ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.12.2015 Справа № 905/2228/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д., при секретарі судового засідання Паніної Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства Макїївський завод «Лазер»», м. Павлоград Дніпропетровської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта «Білозерська»», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області

про стягнення 438 628,44 грн.

за участі уповноважених сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю б/н від 01.09.2015р.

від відповідача ОСОБА_2 представник за довіреністю №ББУ/ОДО96/ББ/14 від 10.12.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Макїївський завод «Лазер»», м. Павлоград Дніпропетровської області, звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта «Білозерська»», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області, основного боргу у сумі 401 464,80 грн., пені у сумі 26 045,15 грн., інфляційних витрат у сумі 7 359,37 грн., 3% річних у сумі 3 759,12 грн. (Всього 438 628,44 грн.).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 261-ШБ від 09.01.2014р. в частині розрахунків за поставлену продукцію, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем представлено копії вказаного договору та специфікацій від 01.07.2014р., 31.07.2014р., 14.10.2014р., 22.12.2014р., 25.12.2014р. до нього, копію додаткової угоди від 20.01.2015р. до специфікації від 22.12.2014р., копії видаткових накладних, копії рахунків-фактур, копії довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, копії банківських виписок, копію претензії.

21 жовтня 2015 року від відповідача через канцелярію суду надійшла заява від 21.10.2015р., в якій просив долучити документи до матеріалів справи.

Суд долучив до матеріалів справи документи.

21 жовтня 2015 року представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів для надання додаткових документів.

Суд продовжив строки розгляду справи на 15 днів.

02 грудня 2015 року позивач у судовому засіданні подав клопотання, в якому просив долучити до матеріалів справи документ.

02 грудня 2015 року відповідач у судовому засіданні надав відзив на позовну заяву, в якому в якому вважає, що позивачем не доведений факт порушення відповідачем строку на виконання грошового зобовязання, оскільки в п.4.5 договору зазначається, що датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником. Втім, позивач для розрахунку суми позову використав не дату, яка повинна бути зазначена представником покупця, а дату видаткової накладної (реквізити документів), що не передбачено договором.

Вислухавши у судовому засіданні представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ :

09 січня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахта «Білозерська»», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області, (надалі по тексту покупець) та Публічним акціонерним товариством Макїївський завод «Лазер»», м. Павлоград Дніпропетровської області, (надалі по тексу - постачальник) укладений договір № 261-ШБ, згідно умов якого постачальник зобовязався поставити у власність покупця продукцію, а останній зобовязався прийняти та оплатити її на умовах, визначених цим договором та специфікаціями до нього, що є невідємною частиною договору.

Поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, ціні, з якісними характеристиками і в строки, узгоджені сторонами у специфікаціях до даного договору (п.4.1. договору).

Умови поставки продукції DDP, згідно «Инкотермс-2000», з урахуванням умов та застережень, які містяться в цьому договорі та/або відповідних специфікаціях до нього (п.4.2 договору).

Згідно п.5.2 договору, ціни на поставлену продукцію встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до даного договору.

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови.

За умовами статті 193 Господарського Кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

У виконання умов договору сторонами підписані специфікації від 01.07.2014р., 31.07.2014р., 14.10.2014р., 22.12.2014р., 25.12.2014р. на поставку продукції.

За вказаними специфікаціями сторони погодили поставку продукції із зазначенням її найменування, номенклатурного номеру, кількісних та якісних показників, ціни, строків поставки та умов оплати. Специфікації підписані обома сторонами без зауважень та скріплені печатками.

Зважаючи на умови оплати, що передбачені специфікаціями від 01.07.2014р., 31.07.2014р., 14.10.2014р., 22.12.2014р. покупець повинен перерахувати шляхом безготівкового перерахунку грошові кошти на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Відповідно до специфікації від 25.12.2014р. зі змінами, внесеними додатковою угодою до договору від 16.01.2015р., умови оплати - покупець повинен перерахувати шляхом безготівкового перерахунку грошові кошти на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 20 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

На виконання умов договору, за видатковими накладними № РН-0000437 від 24.07.2014р., № РН-0000465 від 26.08.2014р., № РН-0000540 від 26.11.2014р., № РН-0000060 від 28.04.2015р. позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію на підставі довіреностей № 827 від 24.07.2014р., № 939 від 26.08.2014р., № 1218 від 26.11.2014р., № 271 від 28.04.2015р. на загальну суму 534 376,8 грн., що підтверджується матеріалами справи.

З представлених видаткових накладних вбачається, що вони підписані обома сторонами без жодних зауважень, містять всі необхідні відомості про продукцію, а також містить відомості про фактичне отримання продукції. Тобто, за своїми ознаками така накладна є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірної продукції.

Рахунки-фактури № СФ-000434 від 26.08.2014р., № СФ-0000069 від 28.04.2015р., № СФ-000397 від 24.07.2014р., № СФ-000511 від 26.11.2014р. позивачем направлені на електронну адресу відповідача в фактичний день їх створення, що підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням умов оплати відповідно по специфікаціям за видатковою накладною № РН-0000437 від 24.07.2014р. відповідач повинен був оплатити товар до 30.10.2014р., № РН-0000465 від 26.08.2014р. до 02.12.2014р., № РН-0000540 від 26.11.2014р. до 04.03.2015р., № РН-0000060 від 28.04.2015р. до 26.05.2015р.

Однак, станом на час подачі позовної заяви до суду, частина суми основного боргу відповідачем сплачена частково, а інша частина із затримкою строків оплати, що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи (Всього 132 912 грн.).

За таких обставин, враховуючи, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи, позов Публічним акціонерним товариством Макїївський завод «Лазер»», м. Павлоград Дніпропетровської області, щодо стягнення основної заборгованості у розмірі 401 464,80 грн. суд вважає таким, що підлягає задоволенню.

У звязку з тим, що відповідачем порушені строки виконання грошового зобовязання позивачем заявлені вимоги щодо стягнення пені у розмірі 26 045,15 грн., інфляційних витрат у розмірі 7 359,37 грн. та 3% річних у розмірі 3 759,12 грн.

Оцінюючи вимоги позивача в цій частині господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт прострочення виконання грошового обовязку з оплати вартості товару підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

В силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п.6.8. договору, у випадку несвоєчасної оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше 5% від вартості несвоєчасно оплаченої продукції.

Отже, сторонами самостійно узгоджено розмір пені та здійснений позивачем розрахунок, який не суперечить вимогам Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, тобто з урахуванням шестимісячного терміну, а також який не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ.

У відповідності до представленого позивачем розрахунку пеня складає 26 045,15 грн.

Перевіривши представлений позивачем розрахунок пені, з огляду на прострочення виконання грошового зобовязання з оплати вартості поставленої продукції, вимоги позивача до відповідача в цій частині суд вважає такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобовязання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування інфляційних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, наданий арифметично обґрунтований розрахунок інфляційних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 7 359,37 грн. інфляційних витрат у повному обсязі.

З урахуванням того, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування 3% річних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, визначених в п.5.3 договору та специфікаціях до договору, наданий арифметично обґрунтований розрахунок річних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 3% річних у розмірі 3 759,12 грн. в повному обсязі.

Заперечення відповідача відносно п.4.5. договору про відсутність зазначення дати представником покупця на товаросупроводжувальних документах, суд вважає безпідставними, оскільки в порушення умов договору представник відповідача не поставив дату приймання продукції, тому датою приймання продукції вважається дата вказана у видатковій накладній.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 549, 612, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Макіївський завод «Лазер»», м. Павлоград Дніпропетровської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта «Білозерська»», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області, про стягнення 438 628,44 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта «Білозерська»», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області (61022, Донецька область, м. Добропілля, м. Білозерське, вул. Строїтельна, 17, ) на користь Публічного акціонерного товариства Макіївський завод «Лазер»», м. Павлоград Дніпропетровської області (51400, АДРЕСА_1, ) заборгованість у розмірі 401 464,80 грн., пеню у розмірі 26 045,15 грн., інфляційні витрати у розмірі 7 359,37 грн., 3% річних у розмірі 3 759,12 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 6 579,43 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 02.12.2015р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2015р.

Суддя Л.Д. Подколзіна