РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015Справа № 910/27672/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення 29177, 29 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Турченко Д.Л. (довіреність від 05.01.2015 № 47-5);

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року до Господарського суду міста Києва звернулося комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва з позовом до Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яким заявлено вимоги про стягнення 29177,29 грн, яких: 17328,10 грн - основна заборгованість; 1499,92 грн - 3 % річних; 10349,27 - втрати від інфляції.

Позов мотивований порушенням відповідачем грошового зобов'язання за договором від 01.09.2010 № 287 про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 прийнято позов до розгляду та порушено провадження у справі № 910/27672/15, а її розгляд призначено на 16 листопада 2015 року.

Ухвалою суду від 16.11.2015 розгляд справи відкладено на 30 листопада 2015 року.

Ухвали у даній справі надсилалися, зокрема, відповідачеві на його адресу місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а відтак, в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце належним чином. Більш того, у матеріалах справи містяться повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштових відправлень суду.

Однак, відповідач в жодне судове засідання свого повноважного представника не направив, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки його представника у судові засідання до суду не подав, правом, наданим ст. 59 ГПК України, не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло, а тому, відповідно до положень ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність обставин, які б позбавляли суд можливості вирішити спір у даній справі по суті.

У судовому засіданні 30 листопада 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважного представника позивача у даній справі, судом встановлено таке.

Між КП по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, як виконавцем, та Управлінням культури, туризму та охорони культурної спадщини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як споживачем, укладено договір від 01.09.2010 № 287 про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - договір) (найменування у редакції додаткової угоди від 01.12.2012 до договору; найменування сторін у редакції додаткової угоди від 01.01.2011).

Відповідно до предмета договору виконавець забезпечує обслуговування та експлуатацію будівлі, що знаходиться в м. Київ, вул. Серафимовича, буд. 7, в якій знаходиться нежиле приміщення площею 544,60 кв. м., що займає споживач, а споживач сплачує експлуатаційні витрати на розрахунковий рахунок виконавця згідно Додатку № 1 до договору пропорційно займаній площі, згідно тарифу, виконавець забезпечує надання експлуатаційних послуг з утримання будівлі, прибудинкової території (п. 1.1, 1.3 договору).

Згідно з п. 2.1 договору виконавець своєчасно нараховує плату за обслуговування, експлуатацію будівлі та утримання прибудинкової території, ПДВ пропорційно займаній площі, згідно додатку № 1 до договору, та надає споживачу до 20-го числа поточного місяця, платіжну вимогу-доручення.

Споживач, незалежно від наслідків його господарської діяльності, своєчасно та в повному обсязі сплачує на розрахунковий рахунок виконавця, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, протягом 3 (трьох) банківських днів з дня отримання платіжної вимоги-доручення (п. 2.2 договору).

Додатками до договору сторони погоджували розрахунок вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до п. 2.6 договору (в редакції додаткової угоди від 01.12.2012), тарифи та структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються суб'єктами господарювання по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків з власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) встановлені відповідно Розпоряджень Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2012 № 579 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для виконавців цих послуг», від 11.07.2012 № 1191 «Про внесення змін до деяких розпоряджень Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)».

З пункту 4.1 договору вбачається, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2013 року.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин сторін спору, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов договору за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року надав споживачеві - Управлінню культури, туризму та охорони культурної спадщини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, обумовлені договором послуги та виставив для їх оплати платіжні вимоги-доручення на загальну суму 29692,87 грн, засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи, а їх оригінали оглянуто судом у судовому засіданні.

Спір між сторонами у даній справі, як стверджує позивач, виник внаслідок порушення відповідачем грошового зобов'язання за договором, останній надані позивачем послуги оплатив частково у сумі 12364,77 грн, тобто послуги вартістю 17328,10 грн є неоплаченими.

У зв'язку із наведеними обставинами позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, договір, укладений між сторонами у даній справі, є відплатним.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд відзначає, що жодного доказу на підтвердження факту оплати відповідачем наданих позивачем послуг у розмірі 17328,10 грн сторонами спору суду не надано.

Крім того, сторонами договору підписано та скріплено печатками акт звірки взаєморозрахунків за спірний період, відповідно до якого відповідач визнав заборгованість у розмірі 17328,10 грн.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 ГПК).

Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин і норм права, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача боргу за договором в сумі 17328,10 грн підлягає задоволенню повністю, з тих підстав, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином останнім доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем в порядку, визначеному статтями 33, 36 ГПК України, не спростовано.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за договором (ст. 610 ЦК України), тому він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Як зазначалося вище, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та втрат від інфляції. Розглядаючи ці вимоги суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи, що у правовідносинах сторін має місце допущене відповідачем порушення грошового зобов'язання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, є правомірними та підлягають задоволенню повністю, тобто 3 % річних - в сумі 1499,92 грн, втрати від інфляції - в сумі 10349,27 грн.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача у розмірі 1218,00 грн, відповідно до Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній на момент звернення з позовом до суду.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02100, м. Київ, вул. Будівельників, буд. 34/1, ідентифікаційний код 37397258) на користь комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г, ідентифікаційний код 03366612) 17328 (сімнадцять тисяч триста двадцять вісім) грн 10 коп. основного боргу; 10349 (десять тисяч триста сорок дев'ять) грн 27 коп. інфляційних втрат; 1499 (одну тисячу чотириста дев'яносто дев'ять) грн 92 коп. 3 % річних; 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04 грудня 2015 року.

Суддя Я.А. Карабань