РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015Справа №910/19058/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузьминецьке"

до 1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

2. Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Порто-Франко"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1

про зобов'язання звернути стягнення на грошові кошти

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача-1: Музичук Л.В. - за довіреністю від 30.09.2015р.;

від відповідача-2: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились.

В судовому засіданні 28 жовтня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В липні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузьминецьке" (позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-1) про зобов'язання звернути стягнення на кошти за Договором банківського вкладу № 63502 від 25.04.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що погашення заборгованості за Кредитним договором № 228/1-14 від 25.04.2014 року підлягає за рахунок предмету застави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/19058/15. Розгляд справи призначено на 02.09.2015р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.09.2015р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 28.09.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2015р. розгляд справи було відкладено на 19.10.2015р., залучено до участі у справі в якості іншого відповідача - ПАТ АБ "Порто-Франко" (відповідач-2) та в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 (третя особа).

28.09.2015р. через канцелярію до суду від відповідача-1 надійшла заява, у якій останній просить провадження у справі припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із тим, що спір який виник між сторонами підлягає розгляду в адміністративному суді.

Розглянувши подане клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення останнього, оскільки спір між сторонами не є таким, що виник у зв'язку із здійсненням відповідачем-1 владних повноважень і є за своєю природою господарським.

16.10.2015р. через канцелярію до суду від відповідача-2 надійшло клопотання, у якому той просить припинити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки Господарським судом Одеської області від 29.09.2015 року у справі № 916/3301/15-г винесено рішення за результатом розгляду аналогічного позову. Крім того, вказує що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, у зв'язку із чим спір, який виник внаслідок діяльності останнього є підвідомчим адміністративним судам.

Розглянувши подану заяву, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 п.п. 1, 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 29.09.2015 року у справі № 916/3301/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузьминецьке" до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Порто-Франко", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, в задоволенні позову відмовлено.

З огляду на викладене, склад сторін у справі № 916/3301/15 не є аналогічним складу сторін у справі № 910/19058/15, що зумовлює відхилення твердження відповідача-2 про наявність підстави для припинення провадження у справі відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що спір який виник між сторонами за своєю суттю не є адміністративним, у зв'язку із чим посилання відповідача-2 щодо припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України є необґрунтованим.

19.10.2015р. через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому той проти позову заперечував.

В судовому засіданні 19.10.2015р. відповідач-1 звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

В судове засідання, призначене на 19.10.2015р., з'явився представники позивача та відповідача-1, надали усні пояснення, відповіли на запитання суду.

Представник відповідача-2 та третьої особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р. розгляд справи відкладено на 28.10.2015р.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача-1, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КУЗЬМИНЕЦЬКЕ" (позичальник) та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто-Франко" (банк) укладено Кредитний договір (відклична реверсивна кредитна лінія) №228/1-14 (далі - Договір або Кредитний договір), згідно з п. 1.1. якого банк на умовах договору надає позичальнику кредит у вигляді відкличної реверсивної кредитної лінії з лімітом в сумі 12 000 000,00 грн. на строк з 25.04.2014р. по 24.04.2015р. зі сплатою 27% річних на поповнення оборотних коштів.

Відповідно до п. 4.2.3. Договору позичальник зобов'язується повернути Банку кредит та проценти за користування кредитом в валюті кредиту не пізніше строку, передбаченого п. 1.1. Договору.

Пунктом 2.2. Кредитного договору сторонами погоджено, що забезпеченням повернення всієї суми кредиту, оплати процентів за користування кредитом, комісій, неустойки, є: майнові права на договір банківського вкладу № 63502 від 25.04.2014 року.

25.04.2014р. між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто- Франко" (банк) та ОСОБА_1 (вкладник) укладено Договір банківського вкладу (прибутковий) № 63502 (надалі - Договір банківського вкладу), відповідно до п. 1.1. якого банк відкриває вкладнику депозитний рахунок в національній валюті НОМЕР_1 в UAH (надалі - рахунок) на строк до 27.04.2015р.

Відповідно до п. 1.2. Договору банківського вкладу вкладник вносить грошові кошти або перераховує в безготівковій формі, а банк приймає на відкритий вкладнику рахунок грошові кошти в національній валюті в сумі 616 000,00 UAH (вклад).

25.04.2014р. між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Порто- Франко» (заставодержатель) та ОСОБА_1 (заставодавець) укладено Договір застави майнових прав № 1514/14-ЮР (далі - Договір застави), згідно з п. 1.1. якого цей договір забезпечує вимоги заставодержателя за кредитним договором (відзивна реверсивна лінія) № 228/1-14 від 25.04.2014р., а також усіх додаткових угод (договорів) до нього, які можуть бути укладені в майбутньому (Кредитний договір), який укладено між заставодержателем та ТОВ «КУЗЬМИНЕЦЬКЕ», яке у кредитному договорі іменоване як «позичальник», стосовно:

- повернення отриманої суми кредиту, сплати відсотків, комісій, неустойок у повному обсязі;

- відшкодування можливих збитків, завданих заставодержателю невиконання або неналежним виконанням зобов'язань за Кредитним договором;

- відшкодування можливих витрат заставодержателя по здійсненню йог вимог, забезпечених заставою, в тому числі витрат, які понесені ним внаслідок звернення стягнення на предмет застави, визначений в п. 1.2. Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору застави предметом договору є майнові права за Договором банківського вкладу (Прибутковий) № 63502 від 25.04.2014 року, укладений між заставодержателем та заставодавцем (договір банківського вкладу), передані заставодавцем в заставу заставодержателю з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором.

Під майновими правами за договором банківського вкладу (майнові права), слід розуміти права вимоги повернення суми вкладу та сплати нарахованих і невиплачених на вклад відсотків за договором банківського вкладу на дату невиконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором (предмет застави).

На день укладення цього Договору розмір вкладу за Договором банківського вкладу складає 616 000,00 грн. У випадку збільшення розміру вкладу, майнові права передані в заставу поширюються на всю суму вкладу за договором банківського вкладу.

Згідно з п. 3.1.3. Договору застави заставодержатель має право у випадках передбачених даним договором, звернути стягнення на предмет застави та реалізувати його відповідно до розділу 5 цього Договору, та за рахунок Предмета застави, переважно перед іншими кредиторами, задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, сплату відсотків, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання.

В судовому засіданні сторонами було підтверджено, що позивачем допущено неналежне виконання Кредитного договору № 228/1-14 від 25.04.2014 року.

Позивач стверджує, що погашення заборгованості за Кредитним договором № 228/1-14 від 25.04.2014 року, вимоги за яким забезпечені Договором застави майнових прав № 1514/14-ЮР від 25.04.2014 року, підлягає за рахунок банківського вкладу за Договором банківського вкладу № 63502 від 25.04.2014 року.

Відповідач-1 у відзиві зазначив, що не є уповноваженим на звернення стягнення на предмет застави, оскільки відповідач-2 не є ліквідованим і це є правом, а не обов'язком останнього.

У відзиві відповідача-2 зазначається, що третя особа в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кредиторські вимоги до банку не заявляла. Крім того, звернення стягнення на предмет застави, є правом заставодержателя, а не обов'язком.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Статтею 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги положення ст.ст. 1, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 572, 589 Цивільного кодексу України, які містять диспозитивні за своїм змістом норми права щодо можливості заставодержателем звернути стягнення на предмет застави, зважаючи на п. 3.1.3. Договору застави майнових прав № 1514/14-ЮР від 25.04.2014 року, який кореспондує вказаним правовим нормам, суд дійшов висновку, що звернення стягнення на предмет застави є правом заставодержателя, у зв'язку із чим позовні вимоги щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернути стягнення на кошти за Договором банківського вкладу № 63502 від 25.04.2014 року є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення.

Крім того, суд зазначає наступне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26 вересня 2014 року №610 "Про віднесення ПАТ АБ Порто-Франко" до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.09.2014 року прийнято рішення №103 про запровадження з 29.09.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ АБ "Порто-Франко".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АБ "Порто-Франко" призначено Красюка Ігоря Івановича.

Тимчасову адміністрацію в АБ "Порто-Франко" запроваджено строком на 3 місяці з 29 вересня 2014 по 29 грудня 2014 включно.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 30.01.2015 №67 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АБ "Порто-Франко" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015 №19 "Про початок процедури ліквідації АБ "Порто-Франко" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ АБ "Порто-Франко" та призначено уповноваженою, особою Фонду на ліквідацію АБ "Порто-Франко" Красюка Ігоря Івановича строком на 1 рік з 30.01.2015р. по 29.01.2016р. включно.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що на час розгляду в суді даного спору відбувається ліквідація банку.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Ліквідація банку - це процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Тому, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з частиною 4 статті 49 цього Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у судовому порядку підлягають вирішенню будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів.

Враховуючи викладене, спір між сторонами щодо банківського вкладу за Договором банківського вкладу (прибутковий) № 63502 від 25.04.2014 року підлягає вирішенню з урахуванням положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Копію даного рішення направити позивачу, відповідачу-2 та третій особі у справі № 910/19058/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 02.11.2015р.

Суддя Цюкало Ю.В.