КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Справа№ 925/1049/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Захарчук Н.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Козирь Т.О. ( за довіреністю №3-243-110/17949 від 22.09.2015)

від відповідача: Косменюк О.М. ( за довіреністю №01-04/2015 від 22.04.2015)

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "Лавіта"

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 28.10.2015

у справі № 925/1049/13

(головуючий суддя Васянович А.В., судді: Єфіменко В.В., Довгань К.І.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в

особі філії "Полтавське регіональне управління" публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"

до приватного підприємства "Лавіта"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_4, м. Умань, Черкаської області

2. ОСОБА_5, м. Умань, Черкаської області

про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року позивач звернувся до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки - комплекс нежитлових будівель, що розташований по вул. Українська, № 7 в селі Поташ Маньківського району Черкаської області, власником якого і іпотекодавцем за договором іпотеки № МІУ-92-08 від 11 квітня 2008 року є відповідач - приватне підприємство "Лавіта". За рахунок виручених від реалізації предмета іпотеки коштів, задовольнити вимоги позивача про погашення заборгованості перед ним третьою особою - ОСОБА_4 по кредитному договору № МКЛУ-92-08 від 11 квітня 2008 року, а саме заборгованості станом на 19 червня 2013 року в сумі 1 256 495 грн. 98 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 48 819,77 дол. США, що складає по курсу НБУ на 20 червня 2013 року 390 216 грн. 42 коп.; заборгованості за простроченим кредитом - 2 650,83 дол. США, що складає по курсу НБУ на 19 червня 2013 року 21 188 грн. 08 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту - 15 493,51 дол. США, що складає по курсу НБУ на 19 червня 2013 року 123 839 грн. 63 коп.; заборгованості по пені - 721 251 грн. 85 коп.;

- визнання права за позивачем від свого імені продати предмет іпотеки, а саме: комплекс нежитлових будівель, що розташований по вул. Українська, № 7 в селі Поташ Маньківського району Черкаської області, будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, за ціною відповідно до грошової оцінки проведеної на момент продажу;

- визнання за позивачем права підпису договору купівлі-продажу в якості продавця, одержання дублікатів правовстановлюючих документів, а саме: отримання Витягу з реєстру прав власності на дане нерухоме майно, отримання довідок та документів, що будуть необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, доступу до будівлі, яка розташована за адресою: Черкаська область, Маньківський район, село Поташ, вул. Українська, № 7;

- визнання за позивачем права бути замовником виготовлення та одержання витягу з реєстру прав власності на дане нерухоме майно, бути замовником здійснення поточної інвентаризації вищевказаного об'єкта, одержати копії технічного паспорта та інших правовстановлюючих документів на даний комплекс нежитлових будівель, по необхідності виготовити та одержати новий технічний паспорт та інші правовстановлюючі документи;

- визнання за позивачем права здійснювати будь-які платежі, що стосуються предмету іпотеки.

У подальшому від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи №701/1154/15-ц за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до приватного підприємства "Лавіта", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - нотаріуса Старосвітської О.Г. про визнання договору іпотеки недійсним.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28.10.2015 року, призначено судову експертизу, проведення якої доручено експерту Київського науково - дослідного інституту судових експертиз, зобов'язано керівника Київського науково - дослідного інституту судових експертиз під розписку попередити призначеного експерта про відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

На вирішення експерту поставлено наступне питання:

- Яка ринкова вартість предмета іпотеки, а саме: комплексу нежитлових будівель, який складається з: адмінбудинку з прибудовою (літ. А, а) - 73,6 кв.м., кімнати зразків (літ. З) - 28,2 кв.м., споруд (№1,2), замощення (№ІІ), криниці (літ. К), магазину (літ. Б) - 192,5 кв.м., складу сипучих товарів з підвалом (літ. В пд В) - 1 113,6 кв.м., матеріального складу (літ Д) - 567,6 кв.м., нежитлової будівлі (літ. Г) - 58,4 кв.м., майстерні (літ. М) - 25,1 кв.м., сторожки з ганком (літ. Н) - 7,2 кв.м., складу (літ. Є) - 6,8 кв.м., вбиральні (літ. Е), що розташований на земельній ділянці по вул. Українська, 7 в с. Поташ, Маньківського району, Черкаської області на дату проведення експертизи?

Зобов'язано сторони надати експерту на його вимогу необхідні документи.

Зобов'язано приватне підприємство "Лавіта", с. Поташ, Маньківського району, Черкаської області допустити експерта до об'єкту дослідження для оцінки майна.

Зобов'язано експерта після закінчення експертизи надати суду письмовий висновок про результати проведеної експертизи, надати розрахунок її вартості, та повернути господарському суду Черкаської області матеріали справи - замінника (жетон) №925/1049/13 за належністю.

Обов'язок оплати вартості судової експертизи покласти на приватне підприємство "Лавіта", с. Поташ, Маньківського району, Черкаської області.

Провадження у справі зупинено до надання суду письмового висновку про результати проведеної експертизи.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що якщо між сторонами виникає спір щодо оцінки вартості іпотеки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України довести інший розмір початкової ціни предмета іпотеки, зокрема, заявити клопотання про призначення та проведення судової експертизи (відповідна правова позиція наведена у листі Верховного Суду України від 01 лютого 2015 року "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна").

Не погоджуючись з ухвалою суду, приватне підприємство "Лавіта" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Черкаської області від 28.10.2015 року скасувати, зупинити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України. Також апелянтом було подано заяву про зупинення провадження у справі, в якій останній просив зупинити провадження у справі №925/1049/13 на час розгляду пов'язаної з нею цивільної справи №701/1154/15-ц у якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що ціна продажу предмета іпотеки є предметом спору, то її вартість потрібно визначати суб'єктом оціночної діяльності, що й було зроблено в 2014 році, з чим ПП «Лавіта» повністю згодне. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду пов'язаної справи № 701/1154/15-ц

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу приватного підприємства «Лавіта» та призначено справу до розгляду.

24.11.2015 року представники третіх осіб 1 та 2 у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників третіх осіб, за наявними у справі доказами.

У судовому засіданні 24.11.2015 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та клопотання про зупинення, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції а провадження у справі зупинити.

Представник позивача вказав, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, в задоволенні клопотання про зупинення провадження відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, предметом розгляду даного спору є звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права за позивачем від свого іменні продажу майна.

Скасовуючи рішення господарського суду Черкаської області від 22.07.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2014 року Вищий господарський суд України в своїй постанові від 04 березня 2015 року (а.с. 112-119 том 4) зазначав, що вирішуючи питання визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки, слід виходити з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі - відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Разом з тим, якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України довести інший розмір початкової ціни предмета іпотеки, зокрема, заявити клопотання про призначення та проведення судової експертизи (відповідна правова позиція наведена у листі Верховного Суду України від 01 лютого 2015 року "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна").

Згідно п. 4.4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 листопада 2014 року № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в силу приписів статті 38, частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки.

З урахуванням положення ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Водночас господарський суд за необхідності може згідно із статтею 41 ГПК вирішити питання про призначення у справі відповідної судової експертизи.

У випадку застосування процедури продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, навіть за наявності згоди сторін щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, початкова ціна такого продажу повинна бути встановлена на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна, оскільки відповідно до частини другої статті 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу не може бути нижчою за 90 відсотків вартості майна, визначеної шляхом його оцінки.

Відповідно до норм ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно п. 1.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень проведення експертиз та досліджень з оцінки майна здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про судову експертизу", з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" щодо методичного регулювання оцінки майна.

Оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

З матеріалів справи вбачається, оскільки саме відповідач не погоджується з початковою ціною предмету іпотеки, визначеною сторонами в договорі іпотеки, та з метою визначення ринкової ціни продажу предмета іпотеки, судом першої інстанції з власної ініціативи було призначено судову експертизу, та зупинено провадження у справі.

Відповідно до ст. 91 ГПК України ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених ст. 106 ГПК України.

Статтею 106 ГПК України передбачено вичерпний перелік ухвал місцевого господарського суду, які можуть бути оскаржені окремо від рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, зокрема, ухвала місцевого господарського суду про зупинення провадження у справі.

Разом з тим, статтею 106 ГПК України не передбачено можливості оскарження ухвали про призначення судової експертизи.

Водночас за приписами п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі у випадку призначення судової експертизи, а згідно з ч. 5 цієї ж статті ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012 визначено, що якщо апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується виключно ухвали про призначення судової експертизи у справі, така скарга з урахуванням вимог частини першої статті 106 та частини першої статті 111-13 ГПК не може бути розглянута господарським судом. У разі коли апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується ухвали про зупинення провадження у справі, вона може бути розглянута господарським судом у загальному порядку виключно з точки зору наявності чи відсутності передбаченої законом підстави для такого зупинення (згаданий пункт 1 частини другої статті 79 ГПК). Якщо ж в апеляційній чи касаційній скарзі йдеться про оскарження як призначення експертизи, так і зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, то відповідна скарга може бути прийнята і розглянута в частині зупинення провадження.

Звертаючись до суду, апелянт повинен обґрунтувати наявність порушення судом правових норм щодо вирішення питання про наявність чи відсутність передбаченої законом підстави для зупинення провадження у справі.

Колегія суддів, розглянувши оскаржувану ухвалу з точки зору правильності застосування судом норм процесуального права при зупиненні провадження у справі, зазначає, що призначення судової експертизи у даній справі і, як наслідок, зупинення її провадження, є правом суду та процесуальною необхідністю.

Місцевий господарський суд зупинив провадження у справі у зв'язку з призначенням судової експертизи, оскільки, для її проведення матеріали справи направляються до судово-експертної установи і в цей період часу неможливо проводити процесуальні дії.

За вказаних обставин колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що проведення призначеної судової експертизи є недоцільним.

Питання доцільності проведення судової експертизи належить до компетенції господарського суду, якщо для розв'язання її питань потрібні спеціальні знання.

Доводи апелянта про недоцільність призначення експертизи, та покладення витрати за її проведення на скаржника, та, як наслідок, зупинення провадження у справі, колегія суддів вважає необґрунтованими та недоведеними, оскільки, якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України, довести інший розмір початкової ціни предмета іпотеки.

Відповідна правова позиція наведена у листі Верховного Суду України від 01 лютого 2015 року «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна»

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, тому провадження в частині оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 28.10.2015р. у справі №925/1049/13 про призначення експертизи підлягає припиненню, у відповідності до ст. ст. 80, 106 ГПК України, а в частині зупинення провадження у справі - ухвалу залишити без змін.

Стосовно клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 925/1049/13 на час розгляду пов'язаної з нею цивільної справи №701/1154/15-ц, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 79 ГПК встановлено перелік підстав зупинення провадження у справі. Так, відповідно до частини першої ст. 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаною з нею справи, що розглядається іншим судом. При цьому, пов'язаною з нею справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Відповідно до рекомендацій Пленуму Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відповідно до абз. 2 п.3.16 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Враховуючи зазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому, пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не зазначено, яким чином з'ясування обставин в ході розгляду справи №701/1154/15-ц Маньківського районного суду Черкаської області унеможливить розгляд даної справи, та яким чином встановлені у вказаній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи, у даній справі.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законну обґрунтовану ухвалу, яка відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується з ухвалою господарського суду Черкаської області від 28.10.2015 року у справі № 925/1049/13, отже, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Лавіта" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 28.10.2015 року у справі № 925/1049/13 залишити без задоволення.

Припинити апеляційне провадження в частині ухвали господарського суду Черкаської області від 28.10.2015 року у справі № 925/1049/13 про призначення експертизи.

Ухвалу господарського суду Черкаської області від 28.10.2015 року у справі № 925/1049/13 в частині зупинення провадження у справі залишити без змін.

Матеріали справи № 925/1049/13 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко