ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" листопада 2015 р.Справа № 916/3913/15

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

від позивача: Михайлець О.А. (довіреність №б/н від 03.12.2014 р.);

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рошен Де люкс" до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 4693,93 грн., -

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: 21.09.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рошен Де люкс", звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 4693,93 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.09.2015р. порушено провадження №916/3913/15 та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідач засідання суду призначені на 19.10.2015р. та 23.11.2015р. не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області від 24.09.2015р. та 19.10.2015р. були направлені за належною адресою, зазначеною в позовній заяві.

Проте, поштове відправлення ухвал суду від 24.09.2015р. (поштове повідомлення вх.№ 47213/15 від 29.10.2015р.) та від 19.10.2015р. (поштове повідомлення вх.№ 47211/15 від 29.10.2015р.) були повернені до суду у зв'язку із відмовою адресату від отримання поштового відправлення.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання. При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення скеровувалися на адресу відповідача зазначеною в позовній заяві та підтвердженою витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 19.10.2015р., суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

23.11.2015р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Відповідно до Договору поставки № 16646 від 02.06.2014 року, далі - Договір, Позивач зобов'язався поставляти партіями кондитерські вироби та інші продукти харчування, в кількості, асортименті, ціні зазначеній у видаткових накладних, а Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 зобов'язався прийняти та оплатити Товар на умовах, визначених Договором №16646 від 02.06.2014 року.

Згідно п. 2.3, 2.4 договору, відповідач здійснює оплату за товар на протязі 13-ти днів, з дати поставки товару шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок позивача в готівковій формі, шляхом внесення грошових коштів у касу позивача.

Згідно пункту 3.6. договору датою поставки вважається дата передачі товару в розпорядження відповідача за видатковими накладними.

На виконання умов договору ТОВ "Рошен Де Люкс" було поставлено відповідачу 22.10.2014 р. товар на загальну суму 2 167,91 грн., та 05.11.2014 р. товар на загальну суму 1 259,48 грн., а відповідачем було прийнято вищевказаний товар.

Вказані обставини підтверджуються видатковими накладними RDL00097587 від 22.10.2014 р. на суму 2 167,91 грн. та RDL00103911 від 05.11.2014 р. на суму 1 259,48 грн.

Позивач зазначає, що відповідач ФОП ОСОБА_4 порушив строки оплати поставленого товару внаслідок чого, залишилась несплаченою його частина на суму 3 000,82 грн.

15.01.2015 р. ТОВ "Рошен Де Люкс" направило на адресу відповідача претензію №40-15 від 15.01.2015 р., яка залишена відповідачем без відповіді.

Згідно п.7.1. договору всі спори, яки можуть виникнути з договору вирішуються у судовому порядку в господарському суді Одеської області.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обов'язку щодо оплати заборгованості за отриманий товар, погашення суми основного боргу під час судового розгляду справи, позивач просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції в сумі 1 693,10грн., що складається з 741,77 грн. пені , 51,33 грн. 3% процентів річних та неустойка в розмірі 900,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Виходячи з наведеного, позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та законними.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 546 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом чи договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконаним.

Право учасників господарських відносин встановлювати інші, ніж передбачено кодексом України види забезпечення виконання зобов'язань, визначено ч.2 статті 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в складені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв та ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За домовленістю сторін, згідно 6.2. договору, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань згідно пункту 2.3. договору відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день такого прострочення.

Матеріали справи свідчать, що термін виконання відповідачем своїх зобов'язань по сплаті заборгованості за поставку продукції з врахуванням п.2.3 договору минув, відповідачем зобов'язання не виконані.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд приймає до уваги розрахунок нарахування пені в сумі 741 грн. 77 коп. та суми, на яку підлягає збільшенню основний борг з врахуванням 3% процентів річних в розмірі 51 грн. 33 коп. та неустойка в сумі 900 грн. 00 коп., наданий позивачем ТОВ "Рошен Де Люкс".

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Рошен Де Люкс" про стягнення пені в сумі 741 грн. 77 коп. та суми, на яку підлягає збільшенню основний борг з врахуванням 3% процентів річних в розмірі 51 грн. 33 коп. та неустойка в сумі 900 грн. 00 коп. є обґрунтованими, підтвердженими наявними у матеріалах справи доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору на суму 1 218 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рошен Де люкс" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 4 693,93 грн. - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рошен Де Люкс" (66300, Одеська область м. Котовськ вул. 50 років Жовтня, буд. 216, ) пеню в розмірі 741 (сімсот сорок одну) грн. 77 коп., суму, на яку підлягає збільшенню основний борг з врахуванням 3% процентів річних у розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн. 33 коп., неустойку в розмірі 900 (дев'ятсот) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять ) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30 листопада 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев