ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"04" грудня 2015 р.Справа № 922/6272/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Східний вантажний митний комплекс", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Парк-Авто", м. Харків
про про припинення порушення права та визнання права

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Східний вантажний митний комплекс" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Парк-Авто" (відповідача), в якій просить суд:

1. Зобов'язати відповідача припинити порушення права позивача на комерційне найменування "Східний вантажний митний комплекс" та прибрати рекламний банер з будівлі за адресою: м. Харків вул. Клочківська, 370.

2. Визнати право користування позивачем частиною земельної ділянки, розміром 3,8 га, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 370.

Розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд визнав їх недостатніми для порушення провадження у справі з огляду на таке.

По-перше, ч. 1 ст. 58 ГПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька позовних вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

В розумінні даної статті під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою спосіб захисту порушеного права.

Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, об'єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, закон допускає можливість об'єднання в одній позовній заяві кілька позовних вимог, але за умови, що фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд:

1. Зобов'язати відповідача припинити порушення права позивача на комерційне найменування "Східний вантажний митний комплекс" та прибрати рекламний банер з будівлі за адресою: м. Харків вул. Клочківська, 370.

2. Визнати право користування позивачем частиною земельної ділянки, розміром 3,8 га, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 370.

Тобто, позивачем заявлено 2 (дві) немайнові вимоги, які не звязані між собою ані підставами виникнення, ані поданими доказами, що є порушенням передбаченого статтею 58 ГПК України правила обєднання позовних вимог.

За таких обставин сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору по суті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

При цьому суд враховує правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абзаці 3 п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, де зазначено, що якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо, зокрема: об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т.п.

На підставі викладеного суд вважає, що позовна заява подана без додержання вимог ст. 58 ГПК України та відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України підлягає поверненню позивачу без розгляду.

По-друге, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" на 2015 рік установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1 218,00 грн.

Отже, розмір ставки судового збору із позовних заяв немайнового характеру становить 1 218,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що розмір судового збору у даному випадку становить 2 436,00 грн. (за дві вимоги немайнового характеру).

Однак позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1 378,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 462 від 20.11.2015 р.

У п. 2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, а саме статтею 43-5, пунктом 4 частини першої статті 63, пунктом 3 частини першої статті 97, пунктом 4 частини першої статті 111-3, частиною другою і пунктом 1 частини четвертої статті 111-20, пунктом 3 частини шостої статті 113, частиною п'ятою статті 122-2, частиною п'ятою статті 122-8.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що подана позивачем до позовної заяви копія платіжного доручення № 462 від 20.11.2015 р. про сплату судового збору в розмірі 1 378,00 грн. не є належним доказом сплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.

На підставі викладеного суд вважає, що позовна заява подана без додержання вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України та відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України підлягає поверненню позивачу без розгляду.

Керуючись ст. 32, п. 3 ч. 1 ст. 57, ст. 58, п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Товариству з обмеженою відповідальністю "Східний вантажний митний комплекс" без розгляду.

Додаток на 33-х арк.

Суддя ОСОБА_1

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).