ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Справа № 922/4842/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т.В., суддя Гребенюк Н.В.,

при секретарі Томіній І.В.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 дов. б/н від 05.02.2015р.,

відповідача ОСОБА_2 дов. б/н від 30.11.2015р.,

третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №5385 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 09.11.2015 р. у справі № 922/4842/15,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смайл-Харків", м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Слобожанка", м. Дніпропетровськ,

про стягнення 76 692 739,02грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.11.2015 року (суддя Лавренюк Т.А.) призначено по справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експерту Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3 та зупинено провадження у справі.

Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та передати справу для подальшого розгляду по суті до господарського суду Харківської області. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу без обґрунтування доцільності проведення експертизи, не зазначив, у чому полягала потреба у спеціальних знаннях та неможливість вирішення справи по суті позовних вимог, а поставлене ж судом першої інстанції перед експертами питання з встановлення дійсного розміру заборгованості не вимагає спеціальних досліджень, його вирішення віднесено виключно до компетенції суду. Також, апелянт зазначає, що у сторін у справі та у суду є всі можливості для вивчення на підставі первинної документації, наданих банком розрахунків, на предмет їх достовірності та актуальності, тому у суду першої інстанції не було підстав для зупинення провадження у справі та призначення судово-економічної експертизи. На думку позивача, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.11.2015 р. було прийнято апеляційну скаргу позивача до провадження, розгляд скарги призначено на 07.12.2015 р. Одночасно, листом Харківського апеляційного господарського суду було витребувано справу № 922/4842/15 у Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. ОСОБА_3 для здійснення апеляційного провадження.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її цілком обґрунтованою та законною, судом були об'єктивно і повно досліджені всі матеріали справи, без порушення матеріального чи процесуального права, наполягає на правомірності ухвали, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач зазначив, що судом першої інстанції правомірно призначено судову експертизу по справі, за наявності законних підстав для такого призначення та з метою визначення дійсного розміру заборгованості за кредитним договором, а також правомірності нарахування їх позивачем. Як зазначив відповідач, позивачем було порушено норми ст.106 ГПК України, оскільки в апеляційній скарзі поставлено питання щодо неправомірності призначення судом першої інстанції судової експертизи, не зважаючи на те, що ухвала в цій частині оскарженню не підлягає. На думку відповідача, господарський суд Харківської області обґрунтовано зупинив провадження у даній справі, оскільки оскаржувана ухвала містить положення про призначення судової експертизи у справі, що є підставою для зупинення провадження у справі.

Третя особа в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового засідання.

Зважаючи на належне повідомлення учасників процесу про час та місце засідання суду, та на те, що їх явка у судове засідання не була визнана обовязковою, а також на те, що витребувана справа у Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_3 на момент розгляду апеляційної скарги до суду не надійшла, а відповідно до ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника третьої особи. Крім того, судова колегія зазначає, що сторони відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України не заявляли клопотання про подовження строку розгляду справи, а господарський суд не має права за своєю ініціативою подовжувати строк розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача та у відзиві на неї доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом у розмірі 72 378 150,83грн., суму строкової заборгованості за процентами в розмірі 706 328,36грн., суму простроченої заборгованості за процентами в розмірі 3 252 838,28грн., пеню за процентами в розмірі 355 386,75грн., строкову заборгованість по нарахованих комісіях в розмірі 4,37грн., прострочену заборгованість по нарахованих комісіях в розмірі 30,43грн.

Тобто, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі суми основного боргу, процентів за користування кредитом, комісії, пені за простроченою заборгованістю за процентами за користування кредитом.

Відповідач звернувся до господарського суду Харківської області з клопотанням, в якому просить суд призначити судово-економічну експертизу у звязку з його не погодженням з розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, проведення експертизи просить доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Задовольняючи частково клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують договірні правовідносини тривалий період часу, а також суми наданих у користування кредитних коштів є великими та надавались декількома траншами за різними процентними ставками, що значно ускладнює розрахунки між сторонами, тому для вирішення даного спору необхідні спеціальні знання.

У звязку з чим, суд першої інстанції призначив по справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експерту Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3 та на вирішення судово-економічної експертизи поставив наступні питання:

1) чи вірно визначена позивачем сума заборгованості за договором про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/6-074 від 27.06.2006р., укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Слобожанка", станом на 27.07.2015р., в розмірі 76 692 739,02 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 72 378 150,83 грн., строкова заборгованість за процентами 706 328,36 грн., прострочена заборгованість за процентами 3 252 838,28 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів 355 386,75 грн., строкова заборгованість по комісії (за невикористання ліміту кредитної лінії) 4,37грн., прострочена заборгованість по комісії (за невикористання ліміту кредитної лінії) 30,43грн.?

2) чи відповідає розрахунок процентів, комісії за невикористання ліміту кредитної лінії та пені, здійснений Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк", методу нарахування процентів, комісій та пені визначеному умовами договору № 805/6/18/6-074 від 27.06.2006р.?

3) визначити дійсну суму заборгованості за договором про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/6-074 від 27.06.2006р., укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Слобожанка", станом на 27.07.2015р., в тому числі:

- заборгованість по тілу кредиту;

- заборгованість за процентами, нарахованими за користування кредитом;

- заборгованість по комісії за невикористання ліміту кредитної лінії;

- суму пені за несвоєчасну сплату процентів, нарахованих за користування кредитом?

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь у судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надіслання господарським судом матеріалів до слідчих органів; 3) заміни однієї зі сторін її правонаступником внаслідок реорганізації підприємства, організації.

Виходячи зі змісту пункту 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, необхідною передумовою для застосування такого виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розглядові по суті заявлених позовних вимог, а суд, застосовуючи дану норму права повинен належним чином обґрунтувати необхідність призначення експертизи.

При цьому, господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі (ч. 1 ст. 79 ГПК України), і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках призначення господарським судом судової експертизи (п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України).

Статтею 41 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому, в силу ст. 41 Господарського процесуального кодексу України господарський суд сам визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає, і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

А відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, місцевий господарський суд, приймаючи ухвалу про зупинення провадження, врахував надане відповідачем клопотання про призначення судово-економічної експертизи та визнав важливими для правильного та об'єктивного розгляду справи обставини щодо встановлення вірності визначеної позивачем суми заборгованості за договором про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/6-074 від 27.06.2006р., укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Слобожанка", станом на 27.07.2015р.

На думку колегії суддів, зазначені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі обставини є, відповідно до статті 41 Господарського процесуального кодексу України, підставою для призначення судової експертизи. Отже, дану процесуальну дію здійснено місцевим господарським судом у межах наданих йому прав, у відповідності до норм чинного Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідним зазначити, що статтею 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено оскарження ухвал про призначення судової експертизи, однак, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. Про деякі питання практики призначення судової експертизи вказано, що якщо апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується виключно ухвали про призначення судової експертизи у справі, така скарга з урахуванням вимог частини першої статті 106 та частини першої статті 11113 ГПК не може бути розглянута господарським судом. У разі коли апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується ухвали про зупинення провадження у справі, вона може бути розглянута господарським судом у загальному порядку виключно з точки зору наявності чи відсутності передбаченої законом підстави для такого зупинення (згаданий пункт 1 частини другої статті 79 ГПК). Якщо ж в апеляційній чи касаційній скарзі йдеться про оскарження як призначення експертизи, так і зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, то відповідна скарга може бути прийнята і розглянута в частині зупинення провадження.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, вона не містить доводів та обґрунтувань неправомірності саме зупинення судом першої інстанції провадження у даній справі.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд Харківської області, зупиняючи провадження у справі у звязку із призначення судової експертизи, діяв у межах повноважень, наданих статтями 41, 79 ГПК України.

Дана позиція узгоджується з висновками, викладеними в постановах Вищого господарського суду України у справах № 910/3159/14 від 29.04.2015р., № 922/4285/14 від 15.04.2015р., № 912/4541/14 від 16.04.2015р.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що оскаржувана ухвала повністю відповідає вимогам ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки містить всі необхідні відомості щодо господарського суду, сторін, суті даного спору, змісту поставлених питань; мотиви винесення ухвали з посилання на норми ст. 41 ГПК України, а також відповідає вказівкам, викладеним в постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи".

Зважаючи на викладене та на те, що позивачем не надано апеляційному господарському суду мотивованих пояснень, у чому саме оскаржувана ухвала про зупинення провадження у справі порушує права та законні інтереси позивача, не доведено факту порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття ухвали про зупинення провадження у справі, а також її невідповідності нормам процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали господарського суду Харківської області від 09.11.2015 р. у даній справі, оскільки її винесено у відповідності до пункту 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким господарський суд має право зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Харківської області від 09.11.2015 р. у справі № 922/4842/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись статтями 79, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 106 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача, Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ, на ухвалу господарського суду Харківської області від 09.11.2015 р. у справі № 922/4842/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 09.11.2015 р. у справі № 922/4842/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 09.12.2015 р.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.