ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.11.15р. Справа № 904/8573/15

За позовом Фермерського господарства "СОБ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГСМ Центр України"

про розірвання договору та стягнення боргу за непоставлену продукцію в розмірі 66 816,72 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов № б/н від 24.07.15р., директор ОСОБА_2, паспорт серії МР 420416, виданий Голопристанським РС УДМС України в Херсонській обл.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить Відповідача розірвати договір та стягнути борг за непоставлену продукцію в розмірі 66 816,72 грн., мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань.

За заявою Позивача судові засідання проводились в режимі відеоконференції, забезпечення якої доручено Господарському суду Херсонської області.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав. Відповідач повідомлявся належним чином про слухання справи, судові повідомлення повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання".

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.05.15р. сторонами укладено договір поставки нафтопродуктів № 07051 (далі Договір), за яким Постачальник зобов'язався передати, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти (далі товар) на умовах, в кількості, в асортименті, цінам та строки поставки згідно з Договором (п. 1.1).

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник зобов'язаний передати товар протягом 5 днів з дати оплати рахунку та отримання Постачальником від Покупця заявки на поставку нафтопродуктів (далі Заявка), а Покупець зобов'язаний прийняти оплачений за рахунком товар.

Згідно з п. 2.3 Договору заявка, направлена Покупцем Постачальнику за допомогою технічних можливостей, вважається направленою належним чином, якщо вона направлена факсом та/або електронною поштою.

У п. 4.2 Договору сторони визначили, що у випадку прострочення поставки товару більш ніж на 15 робочих днів, починаючи з наступного дня, Постачальник сплачує Покупцю штрафну неустойку у розмірі 0,02 % від вартості несвоєчасного поставленого товару за кожен день.

07.05.15р. Позивач від Відповідача одержав рахунок № 123 на оплату дизельного пального в кількості 4 920 літрів на загальну суму 80 196,00 грн. На виконання умов Договору, 07.05.15р. за платіжними дорученнями № 16,63 Позивач перерахував на рахунок Відповідача 80 196,00 грн. 14.05.15р. за вихідним № 41 Відповідачеві надіслано заявку на поставку дизельного пального в кількості 4 920 літрів. Однак, після проведення оплати, Відповідач дизельне паливо Позивачеві не поставив.

Позивач звернувся до Відповідача з вимогою № 46 від 19.05.15р. про повернення коштів за непоставлену продукцію. Після цього, Відповідач перерахував на рахунок Позивача 20 049,00 грн., що підтверджується виписками з рахунків від 26.05.15р. та від 02.06.15р. За даними Позивача, решту коштів у розмірі 60 147,00 грн. (80 196,00 20 049,00) Відповідач не повернув.

З посиланням на п.4.2 Договору, на прострочений борг Відповідача Позивачем нараховано пеню в розмірі 1 056,00 грн. за прострочку поставки товару протягом 66 днів, починаючи з 20.05.15р. Також, з посиланням на ч.2 ст. 231 ГК України Позивач на прострочений борг Відповідача нарахував штраф - 5 613,00 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі, є господарськими зобовязаннями і за своїм змістом є договором поставки, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів своєчасної поставки товару Позивачеві, відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Перевіривши розрахунки Позивача в частині нарахування основного боргу, суд визнає їх обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

Щодо нарахованої пені, слід зазначити, що Позивач невірно визначив період її нарахування та суму на яку підлягала нарахуванню пеня, оскільки згідно з п.4.2 Договору пеня нараховується у випадку прострочення поставки товару більш ніж на 15 робочих днів, починаючи з наступного дня. Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник зобов'язаний передати товар протягом 5 днів з дати оплати рахунку та отримання Постачальником від Покупця заявки на поставку нафтопродуктів. 07.05.15р. за платіжними дорученнями № 16,63 Позивач перерахував на рахунок Відповідача 80 196,00 грн. і 14.05.15р. за вихідним № 41 надіслав Відповідачеві заявку на поставку дизельного пального в кількості 4 920 літрів. Відповідно, Відповідач повинен був поставити товар до 19.05.15р. Оскільки Відповідач товар не поставив, з 20.05.15р. почалась прострочка Відповідача, у звязку з чим, у Позивача виникло право нарахування пені з 09.06.15р. (через 15 робочих днів). При цьому, до 09.06.15р. Відповідач частково повернув Позивачеві передоплату в сумі 20 049,00 грн., тому на момент виникнення у Позивача права нарахування пені, борг Відповідача становив 60 147,00 грн., на який і підлягає нарахування пені, яка за розрахунком суду становить 553,38 грн.

Нарахований Позивачем штраф за прострочку поставки товару, з посиланням на ч.2 ст.231 ГК України, стягненню не підлягає, виходячи з того, що цією нормою передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, однак, жодна зі сторін спірного зобовязання не належить до державного сектора економіки, порушення не пов'язане з виконанням державного контракту, виконання зобов'язання не фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що у зв'язку з істотним порушенням Відповідачем умов спірного Договору, вимога Позивача про розірвання договору поставки нафтопродуктів № 070515 від 07.05.15р., укладеного сторонами, підлягає задоволенню, вимоги про стягнення з Відповідача боргу та штрафних санкцій підлягають частковому задоволенню в розмірі 60 147,00 грн. основного боргу, 553,38 грн. пені, решта вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір поставки нафтопродуктів № 070515 від 07.05.15р., укладений Фермерським господарством "СОБ" (75650, Херсонська область, Голопристанський район, с. Бехтери, вул. Горького, 46, код 327 834 05) з Товариством з обмеженою відповідальністю "ГСМ Центр України" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Харківська, 74-В, код 390 339 46).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГСМ Центр України" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Харківська, 74-В, код 390 339 46) на користь Фермерського господарства "СОБ" (75650, Херсонська область, Голопристанський район, с. Бехтери, вул. Горького, 46, код 327 834 05) 60 147,00 грн. основного боргу, 553,38 грн. пені, 2 324,57 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено _________________