ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2015 р.Справа № 922/1348/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків
до Споживчого кооперативу з газифікації "Старолюботинський", м. Люботин
про внесення змін до договору
за участю представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_2, довіреність № 316 від 28.01.2015 р.;

представник позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 406 від 31.12.2014 р.;

представник відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 2 від 30.03.2015 р.;

представник відповідача - ОСОБА_4, договір про надання правової допомоги від 03.04.2015 р.;

представник відповідача - ОСОБА_5, протокол №2 від 22.11.2001 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Споживчого кооперативу з газифікації "Старолюботинський", в якій позивач просить внести зміни в договір на користування газопроводом №3 від 01.04.2009 року, в редакції додаткової угоди №1 до договору на користування газопроводом від 26.01.15р., а саме викласти в редакції, яка викладена у позовній заяві.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.04.2015 року по справі №922/1348/15 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 року у справі №922/1348/15 апеляційну скаргу залишено без задоволення; рішення Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2015 року у справі №922/1348/15 залишено без змін.

Поставною Вищого господарського суду України від 20.10.2015 року по справі №922/1348/15 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 року та рішення Господарського суду Харківської області від 27.04.2015 року у справі №922/1348/15 скасовано. Справу №922/1348/15 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області в іншому складі суду.

Також, Вищим господарським судом України в постанові зазначено, що при новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду; правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні відносини, вирішити спір відповідно до вимог закону.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 листопада 2015 року справу № 922/1348/15 передано на новий розгляд судді Пономаренко Т.О.

Ухвалою господарського суду від 05 листопада 2015 року справу №922/1348/15 прийнято до провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні на "24" листопада 2015 року.

В судовому засіданні 24.11.2015 р. судом було оголошено перерву до 30.11.2015 р.

Присутні в судовому засіданні 30.11.2015 р. представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов, з підстав викладених у позовній заяві, через канцелярію суду надали клопотання (вх. №47956), в якому просять суд долучити до матеріалів справи додаткові документи. Надані документи судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

Представники відповідача проти позову заперечували та просили суд відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві (вх. №46790 від 20.11.2015 р.), який долучений судом до матеріалів справи. У поданому відзиві відповідачем зазначено, зокрема, що Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу", на який спирається позивач у позовній заяві втратив чинність на підставі Закону України "Про ринок природного газу".

Присутні у судовому засіданні представники сторін пояснили, що ними надані всі необхідні для розгляду справи письмові докази та вважають за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Харківгаз" (користувач) та Споживчим кооперативом з газифікації "Старолюботинський" (власник) було укладено договір на користування газопроводом №3 від 01.04.2009 року (надалі - договір), відповідно до предмету якого власник передає, а користувач приймає в строкове безоплатне користування газопровідну мережу (далі по тексту - газопровід). Межі відсікання, структурний склад газопроводу та адреса розташування його структурних об'єктів наведені у додатку №1 "Опис газопроводу", що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 2.1. Договору приймання-передача газопроводу здійснюється зі складанням сторонами відповідного акту приймання-передачі у двох екземплярах, один з них для користувача, один - для власника.

Відповідно до п. 2.4. Договору газопровід вважається переданим користувачеві з дня, наступного з дня підписання акту приймання-передачі газопроводу.

Пунктом 2.5. Договору встановлено, що разом з газопроводом власник передає користувачу з відповідним актом приймання-передачі копії проектної та виконавчо-технічної документації на газопровід згідно з додатком №2.

У відповідності до п. 3.1. договору, користувач після прийняття газопроводу від власника здійснює його використання в своїй підприємницькій діяльності, шляхом транспортування та постачання-природного газу фізичним та юридичним особам - мешканцям північних районів м. Люботин та с. Смородського, які (і тільки які) отримали від власника спеціальні письмові довідки про отримання дозволу кооперативу на підключення до газопроводу.

Передача газопроводу в користування не призводить до переходу права власності від власника до користувача (п. 3.2. договору).

Користувач не має права від свого імені та/чи без згоди власника здійснювати щодо газопроводу будь-які юридичні та фактичні дії, наслідком яких могла б бути подальша зміна форми власності чи власника на газопровід в цілому та на його окремі споруди ( п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 7.1 договору, цей договір укладено на 1 (один) рік.

Якщо за один календарний місяць до закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не заявить письмово про бажання його припинити, договір вважається продовженим на наступний календарний рік на умовах, визначених у цьому договорі.

Як зазначає позивач у позовній заяві, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо сплати за приєднання до мереж суб'єктів природних монополій" № 5021-//І від 22.06.2012 р., який вступив в дію 01.01.2013 р. внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", яким визначено, що експлуатація складових Єдиної газотранспортної системи України (ЄГТСУ) здійснюється виключно газорозподільними або газотранспортними підприємствами. Власники складових ЄГТСУ зобов'язані передати належні їм складові ЄГСУ у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним чи газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових.

Зазначені договори укладаються відповідно до типових форм, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (далі по тексту - НКРЕКП).

07.03.2013 р. Постановою НКРЕКП № 227 затверджено типовий договір на користування складовими ЄГТСУ (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами).

Позивач листом від 09.12.2013 р. № 01-08/1910 повідомив відповідачеві про необхідність приведення договірних відносин до вимог діючого законодавства та листом від 24.01.2014 р. № 01-08/101 надіслав на адресу відповідача додаткову угоду про розірвання договору користування газопроводом № З від 01.04.2009 р.

Відповідач листом № 002 від 21.04.2014 р. відмовився від підписання запропонованої позивачем редакції додаткової угоди про розірвання договору користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р., з посиланням на необхідність приведення зазначеної додаткової угоди у відповідність до вимог чинного законодавства та договору користування газопроводом № З від 01.04.2009 р., оскільки відповідно до п. 10.4 цього договору, у разі виникнення обставин, які викликають необхідність зміни умов цього договору, складається додаткова угода про зміни умов договору, а припинення дії договору неможливе.

Позивач листом від 26.01.2015 р. № 01-23/83 надіслав відповідачеві два примірника додаткової угоди № 1 від 26.01.2015 р. до договору на користування газопроводом № З від 01.04.2009 р., якою було запропоновано відповідачу змінити існуючий договір на користування газопроводом з 13.05.2013 р. Зазначений лист був отриманий відповідачем 03.02.2015 р., що підтверджується відповідним рекомендованим поштовим повідомленням.

Відповідач не повернув підписаний примірник додаткової угоди № 1 до спірного договору, заперечень або протоколу розбіжностей щодо умов зазначеної додаткової угоди позивачеві не надав, у зв'язку з чим позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про внесення змін в договір на користування газопроводом № 3 від 01.04.2009 р. шляхом укладення між сторонами додаткової угоди.

З часу укладення між сторонами спірного договору обставини, за якими він був укладений, істотно змінились. Це було зумовлено змінами у нормативно-правовому регулюванні правовідносин на підставі Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та постанови НКРЕКП № 227 від 07.03.2013 р. "Про затвердження Типового договору на користування складовими ЄГТСУ (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), що зумовило звернення позивача до суду із позовною заявою про внесення змін в договір на користування газопроводом №3 від 01.04.2009 р. шляхом укладення між сторонами додаткової угоди.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

У відповідності з вимогами п. 2 постанови НКРЕ №227 від 07.03.2013 р. "Про затвердження Типового договору на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)", яка набрала чинності 12.04.2013 р., зобов'язано власників складових Єдиної газотранспортної системи України та газотранспортним і газорозподільним підприємствам привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), затвердженого цією постановою, у місячний строк з дня набрання нею чинності.

У зв'язку з набранням чинності постановою НКРЕ та з метою приведення договірних відносин між сторонами у відповідність до Типового договору на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), позивач запропонував відповідачу укласти Додаткову угоду до вказаного вище Договору, надіславши на адресу відповідача відповідний проект угоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як зазначив у своїй постанові Вищий господарський суд України від 20.10.2015 року по цій справі - наведені обставини є достатніми для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України і приведення спірного Договору у відповідність до умов Типового договору на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами).

Під час нового розгляду, судом встановлено, що Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу" втратив чинність з 01 жовтня 2015 року на підставі введення в дію Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 №329-VIII.

Також, 27 листопада 2015 року вступили в силу Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року.

Крім цього, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановами від 30.09.2015 р. №2497, №2500, №2501, затвердила "Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії", "Типовий договір транспортування природного газу", "Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам" відповідно.

У зв'язку з цим, з 27 листопада 2015 року втратила чинність Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, №227 від 07.03.2013 р. "Про затвердження Типового договору на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)".

На положення Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та Постанови НКРЕКП від 07.03.2013 р. № 227 позивач у позовній заяві посилається як на підставу внесення змін до Договору на користування газопроводом №3 від 01.04.2009 р. шляхом укладення між сторонами додаткової угоди.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. До підстав позову належать лише юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов'язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов'язків суб'єктів спірного матеріального правовідношення.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, приймаючи до уваги вищенаведені обставини та враховуючи те, що Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу" та Постанова НКРЕКП "Про затвердження Типового договору на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)" від 07.03.2013 р. № 227 під час розгляду даної справи втратили чинність, суд дійшов висновку про відсутність підстав щодо приведення спірного Договору на користування газопроводом №3 від 01.04.2009 р. у відповідність до умов Типового договору на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), тому приходить до висновку про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_6

справа №922/1348/15