ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.11.15р. Справа № 904/8714/15
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Пирятин Полтавської області

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

про розірвання договору поточного рахунку №0437 від 15.06.2015р. та стягнення 742 грн. 25 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник, дов. від 20.10.2015р. №727 (був присутній у судових засіданнях 05.11.2015р. та 16.11.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, дов. від 07.03.2014р. №855-О.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про розірвання договору від 15.06.2015р. поточного рахунку №0437 та стягнення з відповідача 170 002 грн. 25 коп. - грошових коштів шляхом їх перерахування на рахунок №, відкритий у Харківській обласній дирекції АТ „ОСОБА_4 Аваль.

Відповідач у відзиві (вх. № 75374 від 16.11.2015р.) на позовну заяву проти позову заперечує та просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки представником позивача не було доведено порушень умов договору відповідачем та того, що він значною мірою позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору, тобто наявності шкоди, завданої цим правопорушенням.

В подальшому позивач у заяві (вх. №78253/15 від 27.11.2015р.) про зменшення розміру позовних вимог зменшує суму позовних вимог та просить стягнути з відповідача на користь позивача 742 грн. 25 коп. - грошових коштів, решту позовних вимог залишити без змін.

Відповідач у додаткових поясненнях (вх. №78461/15 від 30.11.2015р.) з приводу зазначених у чеках терміналів причин відмін транзакцій „56 недопустимая транзакция или счет пояснює, що: - предметом позовних вимог є вимога про розірвання договору на обслуговування поточного рахунку №0437 та стягнення 170 002 грн. 25 коп. залишку на рахунку №0437; - вимогу про стягнення коштів з рахунку №5159********5001 або про розірвання договору за цим рахунком позивачем не заявлено; - вказана причина відміни транзакції відображається у випадку некоректності її здійснення (введення неправильного паролю тощо); - із заявами про зясування причин відміни транзакцій по відповідним операціям позивач до установи банку не звертався.

Оригінали документів, оглянуті у судовому засіданні відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

За клопотанням позивача судові засідання 16.11.2015р. та 23.11.2015р. проводилися в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Дніпровському районному суду міста Києва; запис розгляду судової справи здійснювався на носій DVD-R серійний номер PSP600RE0120249.

За ініціативою суду у судових засіданнях, проведених 05.11.2015р. та 30.11.2015р., здійснювався запис розгляду судової справи за допомогою технічних засобів, а саме: автоматизованої системи „Діловодство спеціалізованого суду на диск CD-R серійний номер 1001172RC11407.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.06.2015р. позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до відповідача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк з заявою про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та заявою на відкриття рахунку, в якій просив відкрити поточні рахунки №0437 та №0540 (депозитний) та картковий рахунок №3379.

Підписавши вказану заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, позивач погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування; своїм підписом відповідач зобовязався виконувати умови, викладені в Умовах і Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_5 Договорі банківського обслуговування в цілому.

Відповідно до частин 1-3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком; банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами; банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як вбачається відповідно до платіжного доручення від 21.07.2015р. №17901 платником Товариством з обмеженою відповідальністю „ОСОБА_6 СНАБ було перераховано позивачу грошові кошти у сумі 170 000 грн. 00 коп.

Позивач у позові зазначає, що з метою отримання готівкових коштів звернулася до відповідача, проте у здійсненні видачі коштів відповідачем було відмовлено через накладення арешту на рахунки. Також позивач у позові зазначає, посилаючись на копії доданих до позовної заяви чеків з банкоматів, що, не змогла отримати грошові кошти й через банківські автомати самообслуговування відповідача, оскільки платіжна картка банкоматами не приймалася.

Матеріали справи містять копії квитанцій терміналу L3229 Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" від 22.07.2015р. за номером картки 5169********5001 з поміткою „відміна операції; транзакцію відмінено за причиною: 56 недопустима трансакція або рахунок.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів в підтвердження того, що позивач звертався до банку з вимогою про видачу коштів, а надані до матеріалів справи копії чеків від 22.07.2015р. свідчать про відміну транзакції за номером картки 5169********5001, а не за рахунком №0437; доказів в підтвердження того, що рахунок №0437 було прикріплено до картки №5169********5001, позивачем не надано, матеріали справи не містять.

Матеріали справи містять скаргу позивача від 23.07.2015р. на незаконні дії працівників Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", в якій зазначено, що 21.07.2015р. на рахунок позивача надійшли грошові кошти, позивач звернувся в касу відділення банку з метою отримати готівкові кошти, однак у здійсненні операції було відмовлено. (а.с. 18).

Крім того, матеріали справи містять спрямовану відповідачу заяву позивача від 01.09.2015р. про закриття поточного рахунку, згідно якої просив закрити поточний рахунок №20437, а залишок коштів перерахувати на рахунок №260523268, відкритий у ПОД АТ „Банк Аваль м. Полтава. Про спрямування вказаної заяви свідчить квитанція від 01.09.2015р. №10389388 (а.с. 25).

Відповідачем у листі (вих. №20.1.0.0.0/7-20150908/3148) було повідомлено позивача про те, що йому необхідно самостійно обнулити рахунок у Приват24 для бізнесу, або за допомогою експрес-платежу за номером 3700, після чого можливо звернутися до обслуговуючого відділення банку для закриття рахунку.

Згідно з довідкою відповідача від 14.09.2015р. №08.7.0.0.0/226 залишок грошових коштів на рахунку позивача станом на 13.09.2015р. становив 170 002 грн. 25 коп. (а.с. 27).

З роздруківок з сайту https/cb.privatbank.ua/p24/c2b_accounts_list, наданих позивачем, вбачається, що: - станом на 17.11.2015р. залишок на рахунку №0437 становив 170 002 грн. 25 коп.; - 19.11.2015р. позивачем було отримано готівкові кошти всього у сумі 20 000 грн. 00 коп. та сплачено еквайрингову комісію у сумі 150 грн. 00 коп.; - станом на 20.11.2015р. позивачем було отримано кошти у сумі 84 630 грн. 00 коп., вихідний залишок на рахунку №0437 складав 65 222 грн. 25 коп.; - 17.11.2015р., 20.11.2015р. та 23.11.2015р. позивачем було спрямовано відповідачу електронні заявки на закриття рахунку №0437, та отримано повідомлення про те, що закриття рахунку можливе тільки у разі залишку 0 грн. 00 коп. (у валюті рахунку) та відсутності заборгованостей; згідно електронної заяви від 17.11.2015р. залишок коштів становив 170 002 грн. 25 коп., згідно електронної заяви від 20.11.2015р. залишок коштів становив 65 222 грн. 25 коп., а згідно електронної заяви від 23.11.2015р. - 742 грн. 25 коп.

Позивач вважає, що діями відповідача порушено його право на розпорядження своїми коштами, просить розірвати договір поточного рахунку №0437 від 15.06.2015р. та стягнути з відповідача 742 грн. 25 коп.; відповідач проти цього заперечує, що і є причиною спору.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів; це право кореспондується з повноваженнями суду щодо захисту цих прав та охоронюваних інтересів.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. N 492 (надалі Інструкція), інструкція регулює правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні (далі - банки) поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах суб'єктам господарювання, фізичним особам, іноземним представництвам, нерезидентам-інвесторам, ініціативній групі з проведення всеукраїнського референдуму (далі - клієнти).

Також згідно з пунктом 1.4. Інструкції порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються цією інструкцією.

У пункті 20.1 Інструкції визначено, що поточні рахунки клієнтів банків закриваються: - на підставі заяви клієнта; - на підставі рішення відповідного органу, на який згідно із законом покладено функції щодо припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (за заявою ліквідатора, голови або члена ліквідаційної комісії, управителя майна тощо); - у разі смерті власника рахунку - фізичної особи - за зверненням спадкоємця; - у разі смерті власника рахунку фізичної особи - підприємця - за зверненням третьої особи, зокрема спадкоємця; - на інших підставах, передбачених законодавством України або договором між банком і клієнтом.

Відповідно до пункту 20.5. Інструкції закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: - найменування банку; - найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; - номера рахунку, який закривається; - дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку може подаватися банку в електронній формі засобами програмно-технічного комплексу "клієнт-банк", "клієнт-Інтернет-банк" тощо, якщо це передбачено договором банківського рахунку. У цьому випадку заява про закриття поточного рахунку має містити електронний цифровий підпис.

Згідно з пунктом 20.6. Інструкції банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо); датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження; грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до преамбули Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні цей закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду за платіжними системами.

Згідно з пунктами 1.24, 1.15, 1.14 статті 1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі, ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою; ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу; електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

У статті 20 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні ініціатором переказу може бути платник, а також отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Ініціювання переказу проводиться шляхом: 1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4) використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; 6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання; 7) внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв (стаття 21 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні).

Відповідно до статті 22 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога.

Відповідно до пунктів 22.2, 22.3 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні клієнт банку має право самостійно обирати види розрахункового документа (крім платіжної вимоги), які визначені цим законом, для ініціювання переказу; платіжна вимога застосовується у випадках, коли ініціатором переказу виступає стягувач або, при договірному списанні, отримувач; розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує.

Як вбачається на момент звернення позивача з позовом до суду вихідний залишок на рахунку №0437 складав 170 002 грн. 25 коп.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження того, що до заяви позивача від 01.09.2015р. про закриття поточного рахунку було додано платіжне доручення про перерахування грошових коштів у сумі 170 002 грн. 25 коп.

Як вбачається в процесі розгляду спору у господарському суді Дніпропетровської області позивач вільно розпоряджався своїми коштами, а саме - ним було знято з рахунку №0437 грошові кошти у загальній сумі 169 260 грн. 00 коп.; залишок на вказаному рахунку станом на 23.11.2015р. складав 742 грн. 25 коп., що підтверджується роздруківками з сайту https/cb.privatbank.ua/p24/c2b_accounts_list, наданими позивачем.

Отже, на момент звернення з позовом до суду позивачем не надано доказів в підтвердження надання відповідачу оформлених платіжних документів про перерахування вказаної у позові суми на інші банківські рахунки, невиконання яких могло б свідчити про порушення умов укладеного між сторонами Договору.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача будь-яких коштів, у тому числі і тих, що залишилися у розмірі 742 грн. 25 коп., є передчасною та необґрунтованою.

Що стосується вимоги позивача про розірвання договору поточного рахунку №0437 від 15.06.2015р., така вимога також є безпідставною з огляду на наступне.

Договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час; залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами (частини 1, 3 статті 1075 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не надано належних доказів в підтвердження порушення відповідачем, у тому числі і істотного, умов укладеного Договору, у тому числі: доказів незаконного заволодіння відповідачем грошовими коштами позивача; доказів їх неправомірного утримання; доказів невиконання розпоряджень позивача щодо вільного користування належними позивачу грошовими коштами, оформленими відповідно до вимог банківського законодавства.

З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„07„ грудня 2015 р.