РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2015Справа №910/27175/15

За позовомДержавного підприємства Одеська залізниця
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн»
простягнення 40465 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Подоприголов В.Є. - адвокат, представник на підставі Договору про надання правової допомоги від 12.01.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства Одеська залізниця з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн» про стягнення 40465 грн. 00 коп., з яких 37735 грн. 00 коп. штрафу та 2730 грн. 00 коп. додаткових витрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, відповідачем у накладній № 33268590 було неправильно зазначено масу вантажу, який перевозився у вагоні № 95298535, що є підставою для покладення на відповідача як відправника вантажу відповідальності у вигляді штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України. и Крім того, позивач просив стягнути з відповідача додаткові витрати, які були понесені ним у зв'язку з відчепленням вагону № 95298535, його переважуванням та вивантаженням надлишку вантажу у загальному розмірі 2730 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 порушено провадження у справі № 910/27175/15; розгляд справи призначено на 06.11.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 20.11.2015.

У судовому засіданні 20.11.2015 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав позовні вимоги, однак, просив суд зменшити розмір штрафу за неправильне зазначення маси вантажу до однієї провізної плати, у зв'язку з чим просив суд частково задовольнити позовні вимоги Державного підприємства Одеська залізниця та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн» штраф у розмірі 7547 грн. 00 коп. та додаткові витрати у розмірі 2730 грн. 00 коп.

У судовому засіданні 20.11.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 04.12.2015.

У судовому засіданні 04.12.2015 представник відповідача подав клопотання, в якому позовні вимоги визнав, втім, просив суд зменшити штраф до однієї провізної плати у сумі 7547 грн. 00 коп. та, крім того, стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 2730 грн. 00 коп. та судовий збір; надав усні пояснення по справі.

Представник позивача у судове засідання 04.12.2015 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином (відповідно до протоколу судового засідання від 20.11.2015 та розписки про оголошення перерви від 20.11.2015).

У судовому засіданні 04.12.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

07.09.2015 зі станції Скибнево Південно-Західної залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн» здійснено відправлення вантажу вагоном № 95298535 до станції Одеса-Порт Одеської залізниці (одержувач вантажу - адміністрація Одеського морського порту АТ «Пласке»), що підтверджується накладною № 33268590, копія якої долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що провізна плата за вагон № 95298535 від станції Скибнево Південно-Західної залізниці до станції Одеса-Порт Одеської залізниці становить 7547 грн. 00 коп., тара вагону - 23200 кг, маса вантажу - 66400 кг, про що зазначено у накладній № 33268590.

Судом встановлено, що при проходженні вагону № 95298535 через станцію Котовськ залізницею проведено перевірку маси вантажу у вказаному вагоні, в результаті чого було встановлено, що фактична маса вантажу у вагоні № 95298535 не відповідає масі вантажу, вказаній відповідачем у накладній № 33268590.

Так, відповідно до комерційного акту АЭ 859239 від 09.09.2015 (оригінал долучено позивачем до позовної заяви) встановлено, що вагон № 95298535 було подано на комісійне перевантаження; у документі вказано: вантаж - насіння сої, брутто не зазначено, нетто - 66400 кг, тара - 23200 кг, вантажопідйьомність - 70,5т. При комісійному перевантаженні встановлено: брутто - 100300 кг, тара - 23200 кг, нетто - 77100 кг., що перевищує нетто вантажу, яке зазначено у накладній № 33268590, на 10700 кг.

Відповідно до акту від 10.09.2015, складеного за участю представника відповідача, встановлено, що надлишок вантажу було вивантажено засобами вантажовідправника та вивезено за межі станції транспортом вантажовідправника, після чого вагон № 95298535 було відправлено до станції призначення із вагою нетто - 67400 кг (копія акту знаходиться в матеріалах справи).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Приписами ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 «Про затвердження Статуту залізниць України»).

Відповідно до ст. 5 Статуту залізниць України, на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів; б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; г) інші нормативні документи.

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих Міністерством юстиції України за № 861/5082 від 24.11.2000 вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

У відповідності до ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобов'язаний на вимогу залізниці пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Як встановлено судом, 07.09.2015 зі станції Скибнево Південно-Західної залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн» здійснено відправлення вагону № 95298535 до станції Одеса-Порт Одеської залізниці (одержувач вантажу - адміністрація Одеського морського порту АТ «Пласке»), що підтверджується накладною № 33268590.

При цьому, як встановлено судом, провізна плата за вагон № 95298535 від станції Скибнево Південно-Західної залізниці до станції Одеса-Порт Одеської залізниці становить 7547 грн. 00 коп., тара вагону - 23200 кг, маса вантажу - 66400 кг, про що зазначено у накладній № 33268590.

Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Як встановлено судом, при проходженні вагону № 95298535 через станцію Котовськ залізницею проведено перевірку маси вантажу у вказаному вагоні, в результаті чого було встановлено, що фактична маса вантажу у вагоні № 95298535 не відповідає масі вантажу, вказаній відповідачем у накладній № 33268590.

Так, відповідно до комерційного акту АЭ 859239 від 09.09.2015 (оригінал долучено позивачем до позовної заяви) встановлено, що вагон № 95298535 було подано на комісійне перевантаження; у документі вказано: вантаж - насіння сої, брутто не зазначено, нетто - 66400 кг, тара - 23200 кг, вантажопідйьомність - 70,5т. При комісійному перевантаженні встановлено: брутто - 100300 кг, тара - 23200 кг, нетто - 77100 кг., що перевищує нетто вантажу, яке зазначено у накладній № 33268590, на 10700 кг.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Так, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (ст. 118 Статуту залізниць України).

Відповідно до п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих Міністерством юстиції України за № 863/5084 від 24.11.2000, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Таким чином, враховуючи неправильне зазначення відповідачем маси вантажу (нетто) у вагоні № 95298535 (перевищення на 10700 кг), беручи до уваги розмір провізної плати від станції Скибнево Південно-Західної залізниці до станції Одеса-Порт Одеської залізниці у розмірі 7547 грн. 00 коп. (відповідно до накладної № 33268590), суд дійшов висновку в обґрунтованості позовних вимог Державного підприємства Одеська залізниця в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн» штрафу у розмірі 37735 грн. 00 коп. (7547,00 грн. * 5 = 37735,00 грн.).

Разом з тим, у судовому засіданні 20.11.2015 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому визнав позовні вимоги, однак, просив суд зменшити розмір штрафу за неправильне зазначення маси вантажу до однієї провізної плати.

Так само, у судовому засіданні 04.12.2015 представник відповідача подав клопотання, в якому позовні вимоги визнав, втім, просив суд зменшити штраф до однієї провізної плати у сумі 7547 грн. 00 коп.

При цьому, обґрунтовуючи підстави для зменшення штрафу до однієї провізної плати, відповідач зазначив, що невірне зазначення ним маси вантажу у вагоні № 95298535 не спричинило завданню збитків позивачу, зокрема, рухомий склад чи шляхові споруди не зазнали пошкоджень. Аварій чи сходу вагонів із залізничної колії не відбулося, затримки потягів не було, так само як не було й інших негативних наслідків.

Крім того, відповідач зазначив, що він постійно сумлінно виконує договірні зобов'язання перед позивачем при організації перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення вантажів та надані залізницею додаткові послуги, а також послався на кризову ситуацію у державі та зниження платоспроможності відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина третя статті 551 Цивільного кодексу України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі і з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зважаючи на обґрунтованість пояснень відповідача щодо необхідності зменшення розміру штрафу та не доведення позивачем завдання йому збитків у зв'язку з неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у вагоні № 95298535, враховуючи відсутність обгрунтованих заперечень позивача, суд вирішив зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн» на користь Державного підприємства Одеська залізниця штраф за неправильну зазначену масу вантажу у розмірі однієї провізної плати, яка зазначена у накладній № 33268590, - 7547 грн. 00 коп.

Таким чином, позовні вимоги Державного підприємства Одеська залізниця в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн» штрафу у розмірі 37735 грн. 00 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 7547 грн. 00 коп.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача додаткові витрати, які були понесені ним у зв'язку з відчепленням вагону № 95298535, його переважуванням, вивантаженням надлишку вантажу у загальному розмірі 2730 грн. 00 коп.

При цьому, позивачем долучено до позовної заяви копію акту загальної форми № 40 від 10.09.2015, з якого вбачається, що позивачем було нараховано відповідачу: плата за користування вагоном - 95,40 грн; збір за маневрову роботу - 1405,92 грн.; збір за зважування 2 рази - 361,44 грн; телеграма - 127,32 грн; зберігання вантажу - 739,92 грн., що разом становить 2730 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків (ч. 3 ст. 225 ГК України).

Судом враховано те, що згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України для застосування таких правових наслідків порушення зобов'язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вищезазначених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Суд зазначає, що додаткові витрати позивача у розмірі 2730 грн. 00 коп. є збитками у розумінні статті 224 Господарського кодексу України, оскільки понесені позивачем у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо правильного зазначення маси вантажу у вагоні.

Відповідно до статті 124 Статуту залізниць України вантажовідправник, вантажоодержувач, порт, підприємство (організація) зобов'язані також відшкодувати залізниці збитки, завдані внаслідок пошкодження рухомого складу, перевантаження, неправильного навантаження, застосування неякісної упаковки або неправильного кріплення вантажу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства Одеська залізниця в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн» додаткових витрат у розмірі 2730 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, п. 3 ч. 1 ст. 83, ст. ст. 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн» (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 72 (літера А), нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 3А); ідентифікаційний код: 37147952) на користь Державного підприємства Одеська залізниця (65012, Одеська обл., м. Одеса, Приморський р-н, вул. Пантелеймонівська, буд. 19; ідентифікаційний код: 01071315) штраф у розмірі 7547 (сім тисяч п'ятсот сорок сім) грн. 00 коп., додаткові витрати у розмірі 2730 (дві тисячі сімсот тридцять) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 08.12.2015

Суддя І.М. Отрош