КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Справа№ 910/13766/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - Куницький В.В. ( довір. №01-15/1790 від 30.12.2014р.);

Члек М.В. ( довір. №01-15/213 від 05.02.2015);

Від відповідача - Петиченко І.В. (довір. №0403/15 від 21.09.2015р.);

Від третьої особи - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державної фітосанітарної інспекції Кіровоградскої області

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2015р.

у справі № 910/13766/15 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Державної фітосанітарної інспекції Кіровоградскої області

до Приватного акціонерного товариства "МТС Україна"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області

про стягнення неправомірно стягнутих у вигляді штрафу кошти за ненадані телекомунікаційні послуги у розмірі 27089, 28 грн. та стягнення штрафу у розмірі 6772,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2015р. у справі №910/13766/15 у позові відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що порушення державним казначейством своїх обов'язків із здійснення платежу не можна посилатись як на обставину непереборної сили, без засвідчення цього юридичного факту торгово-промисловою палатою України у встановленому законодавством порядку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2015р. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що згідно вимог чинного законодавства, повноваження щодо фактичного здійснення операцій по перерахуванню належних позивачу коштів (у тому числі і за отримані послуги) останньому не надано, а покладено виключно на органи Державного казначейства України. Інспекцією своєчасно та у повному обсязі було подано до органу казначейства усі необхідні фінансові документи для здійснення своєчасної проплати за спожиті телекомунікаційні послуги, а за несвоєчасність проплат по виставленим рахункам органом казначейства, за наявності на рахунках інспекції достатньої кількості коштів, остання не може нести будь-якої відповідальності. Отже несвоєчасне проведення органами Державної казначейської служби України оплати за отримані інспекцією від товариства телекомунікаційні послуги є обставиною непереборної сили, у розумінні п.7 договору (форс-мажор), тому вина позивача в порушенні зобов'язань за договором відсутня та до позивача не може бути застосовано будь-яких штрафних санкцій.

Скаржник посилається й на порушення судом норм процесуального права, а саме, судом, за клопотанням позивача не залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області для надання пояснень. Крім того, справу розглянуто без участі представника позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015р. розгляд апеляційної скарги призначено на 17.11.2015р.

17.11.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 01.12.2015р. у зв'язку з залученням у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області.

В судове засідання апеляційного господарського суду 01.12.2015р. не з'явилась третя особа.

30.11.2015р. через канцелярію суду від третьої особи надійшли пояснення по суті спору, в яких третя особа, окрім іншого, просить справу слухати без участі її представника.

Судова колегія, з урахуванням думки учасників судового процесу, ухвалила, розгляд апеляційної скарги у відсутності третьої особи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судова колегія встановила.

25.02.2013 р. між позивачем ( абонентом ) та відповідачем ( оператором ) був укладений договір № 1.12482006 про надання телекомунікаційних послуг.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов'язався надавати на тарифній основі телекомунікаційні послуги позивачу, а останній зобов'язався приймати вказані послуги та оплачувати їх.

Пунктом 4.3 договору № 1.12482006 від 25.02.2013 р. передбачено, що позивач повинен сплатити рахунок за надані послуги не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до додаткових угод до договору № 1.12482006 від 25.02.2013р. позивач зобов'язався не припиняти виконання умов договору протягом 2 років в обмін на придбання ним 26 терміналів NOKIA за 1 грн.

У разі неодержання рахунків до 15 числа місяця, наступного за розрахунком, позивач повинен звернутися до оператора для одержання інформації щодо подальших розрахунків. ( п. 4.5 договору ).

В порушення умов договору, з вересня 2013р., позивач оплачувати отримані послуги перестав, що не заперечує позивач, однак зазначає про те, що, Інспекцією своєчасно та у повному обсязі було подано до органу казначейства усі необхідні фінансові документи для здійснення своєчасної проплати за спожиті телекомунікаційні послуги, а за несвоєчасність проплат по виставленим рахункам органом казначейства, за наявності на рахунках інспекції достатньої кількості коштів, остання не може нести будь-якої відповідальності.

У зв'язку з не оплатою за отримані послуги, 11.02.2014р. надання телекомунікаційних послуг відповідачем було припинено.

Господарським судом міста Києва встановлено, що листом від 15.07.2014р. ( вх. № 584/01-19 ) відповідач повідомив позивача про стягнення з особового рахунку Державної фітосанітарної інспекції Кіровоградської області № 1.12482006 штрафу в розмірі 27089,28 грн. та про наявність станом на 31.05.2014 р. заборгованості в розмірі 5780,74 грн.

У зв'язку із достроковим припиненням надання телекомунікаційних послуг позивачу було нараховано передбачений договором штраф в розмірі 27089,74 грн.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що несвоєчасне проведення органами Державної казначейської служби України оплати за отримані інспекцією від товариства телекомунікаційні послуги є обставиною непереборної сили, у розумінні п.7 договору (форс-мажор), не є виною позивача та до позивача не може бути застосовано будь-яких штрафних санкцій, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець ) зобов'язується за завданням другої сторони ( замовника ) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 218 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Та обставина, що несвоєчасне проведення органами Державної казначейської служби України оплати за отримані інспекцією від товариства телекомунікаційні послуги, не впливає на обов'язок позивача виконувати свої договірні зобов'язання перед відповідачем та відповідно не виключають його вини у виникненні заборгованості.

Крім того, якщо позивач вважав обставини, що склалися, діями непереборної сили, в розумінні п. 7.1 договору, то відповідно до п.7.2 договору, сторона, що потрапила під вплив форс-мажорних обставин, зазначених в п.7.1 договору, і як наслідок не виконує зобов'язання згідно з цим договором, повинна терміново (не пізніше 5 (п'яти) днів з моменту їх настання) повідомити про це іншу сторону шляхом надсилання рекомендованого листа і надавши відповідні докази. Несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє іншу сторону права звільнення від виконання зобов'язань цієї угоди.

Тобто позивач, який, як вважає потрапив під вплив форс-мажорних обставин, не виконуючи зобов'язання за договором про надання телекомунікаційних послуг, повинен був повідомити про це іншу сторону.

Щодо порушення судом норм процесуального права, на який вказує позивач, а саме не залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області для надання пояснень та розгляд без участі представника позивача, то зазначені обставини судова колегія не може покласти в основу рішення, оскільки частина 2 статті 104 Господарського процесуального кодексу встановлює, що порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення , а частина 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу покладає на апеляційний господарський суд обов'язок перевірити законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2015р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної фітосанітарної інспекції Кіровоградскої області залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2015р. у справі №910/13766/15 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13766/15.

Повний текст постанови складено та підписано 01.12.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло