ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 року Справа № 904/1813/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Дмитренко Г.К., Науменко І.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження в.о. голови суду ОСОБА_1 від 02.12.2015р.)

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_2, довіреність № 372 від 14.09.15;

відповідача ОСОБА_3, довіреність № б/н від 08.07.15;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», м.Київ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2015 року по справі № 904/1813/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Торговий дім «Дніпровський», м.Апостолове Дніпропетровської області

про стягнення 249 116,00 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2015 року у справі № 904/1813/15 (суддя Воронько В.Д.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-торговий дім «Дніпровський», м.Апостолове Дніпропетровської області про стягнення 249 116,00 грн. в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі; судові витрати покладені на позивача (а.с.194-195).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано відсутністю правових підстав для стягнення з відповідача штрафу, оскільки відповідачем в добровільному порядку повернута сума передоплати та сплачені відсотки за користування грошовими коштами, до пред`явлення позивачем вимоги; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.509, 525, 526, 627, 629 ЦК України.

Не погодившись з вищевказаним рішенням місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач по справі ПАТ «Аграрний фонд», посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарський суд дійшов до невірного висновку, що у позивача буле відсутнє право звернення до відповідача з вимогою, оскільки на момент звернення з вимогою сума передоплати вже була повернута позивачу; на думку скаржника, вищевказаними діями відповідачем були порушені умови договору, а саме п.7.5 договору щодо порядку повернення передоплати;

- крім того, господарський суд не звернув уваги на те, що поверненням попередньої оплати без вимоги «покупця» (позивача), відповідач здійснив односторонню відмову від виконання зобов`язання, що є порушенням зобов`язального права, а саме ст..525 ЦК України;

- також, на думку скаржника, повернення відповідачем позивачу суми по попередньої оплати та відсотків за користування грошовими коштами не виключають відповідальності відповідача у вигляді сплати 50% штрафу за невиконання своїх договірних зобов`язань з поставки зерна.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.96 ГПК України, не скористався. Представник відповідача в судовому засіданні проти її задоволення заперечував, посилався на відповідність оскаржуваного судового рішення матеріалам, обставинам справи, вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2013р. між ПАТ «Аграрний фонд» м.Київ («покупець» за договором, позивач по справі, скаржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Торговий дім «Дніпровський», м.Апостолове Дніпропетровської області (постачальник за договором, відповідач по справі) був укладений біржовий договір поставки зерна врожаю 2014 року № 1216 Ф, відповідно до предмету якого постачальник зобовязався в порядку та на умовах цього договору передати у власність «покупця» товар пшеницю м»яку 3 класу в кількості 410 тон за якісними характеристиками, переліченими у договорі, а «покупець» зобов`язався прийняти цей товар та оплатити його (п.1.1, п.п.1.1.1 р.1 договору (а.с.10-15)).

Пунктами 1.2-1.4 р.1 договору сторони узгодили, що термін поставки до 01.10.2014р. включно; поставка вважається здійсненою в момент підписання акта (ів) передавання-приймання на всю кількість товару на базисі поставки відповідно до умов цього договору; базис поставки: франко-склад хлібна база № 73, ДП ДАРУ, 53250, вул..40 років Перемоги, буд.64, с.Павлопілля, Нікопольський район, Дніпропетровська область.

Пунктом 3.1 розділу 3 договору сторони погодили, що сума попередньої оплати за цим договором складає 50% вартості обсягу товару, виходячи з мінімальної інтервенційної ціни на момент укладення договору і становить 355 880,00 грн., в тому числі ПДВ 59 313,33 грн.

Пунктами 4.1, 4.2 р.4 договору встановлено, що «покупець» протягом 5 робочих днів з дня надходження на його адресу документів, визначених п.п.2.5 цього договору, перераховує на поточний рахунок «постачальника» попередню оплату в сумі, визначеній п.п.3.1 цього договору; «постачальник» у день надходження попередньої оплати на поточний рахунок видає «покупцю» податкову накладну на відповідну суму, зареєстровану в установленому порядку; сума остаточного розрахунку визначається відповідно до підпункту 3.4 цього договору і перераховується «покупцем» на поточний рахунок «постачальника» протягом п'яти робочих днів з дня поставки всього обсягу товару на умовах визначених цим договором та наявності документів, визначених підпунктом 2.6 цього договору.

Пунктом 7.2 р.7 договору встановлено, що за порушення строків виконання «постачальником» зобов`язання з поставки товару з нього стягується: - пеня у розмірі 0,1% вартості недопоставленого обсягу товару, розрахованого від ціни фіксингу, що діяла на Аграрній біржі та сертифікованих нею акредитованих товарних біржах на останній день поставки за кожний день прострочення; - за прострочення понад 15 днів додатково стягується штраф у розмірі 20% вартості недопоставленого обсягу товару, розрахованого від ціни фіксингу, що діяла на Аграрній біржі та сертифікованих нею акредитованих товарних біржах на останній день поставки.

Пунктом 7.5 р.7 договору сторони передбачили, що якщо «постачальник», який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, «покупець» має право вимагати повернення суми попередньої оплати; у разі пред'явлення «покупцем» вимоги про повернення попередньої оплати «постачальник» зобов'язаний протягом п'яти робочих днів повернути на поточний рахунок «покупця» попередню оплату у сумі визначеній підпунктом 3.1 договору та додатково сплатити на користь «покупця»:

- проценти у розмірі двадцяти чотирьох відсотків річних на суму попередньої оплати за кожен день користування коштами, обраховуючи від дня одержання цієї суми від покупця;

- штраф у розмірі 50% від суми попередньої оплати.

Отже, право вимагати оплати штрафу та відсотків згідно з п.7.5 р.7 договору виникає у позивача у випадку неповернення суми передоплати за вимогою позивача з 6 робочого дня з дати пред`явлення вимоги.

Пунктом 9.5 встановлений строк дії договору з моменту укладення та реєстрації на Аграрній біржі до повного виконання сторонами зобов`язань за договором.

09.04.2014р. сторонами був підписаний додатковий договір № 1, відповідно до якого в новій редакції викладені п.п.3.1, 4.1 договору, а саме, сума попередньої оплати за цим договором склала 70% вартості обсягу товару, виходячи з мінімальної інтервенційної ціни на момент укладення договору і становить 498232,00 грн., у тому числі ПДВ 83038,67 грн.; попередня оплата здійснюється «покупцем» в два етапи згідно з п.4.1 договору. А також визначено, що «покупець» протягом п'яти робочих днів з дня надходження на його адресу документів визначених п.п. 2.5 цього договору перераховує на поточний рахунок «постачальника» першу частину попередньої оплати, яка дорівнює 50% вартості всього обсягу товару, виходячи з мінімальної інтервенційної ціни на момент укладення договору і становить 355880,00 грн., у томі числі ПДВ 59313,33 грн.; «постачальник» у день надходження першої частини попередньої оплати на поточний рахунок видає «покупцю» податкову накладну на відповідну суму, зареєстровану в установленому порядку; після надання «постачальником» актів огляду посівів сільськогосподарських культур, які підтверджують прийняття на страхування посівів після початку вегетації, «покупець» перераховує на поточний рахунок «постачальника» другу частину попередньої оплати, яка дорівнює 20% вартості всього обсягу товару, виходячи з мінімальної інтервенційної ціни на момент укладення договору і становить 142352,00 грн., у тому числі ПДВ 23725,33 грн. (а.с.16-17).

Докази визнання недійсним, розірвання, внесення будь-яких інших змін в встановленому законом порядку до договору № 1216 Ф від 03.12.2013р. відсутні в матеріалах справи, не надавались скаржником в ході розгляду справи в судах обох інстанцій відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

На виконання умов договору позивачем 05.12.2013р. та 14.04.2014р. була здійснена передплата товару в сумі 355 880 грн. та 142 352 грн., всього на загальну суму 498 232,00 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с.18, 19)., не спростовується жодною стороною по справі.

Відповідач свої договірні зобов`язання з поставки зерна не виконав, тому 21.11.2014р. та 24.11.2014р. здійснив повернення попередньої оплати в сумі 498 232 грн. та додатково сплатив 102 587 грн. відсотків за користування грошовими коштами (відповідно) (а.с.20-21), що підтверджується виписками банку, не заперечується обома сторонами. Отже, сума передоплати була повернута позивачеві в повному обсязі 21.11.2014р.

26.12.2014р. листом № 3402 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми передплати, а також відсотків в розмірі 24% річних на суму попередньої оплати та 50% штрафу за невиконання умов договору з поставки зерна (а.с.22).

16.01.2015р. листом № 03/71 позивач вдруге звернувся до відповідача з вимогою, в якій зазначив, що відповідач має не лише повернути суму попередньої оплати, сплатити 24% річних, а ще сплатити 50% штраф 249 117 грн. за невиконання умов договору, укладеного між сторонами (а.с.23). Доказів надсилання відповідачу листів від 26.12.2014р., 16.01.2015р. матеріали справи не містять, однак, жодним доказом в розумінні ст.ст.32, 33, 36 ГПК України відповідачем не спростовано факт отримання зазначених листів-вимог.

Жодного доказу звернення позивача до відповідача з вимогою в порядку п.7.5 р.7 договору про повернення суми передоплати до 21.11.2014р. матеріали справи не містять, такі докази відсутні, не надавались судам обох інстанцій відповідно до ст.33 ГПК України скаржником.

Отже, несплата відповідачем штрафу в розмірі 249 116 грн. за прострочення повернення передоплати і стала підставою звернення позивача з позовом до господарського суду (а.с.4-7).

15.04.2015р. рішенням господарського суду Дніпропетровської області позов було задоволено, стягнено з відповідача на користь позивача 249 116 грн. штрафу, 4982,32 грн. судового збору (а.с.45-48).

Зазначене рішення господарського суду залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2015р., апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення (а.с.98-102).

30.07.2015р. постановою Вищого господарського суду України було задоволено касаційну скаргу відповідача, скасовано рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2015р. та постанову суду апеляційної інстанції від 26.05.2015р., справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.148-153). При цьому, в постанові суд касаційної інстанції вказав на те, що судами попередніх інстанцій не був досліджений факт пред`явлення позивачем вимоги відповідачу про повернення попередньої оплати, після її фактичного повернення ТОВ «Агро-торговий дім «Дніпровський» та, відповідно, чи виник у відповідача обов`язок виконання такої вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

За результатами нового розгляду справи, рішенням від 12.10.2015р. господарський суд відмовив позивачу у позові в повному обсязі (а.с.194-195). Зазначений процесуальний документ і предметом апеляційного оскарження.

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 2, 3 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати; на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати; договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно з ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 599 ЦК України регламентовано, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки штраф, передбачений п.7.5 р.7 договору є засобом забезпечення виконання відповідачем обов`язку по поверненню передоплати, обов`язок по її поверненню виконаний 21.11.2014р. в повному обсязі, то відсутні правові підстави щодо притягнення відповідача до майнової відповідальності у виді штрафу, передбаченого договором, саме за неповернення передплати.

Щодо доводів позивача про необхідність сплати відповідачем неустойки (штрафу) за невиконання свого зобов`язання за договором по поставці товару, то вони не приймаються колегією суддів, оскільки договором, зокрема, п.7.5 договору передбачена відповідальність за невиконання зобов`язань за договором щодо повернення передплати та сплату відсотків за користування грошовими коштами, а не за прострочення поставки товару. Крім цього, право на нарахування такого штрафу та відсотків згідно з п.7.5 р.7 договору виникає з 6 робочого дня після пред`явлення вимоги про повернення передоплати позивачем. Оскільки першу таку вимогу було пред`явлено 26.12.2014р. (а.с.23), а повернення передплати та відсотків було здійснено 21.11.2014р. та 24.11.2014р. (а.с.20-21), тобто, обов`язок по поверненню передплати було виконано, то відсутні правові підстави щодо задоволення вимоги позивача на підставі ч.1 ст.546, ч.1 ст.547, ч.1 ст.548, ч.1 ст.598, ст..599 ЦК України, оскільки зобов`язання по поверненню передплати припинилось виконанням, проведеним належним чином до пред`явлення вимоги, відповідно до п.7.5 договору про повернення передплати. Враховуючи, що відповідачем здійснено повернення вищезазначених сум 21.11.2014р. та 24.11.2014р. з урахуванням приписів законодавства, то вимога позивача про стягнення штрафу відповідно до умов договору, після пред`явлення вимоги, є безпідставною.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що остаточні висновки, викладені в резолютивній частині оскаржуваного рішення господарського суду від 12.10.2015р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи та не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового рішення, правові підстави задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2015 року у справі № 904/1813/15 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», м.Київ залишити без задоволення.

Матеріали справи повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.12.2015р.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя Г.К. Дмитренко

Суддя І.М.Науменко