РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015Справа №910/27495/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідпальністю "ХОРОЛЬСЬКА КЕРАМІКА"

До Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"

Про розірвання договору, стягнення 90 177,25 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Стойко О.Ю. (дов. від 10.11.2015)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 25.11.2015, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

23.10.2015 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідпальністю "ХОРОЛЬСЬКА КЕРАМІКА" (надалі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (надалі - відповідач) про стягнення 90 177,25 грн.

Позовні вимоги ограновані тим, що на думку позивача, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання за Договором № 139 від 19.05.2015 внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 90 177,25 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/27495/15, розгляд справи призначено на 11.11.2015

В судове засідання, призначене на 11.11.2015, представник позивача з'явився та надав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі..

В судове засідання, призначене на 11.11.2015, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

11.11.2015 відкладено розгляд справи на 25.11.2015.

В судове засідання, призначене на 25.11.2015, представник позивача з'явився та надаві пояснення.

В судове засідання, призначене на 25.11.2015, представник відповідача не з'явився, однак 23.11.2015 подав відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позову заперечував.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачембуло укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 139 від 19.05.2015 (далі - договір), згідно якого відповідач відкрив позивачу рахунок № 01 та зобов'язався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування .

Згідно умов Договору банк взяв на себе зобов'язання здійснювати розрахунково-касове обслуговування, а позивач зобов'язувався оплачувати послуги банку згідно тарифам в порядку і на умовах, визначених договором.

Починаючи з 19.02.2015 банк став ігнорувати всі доручення позивача, що підтверджується реєстром відхилених документів.

Внаслідок порушення умов договору з боку відповідача, а саме не перерахування грошових коштів, за платіжним дорученням позивача, чим порушив права позивача на розпорядження належними йому грошовими коштами, позивач подав на розгляд суду позов в якому просив суд зобов'язати банк здійснити перерахунок грошових коштів за їх призначенням.

При розгляді спору по суті судом враховано, що згідно з частиною 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з п.20.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою НБУ від 12.11.2003 № 492 закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття рахунку. За наявності коштів на рахунку банк здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів на підставі платіжного доручення на інший рахунок клієнта, зазначений у заяві, тощо). Датою закриття рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. У день закриття рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Разом з тим, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17.09.2015 № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", згідно з яким з 18.09.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Таким чином, на час розгляду в суді даного спору у відповідача діє тимчасова адміністрація.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені) інших фінансових (економічних санкцій); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог ; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок грошових коштів за їх призначенням, вказаним у платіжному дорученні № 152 від 10.06.2015р є такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 02.12.2015

Суддя М.О. Лиськов