РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015Справа №910/29048/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансдеталь-2012"

До Дочірнього підприємства "Лакталіс-Україна"

Про стягнення 5 064,85 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: не з'явився

від відповідача: Кондрашова А.В. (дов. № 61 від 30.06.2015)

В судовому засіданні 25.11.2015 відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.11.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансдеталь-2012" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Лакталіс-Україна" (надалі - відповідач) про стягнення 5 064,85 грн.

Позовні вимогу вмотивовані тим, що на думку позивача відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов'язання за Договором поставки продукції № 26-10 від 26.10.2012, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 5 064,85 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 порушено провадження у справі №910/29048/15 та призначено розгляд справи на 25.11.2015.

В судове засідання, призначене на 25.11.2015, представник позивача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

В судове засідання, призначене на 25.11.2015, представник відповідача з'явився та подав відзив на позовну заяву в якому частково визнав позовні вимоги.

Оскільки про час та місце судового засідання позивач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансдеталь-2012" (далі - Позивач, Продавець) та Дочірнім підприємством "Лакталіс-Україна" (далі - Відповідач, Покупець) був укладений Договір поставки продукції № 26-10 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Продавець зобов'язується на умовах, передбачених цим Договором, продати Покупцеві Продукцію до автомобілів, а Покупець зобов'язується прийняти Продукцію та сплатити її вартість в строки та на умовах, визначених Договором.

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 названого кодексу).

На виконання умов Договору, Позивач поставив Продукцію Відповідачеві на загальну суму 2 104 грн., що підтверджується товарною накладною.

Разом з тим, відповідач не здійснив оплату товару. На час розгляду справи заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 2 104 грн.

Окрім того, між сторонами було укладено Договір № У-01/06 від 01.06.2013 про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.1. Договору встановлено, що Виконавець зобов'язується виконувати технічне обслуговування та ремонт наданих замовником автомобілів згідно замовлення на виконання робіт, а також поставку запасних частин, а Замовник зобов'язується своєчасно оплачувати виконані роботи та запасні частини на умова, визначених цим Договором.

За своєю правовою природою вказаний Договір, є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Позивачем надано послуги на виконання вищевказаного Договору, однак, відповідач в порушення умов договору, не виконав основного обов'язку за Договором, плату за надані послуги не вніс, в результаті чого виникла заборгованість яка, за розрахунками позивача, складає 600 грн., що підтверджується актами надання послуг (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, свого обов'язку щодо оплати товару та послуг відповідачем не виконано, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 2 704,80 грн. Відповідач у наданому відзиві проти задоволення суми основної заборгованості не заперечує.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 1222,25 грн. пені в розмірі подвійної ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення, 3 відсотків річних 69,40 грн., 1 068,40 - інфляційних втрат, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання за договором.

Разом з тим, судом встановлено що Відповідач не здійснив розрахунки за Договором 1 у зв'язку з відсутністю у нього накладної про прийом-передачу Товару та за Договором 2 у зв'язку з дефектами в оформленні податкової накладної. Дане твердження підтверджується матеріалами справи. У випадку надання Позивачем примірника накладної за Договором 1 та коригуванням податкової накладної за Договором 2 Позивач би сплатив суму заборгованості негайно.

Враховуючи викладене, можна зробити висновок про те, що прострочення виконання грошового зобов'язання Відповідачем за Договором 1 і Договором 2 сталося з вини Позивача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Лакталіс-Україна" (03062, м. Київ, вулиця Естонська, будинок 120; ідентифікаційний код: 21598303) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансдеталь-2012" (01 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпропетровськ, вулиця Педагогічна, будинок 16, квартира 1; ідентифікаційний код 38360868) 2 704 (дві тисячі сімсот чотири) грн. 80 коп. - основного боргу та 650 (шістсот п'ятдесят) грн. 41 коп. - судового збору за подання позовної заяви.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В частині стягнення 2 360,05 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 02.12.2015

Суддя М.О. Лиськов