КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Справа№ 910/9744/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: Рудакова О.В. - за довіреністю № 263 від 13.07.2015 року;

від відповідача: Дутка Р.О. - за довіреністю № 2411/1 від 24.11.2015 року, Колеснік О.О. - директор;

від третьої особи: не з`явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Центральна електроенергетична система"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 року

у справі № 910/9744/15 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Центральна електроенергетична система"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "Приват"

третя особа Державна фінансова інспекція України

про стягнення 4646372,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Центральна електроенергетична система" звернлось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "Приват" про стягнення 4646372,01 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 року у справі № 910/9744/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Центральна електроенергетична система" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що апелянт з даним рішенням не погоджується, так як вважає його незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції при винесенні рішення не було досліджено усі наявні докази у матеріалах справи, чим порушено норми матеріального права, та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до прийняття судом необ'єктивних висновків.

Зокрема, апелянт зазначає, що судом не було встановлено чи призвело застосування визначених розмірів оплати виконання земельно-кадастрових робіт до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 4646372,01 грн., що спричинило збитки ДП «НЕК «Укренерго» на зазначену суму.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді - Авдеєв П.В., Пономаренко Є.Ю., апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 21.10.2015 року.

У зв'язку з затвердженим персональним складом постійних колегій суддів Київського апеляційного господарського суду та відставкою судді Авдеєва П.В., розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Куксов В.В., Пономаренко Є.Ю.

Колегією Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 року у судовому засіданні оголошено перерву до 25.11.2015 року.

Відповідач, згідно з поданим до суду 19.10.2015 року запереченням, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить апеляційний суд в задоволені апеляційної скарги відмовити повністю.

Третя особа до судового засідання, що відбулось 25.11.2015 року, не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності третьої особи є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Держфінінспекцією було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності ДП "НЕК "Укренерго", якою встановлено порушення за договором №294-КБ від 28.09.2011 року, укладеним між позивачем та відповідачем у справі, про що зазначено в акті ревізії від 18.10.2013 року №05-21/259, при складанні кошторису №1 (додаток №2/1 до договору) при розрахунку вартості робіт по п. 4, відповідач невірно застосував показники вартості виконання землевпорядних робіт, що визначені спільним наказом Держкомзему України, Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України від 15.06.2001 року №97/298/124 "Про затвердження розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг" (надалі Наказ), що призвело до завищення вартості робіт на суму 4646372,01 грн. відповідно до складеного Держфінінспекцією України перерахунку вартості таких робіт від 02.09.2013 року, згідно з яким вартість вказаних робіт становить 298808,50 грн., а не 6121329 грн., як зазначено в договорі.

Внаслідок чого, позивач подав на розгляд суду позов, в якому просив стягнути з відповідача спірну суму у розмірі 4646372,01 грн., на яку, як посилається позивач по позову відповідач завищив вартість послуг, та які просить стягнути з відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову позивача про стягнення з відповідача 4646372,01 грн., виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведених конкурсних торгів за процедурою "відкритих торгів", які відбулися 09.08.2011 року (Протокол оцінки пропозицій конкурсних торгів від 07.09.2011 року №199), між ДП "НЕК "Укренерго" (замовник за договором) та TOB "ЗК "Приват" (підрядник за договором) укладено Договір №294-КБ від 28.09.2011 року (надалі - договір), відповідно до п.1.1 якого підрядник зобов'язується у 2011-2013 роках, в порядку та на умовах, визначених цим договором, згідно документації конкурсних торгів і власної пропозиції конкурсних торгів, виконати роботи з Розроблення, погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (в розрізі адміністративних одиниць) в постійне користування під будівництво заходів ПЛ 330 кВ Новокиївська - Сєвєрна на ПС 750 кВ Київська, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах, визначених цим договором.

Склад та обсяги робіт відповідно до п. 1.2 договору викладені в Завданні на виконання робіт (додаток №1 до договору).

Пунктом 3.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 09.01.2014 року сторони встановили, що ціна цього договору на виконання робіт, згідно Зведеного кошторису на виконання робіт (додаток №4 до договору) становить 9420068,76 грн. з ПДВ та може бути зменшена відповідно до п. 3.2 договору за взаємною згодою сторін, у випадку зменшення обсягів робіт шляхом укладення додаткових угод з додержанням вимог чинного законодавства.

Порядок здійснення оплати врегульовано розділом 4 договору, зокрема, згідно п. 4.1.1 договору, замовник здійснює авансовий платіж в розмірі 30% від ціни договору в сумі 2844015,55 грн. з ПДВ, подальший розрахунок проводиться поетапно, згідно календарного плану, у розмірі 95% від вартості виконаних робіт, за винятком авансового платежу (п. 4.1.2 договору).

При цьому, згідно п. 4.1.3 договору, остаточний розрахунок за виконані роботи в сумі 5% від вартості робіт - після передачі замовнику належним чином оформлених документів.

Згідно п. 10.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2015 року.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення 4646372,01 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що Держфінінспекцією було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності ДП "НЕК "Укренерго" (позивач), якою встановлено порушення за договором №294-КБ від 28.09.2011 року, укладеним між позивачем та відповідачем у справі, про що зазначено в акті ревізії від 18.10.2013 року №05-21/259.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено право сторін укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право відступити в договорі від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або суті правовідносин сторін.

Приписами статей 626, 628 Цивільного кодексу України, зміст правочину становить визначену на розсуд сторін правочину і погоджену ними домовленість, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди щодо усіх істотних умов договору. Подібні положення містяться у ст. 180 Господарського кодексу України.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами статей 525,526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про землеустрій" взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором. Вартість робіт із землеустрою, порядок їх оплати та індексацію вартості виконаних робіт визначаються в договорі за згодою сторін згідно з правами замовників документації із землеустрою та розробників такої документації, визначених статтями 27, 28 цього Закону. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін відповідно до вимог статті 632 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з аналізу вказаних норм Закону та положень укладеного між сторонами договору і додатків до нього вказують на те, що договір був укладений в передбаченому чинним законодавством України порядку, зокрема за результатами проведених конкурсних торгів за процедурою "відкритих торгів", які відбулися 09.08.2011 року (Протокол оцінки пропозицій конкурсних торгів від 07.09.2011 року №199), підписаний уповноваженими особами, в судовому порядку недійсним не визнано та не розірваний, а отже вимоги даного договору є обов'язковими для сторін за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник в зв'язку із тим, що Державною фінансовою інспекцією України проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.07.2011 року по 30.03.2013 року, за результатами якої складено Акт від 18.10.2013 року та вимогу про усунення порушень від 25.11.2013 року №05-14/1914, згідно яких відповідачем на суму 4646372,01грн. було завищено вартість виконаних робіт за договором №294-КБ від 28.09.2011 року, що призвело до збитків на суму 4 734 936, 53 грн., нарахованих відповідно до Акту перерахунку від 02.09.2013 року.

На виконання п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 1 листопада 2000 року N1619 "Про затвердження Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів" спільним наказом Держкомзему України, Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України від 15.06.2001 року №97/298/124 "Про затвердження розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг" затверджено Розмір оплати земельно-кадастрових робіт та послуг, п. 5.4 якого визначено порядок визначення вартості землевпорядних робіт з оформлення документів на право користування землею. Зокрема, згідно вказаного пункту 5.4 розміру, вартість на виконання землевпорядних робіт установлюється згідно з табл. 5.6 прим. 3, 6, 7, 9 та 11, в якій: одиниця виміру: "а" - об'єкт, "в" - 1 тис. га території, що підлягає відведенню. При цьому у показниках "а" і "в" у загальній вартості робіт, що виконуються, питома вага вартості польових робіт становить 30%, камеральних - 70%.

Як позивачем, так і Держфінінспекцією при підрахунках визначено, що коефіцієнт, а становить 13,9 люд./дні, а коефіцієнт б-35. Вказані коефіцієнти відповідно були застосовані, що підтверджено Кошторисом №1 (додаток 1) та Актом перерахунку (додаток 2 примітка 1).

Аналіз Акту перерахунку свідчить, що він у розрахунках містить хибний математичний розрахунок, а саме: у разі застосування кількох коефіцієнтів до показників "а" і "б" вартості робіт, визначених Наказом № 97/298/124 від 15.06.2001, коефіцієнти перемножуються між собою , водночас Державна фінансова інспекція України використала додавання.

Зазначене підтверджується листом Державного агентства земельних ресурсів України від 06.02.2014 року №26-28-021-1248/2-14 "Про надання роз'яснення", в якому зазначено, що відповідно до пункту 2 Загальних положень збірника цін "Розміри оплати земельно-кадастрових робіт та послуг", затверджених спільним наказом Держкомзему України, Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України від 15.06.2001 року №97/298/124, розміри оплати земельно-кадастрових робіт та послуг використовуються при визначенні вартості робіт з виготовлення проектної і вишукувальної продукції та надання послуг у відповідності до діючих в Україні нормативно-правових та технічних актів.

Пунктом 25 Загальної частини збірника "Цены на проектне и изыскательские работы по землеустрою и земельному кадастру", затвердженого Державним агропромисловим комітетом СРСР від 18.01.2001 року №7/3-26, визначено, що при застосуванні до цін декількох встановлених коефіцієнтів, останні перемножуються.

Враховуючи зазначене, у разі застосування кількох коефіцієнтів до показників "а" і "в" вартості робіт, визначених розмірами оплати, коефіцієнти перемножуються між собою, а не додаються.

В зв'язку із неправильним математичним розрахунком, Держфінінспекція занизила фактичну вартість робіт, водночас за даними самої ж Держфінінспекції, як вбачається вище, фактична розрахована останньою вартість робіт становить 1688361,93 грн., що в 2,5 рази вище визначеної вартості робіт в Кошторисі та погодженої в договорі сторонами, що спростовує взагалі доводи позивача про завищення відповідачем вартості робіт та нанесення йому збитків.

З огляду на викладене не приймаються доводи апелянта стосовно того, що судом не було встановлено чи призвело застосування визначених розмірів оплати виконання земельно-кадастрових робіт до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 4646372,01 грн., що спричинило збитки ДП «НЕК «Укренерго» на зазначену суму.

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, за яким підрядник зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До договору підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

В силу ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно зі ст. 844 названого Кодексу ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, укладаючи договір підряду, сторони на власний розсуд погодили його істотні умови, у тому числі й ціну договору, яка є твердою та визначена у кошторисі, що є невід'ємною частиною договору.

За приписами ст. 845 Цивільного кодексу України підрядник має право на ощадливе ведення робіт за умови забезпечення належної їх якості. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

В матеріалах справи відсутні докази виконання підрядником робіт з відступами від умов договору, які погіршили б роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання, а тому у замовника наявний обов'язок з оплати підрядних робіт, виходячи з їх виконаних обсягів та за ціною, визначеною сторонами у кошторисі до договору підряду (Зведений кошторис).

Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1, 2 ст. 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною (ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи завдавана бездіяльність є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. При цьому такий зв'язок між порушенням та збитками має бути прямим та безпосереднім.

В підтвердження своїх вимог позивач посилається на Акт Державної фінансової інспекції України №05-21/259 від 18.10.2013 року та вимогу про усунення порушень від 25.11.2013 року №05-14/1914.

За таких обставин позивачем не доведено наявності прямого та безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та сумою збитків, які вимагає позивач стягнути з відповідача, крім того, матеріалами справи доведено факт допущення математичної помилки та порушення норм чинного законодавства України при складанні спірного Акту.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст. 36 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Позивачем не були надані суду належні докази на підтвердження викладеного в позові, внаслідок чого його позовні вимоги про стягнення з відповідача 4646372,01 грн. не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене позовні вимоги Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Центральна електроенергетична система" є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2015 року у справі № 910/9744/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Центральна електроенергетична система", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Центральна електроенергетична система" на рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2015 року у справі № 910/9744/15 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Центральна електроенергетична система" на рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2015 року у справі № 910/9744/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 року у справі № 910/9744/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/9744/15 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала