ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. Справа № 914/1736/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія» від 27.08.15р., №201

на рішення господарського суду Львівської області від 10.08.2015р.

у справі № 914/1736/15

за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», м. Київ

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія», м. Львів

до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП», с. Новий Яр, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 6512430,63 грн.

представники сторін:

- від позивача ОСОБА_3

- від відповідача-1 не зявився;

- від відповідача-2 - не зявився.

Права та обовязки сторін, передбачені ст. 20,22 ГПК України, представнику позивача, розяснено.

Рішенням господарського суду Львівської області від 10.08.2015р. у справі №914/1736/15 (суддя Сухович Ю.О.) позов публічного акціонерного товариства (надалі ПАТ) «ОСОБА_2 Аваль» задоволено, стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія» (надалі ОСОБА_4 «ТПК») та товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ОСОБА_4) «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП» на користь позивача 5250000,00 грн. заборгованість за кредитом, 244520,54 грн. заборгованість по відсотках, 1017910,09 грн. пені за невиконання зобовязань та 73080,00 грн. судового збору.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи встановлено, а відповідачами не спростовано, що відповідачем-1, як позичальником та відповідачем-2 як поручителем, не виконано умови генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р., кредитного договору №010/Р1-01-00-3-0/52 від 23.05.2013р. до генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р., а також договору поруки №12/Р1-01-00-3-0/134 від 23.05.2013р., щодо сплати кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, відтак станом на 22.05.2015р. загальний розмір заборгованості за вказаними договорами склав 6512430,63 грн., з яких заборгованість за кредитом 5250000,00 грн., заборгованість по відсотках 244520,54грн., пеня за невиконання зобовязань 1017910,09 грн.

Вказане рішення оскаржило ОСОБА_4 «ТПК», обґрунтовуючи свої доводи тим, що приймаючи рішення місцевим господарським судом було допущено порушення норм процесуального права та відмовлено в задоволенні клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи, чим позбавлено останнього будь-якої змоги брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу.

На виконання вимог ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 03.09.2015р. позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому на спростування доводів апелянта зазначає, що розгляд справи в суді першої інстанції на клопотання відповідача-1 відкладався двічі, а відповідачі, в свою чергу, в порушення вимог ст. 22 ГПК України недобросовісно користувалися належними їм процесуальними правами, відтак просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, як таке, що прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

24.09.2015р. представником апелянта на розгляд суду було подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення господарським судом м. Києва справи № 910/24713/15 за позовом ОСОБА_4 «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП» до ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» про визнання договору поруки припиненим. В задоволення вказаного клопотання судовою колегією відмовлено, з огляду на необґрунтованість.

Відповідач-2 вимог ухвал суду від 03.09.2015р та 24.09.2015р. в частині подання відзиву на апеляційну скаргу не виконав.

Відповідачі участі уповноважених представників в дане судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 169-171). Разом з тим, ОСОБА_4 «Торгово-промислова компанія» подала клопотання про відкладення розгляду справи, однак в задоволенні такого судовою колегією відмовлено з огляду на строки розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, передбачені ч. 1 ст. 102 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судовою колегією встановлено наступне:

23.05.2013р. між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» (кредитор) та ОСОБА_4 «ТПК» (позичальник) було укладено генеральний договір на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 (генеральний договір) (а.с. 35-43), відповідно до умов якого кредитор зобовязався здійснювати на користь позичальника кредитні операції у межах загального ліміту та сублімітів, передбачених п. 1.2., 1.3. генерального договору, в порядку, визначеному статтею 3 генерального договору, а позичальник зобовязався виконати усі обовязки, що витікають зі змісту кредитної операції, генерального договору, умов та договорів, і здійснити повне погашення заборгованості у межах строку кредитної операції (п. 1.1 генерального договору).

Пунктом 1.2. генерального договору встановлено загальний ліміт 51840000,00 грн.(пятдесят один мільйон вісімсот сорок тисяч гривень). Останній день строку дії загального ліміту 30 червня 2016р., або інша дата, визначена відповідно до ст.10 генерального договору.

Відповідно до п.5.1.4. генерального договору виконання зобовязань позичальника, що виникають (у т.ч. виникнуть у майбутньому) за генеральним договором та/або договорами забезпечується, зокрема, порукою, відповідно до договору поруки, що укладається між кредитором і поручителем ОСОБА_4 «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП» () з метою забезпечення зобовязань за договором.

Протягом дії генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р., між його сторонами було внесено зміни, шляхом укладення відповідних додаткових угод про внесення змін до нього, а саме:

додаткова угода №01/Р1-01-00-3-0/51/1 від 30.08.2013р. про внесення змін до генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р.;

додаткова угода №01/Р1-01-00-3-0/51/2 від 04.10.2013р. про внесення змін до генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р.;

додаткова угода №01/Р1-01-00-3-0/51/3 від 29.11.2013р. про внесення змін до генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р.;

додаткова угода №01/Р1-01-00-3-0/51/4 від 04.04.2014р. про внесення змін до генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р.;

додаткова угода №01/Р1-01-00-3-0/51/5 від 23.05.2014р. про внесення змін до генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р.;

додаткова угода №01/Р1-01-00-3-0/51/6 від 27.06.2014р. про внесення змін до генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р.;

додаткова угода №01/Р1-01-00-3-0/51/7 від 11.09.2014р. про внесення змін до генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р.

23.05.2013р. між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» (кредитор) та ОСОБА_4 «Торгово-промислова компанія» (позичальник) було укладено кредитний договір №010/Р1-01-00-3-0/52 (кредитний договір) до генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р., відповідно до умов якого та генерального договору, кредитор зобовязався надати кредит в формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 10000000,00 грн. (десять мільйонів гривень 00 копійок), а позичальник зобовязався використати його за цільовим призначенням, виконати усі обовязки, що витікають із умов договору, і здійснити повне погашення заборгованості у межах ліміту кредиту відповідно до умов договору.

У відповідності до п.1.2. кредитного договору кінцевий термін погашення кредиту позичальника 16.05.2014р. (останній день строку кредиту).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов кредитного договору банком було надано позичальнику кредитні кошти згідно меморіальних ордерів №1 від 31.05.2013р. в сумі 5000000,00 грн., № 2 від 07.10.2013р. в сумі 2000000,00 грн., та №1 від 08.10.2013р. в сумі 3000000,00 грн.(а.с. 15-16).

Згідно п.2.1. кредитного договору плата за користування кредитом нараховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 20,00 % річних. Під фіксованою процентною ставкою сторони розуміють процентну ставку, яка не може змінюватись в односторонньому порядку протягом дії договору.

Проценти за користування кредитом позичальник сплачує щомісяця на рахунок в Київській регіональні дирекції ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», МФО 322904, або на інші рахунки, визначені кредитором та доведені до відома позичальника не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та остаточно при погашенні кредиту (п.2.2. кредитного договору).

Відповідно до п.6.1. кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати погашення основної заборгованості у відповідності до графіка (додаток №1 до договору).

Умовами договору, а саме п.13.3.1. кредитного договору передбачено, що позичальник, на вимогу кредитора, сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за договором пеню, у відсотках річних від суми простроченого платежу, в розмірі: S х 2 (де «S» - облікова ставка НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня). Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобовязання мало бути виконаним.

Пунктом 4.1.4. кредитного договору передбачено, що виконання зобовязань позичальника, що виникають (у т.ч. виникнуть у майбутньому) за договором та генеральним договором забезпечується, зокрема, порукою, відповідно до договору поруки, що укладається між кредитором і поручителем ОСОБА_4 «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП» () з метою забезпечення зобовязань за договором.

На виконання умов кредитного договору, а саме п. 4.1.4., 23.05.2013р. між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» (кредитор) та ОСОБА_4 «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП» (поручитель) було укладено договір поруки №12/Р1-01-00-3-0/134, відповідно до умов якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умовами якого позичальник зобовязаний:

- п.1.1.1. (договору поруки) повернути кредит у розмірі 10000000,00 грн. (десять мільйонів гривень 00 копійок);

- п.1.1.2. (договору поруки) сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20,00% річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору у т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором;

- п.1.1.3. (договору поруки) сплатити комісії в розмірах, передбачених кредитним договором;

- п.1.1.4. (договору поруки) сплатити пені, штрафи передбачені кредитним договором, а також відшкодувати витрати визначені кредитним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобовязань.

Як вбачається із п.1.5. договору поруки, поручитель погоджується та зобовязується солідарно відповідати за виконання забезпечених зобовязань правонаступниками позичальника чи будь-якою іншою особою, на яку буде переведено борг за кредитним договором та/або яка буде визначена боржником за забезпеченими зобовязаннями.

У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобовязань, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобовязань в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобовязаннями (п.2.1. договору поруки).

Умовами п.2.2. договору поруки передбачено, що поручитель зобовязується здійснити виконання порушених забезпечених зобовязань протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобовязань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі.

ОСОБА_4 «ТПК» (позичальник) та ОСОБА_4 «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП» (поручитель) своїх зобовязань по генеральному договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р., кредитному договору №010/Р1-01-00-3-0/52 від 23.05.2013р. до генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р. та договору поруки №12/Р1-01-00-3-0/134 від 23.05.2013р. перед ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» належним чином не виконали, внаслідок чого станом на 22.05.2015р. за розрахунками позивача загальний розмір заборгованості за вказаними договорами склав 6512430,63 грн., з яких заборгованість за кредитом 5250000,00 грн., заборгованість по відсотках 244520,54грн., пеня за невиконання зобовязань 1017910,09 грн. (а.с. 13).

З метою досудового врегулювання спору 06.03.2015р. ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» надіслав ОСОБА_4 «ТПК» та ОСОБА_4 «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП» претензії із вимогою про погашення заборгованості за генеральним договором на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р., а також кредитним договором №010/Р1-01-00-3-0/52 від 23.05.2013р. до генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-00-3-0/51 від 23.05.2013р., та виконання протягом 30 (тридцяти) днів, з моменту отримання даної вимоги, своїх зобовязань перед банком.

Однак, товариства залишили дані претензії без відповіді та задоволення.

У звязку із невиконанням відповідачем-1 та відповідачем-2 своїх зобовязань по генеральному договору на здійснення кредитних операцій, кредитному договору та договору поруки щодо сплати кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_4 «ТПК» та ОСОБА_4 «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП» заборгованість, яка станом на 22.05.2015р. становить 6512430,63 грн., з яких заборгованість за кредитом 5250000,00 грн., заборгованість по відсотках 244520,54 грн., пеня за невиконання зобовязань 1017910,09 грн., що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Судова колегія, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини (ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом(ст. 525 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов кредитного договору позивач надав відповідачу-1 кредитні кошти в сумі 10000000,00 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача-1, що підтверджується меморіальними ордерами № 1 від 30.05.2013р., № 2 від 07.10.2013р. та № 1 від 08.10.2013р. (а.с. 15-16).

Відповідно до п.6.1. кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати погашення основної заборгованості у відповідності до графіка (додаток №1 до договору). А кінцевий термін погашення кредиту позичальника 16.05.2014р. (останній день строку кредиту), визначений п. 1.2. кредитного договору.

11.09.2014р. між сторонами було укладено додаткову угоду №01/Р1-01-00-3-0/52/7, якою графік погашення кредиту викладено у новій редакції, а кінцевий термін погашення кредиту позичальником визначено 30.12.2014р.

В забезпечення зобовязань по кредитному договору, між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_4 «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП» 23.05.2013р. укладено договір поруки 12/Р1-01-00-3-0/134, за умовами якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору.

Частиною 1 статті 546 ЦК України унормовано, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою та порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст.553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.554 ЦК України).

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п.2.1. договору поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобовязань, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобовязань в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобовязаннями.

Згідно п.2.2. договору поруки, поручитель зобовязується здійснити виконання порушених забезпечених зобовязань протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобовязань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі.

В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адреси відповідачів були скеровані претензії із вимогами виконати свої зобовязання, що випливають із генерального договору, кредитного договору та договору поруки у тридцяти денний строк з моменту отримання вимоги (а.с. 88-95), однак вказані претензії були залишені відповідачами без відповіді та задоволення. Відтак, у відповідача-1 та відповідача-2 наявна заборгованість за кредитом 5250000,00 грн., заборгованість по відсотках 244520,54 грн., пеня за невиконання зобовязань 1017910,09 грн., що в сукупності складає 6512430,63 грн.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, а відповідачами належним чином не спростовано, факт наявності заборгованості за кредитом у розмірі 5250000,00 грн.

Згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною 3 ст.346 ГК України передбачено, що кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У п.2.1. кредитного договору сторони погодили, що плата за користування кредитом нараховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 20,00 % річних. Під фіксованою процентною ставкою сторони розуміють процентну ставку, яка не може змінюватись в односторонньому порядку протягом дії договору.

Зважаючи на те, що сторонами не подано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів, які б з достовірністю спростували наявну заборгованість по кредиту, та з врахуванням наведених правових норм, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 5250000,00 грн. заборгованості за кредитом та 244520,54 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. А ч. 1 ст. 547 визначає, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України.

Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п.13.3.1. кредитного договору, позичальник, на вимогу кредитора, сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за договором пеню, в відсотках річних від суми простроченого платежу, в розмірі: S х 2 (де «S» - облікова ставка НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня). Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобовязання мало бути виконаним.

Генеральним договором встановлено, а саме п.13.6., що до всіх правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням генерального договору застосовується строк позовної давності тривалістю у 5 (пять) років.

Разом з тим, відповідно п. 1.1.4. договору поруки поручитель зобовязався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умовами якого позичальник зобовязаний: сплатити пені, штрафи передбачені кредитним договором, а також відшкодувати витрати визначені кредитним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобовязань.

Отже, здійснивши перевірку розрахунку пені судова колегія встановила, що позивач правомірно нарахував пеню на загальну суму 1017910,09 грн. яка правомірно стягнута місцевим господарським судом солідарно з відповідача-1 та відповідача-2.

Покликання апелянта на порушення господарським судом Львівської області при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального права і позбавлення відповідача-1 права бути присутнім у судових засідання та надавати будь-які пояснення, відхиляються судом, оскільки аналізом матеріалів справи колегією встановлено наступне: Ухвалою суду першої інстанції від 02.06.2015р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.06.2015р. В судове засідання 15.06.2015р. відповідачі участі уповноважених представників не забезпечили, причини неявки не повідомили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні у справі повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 4-6), у звязку з чим розгляд справи було відкладено на 27.07.2015р. Ухвалою суду від 27.07.2015р.продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи за клопотанням відповідача-1 на 10.08.2015р. 07.08.2015р. відповідач-1 звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, в задоволенні якого місцевим господарським судом відмовлено з огляду на межі строку вирішення спору, передбачені ст. 69 ГПК України. Отже, з врахуванням наведеного судова колегія вважає, що дії представника відповідача-1 спрямовані на умисне затягування судового процесу, що порушує права заявника та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія, прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 10.08.2015р. у справі №914/1736/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 30.11.2015р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Хабіб М.І.