ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 Справа №917/2191/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36022

до товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський завод кварцевого скла", вул. Заводська 3, м. Полтава, 36003

про стягнення інфляційних та 3% річних

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність №704, від 21.02.2013

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про дату складення повного рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України.

Розглядається позов про стягнення з відповідача коштів в сумі 6179,32 грн за договором підряду від 03.10.2008 № 23, з яких: 5605,96 грн інфляційних та 573,36 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем договірного зобов'язання після прийняття рішення господарського суду Полтавської області від 25.11.2013 у справі №917/1848/13.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, правом на участь у судовому засіданні не скористався.

Оскільки, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 25.11.2013 у справі № 917/1848/13 задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський завод кварцового скла" 44992,00 грн основного боргу по договору підряду №23 від 03.10.2008 та 1720,50 грн судового збору.

09.12.2013 на виконання зазначеного рішення видано наказ.

Як зазначає позивач, на момент звернення до суду з даним позовом грошове зобов'язання по договору підряду №23 від 03.10.2008 не виконане у повному обсязі.

Враховуючи те, що відповідач частково здійснював оплати, а саме: 12.12.2013 на суму 8000,00 грн; 23.12.2013 на суму 8000,00 грн; 19.02.2014 на суму 8000,00 грн; 04.04.2014 на суму 8000,00 грн; 30.04.2014 на суму 2000,00 грн та 03.09.2014 на суму 5000,00 грн, позивачем нарахування втрат від інфляції та 3% річних здійснюється в період, коли такі оплати не здійснювались, зокрема:

- за період з 09.12.2013 по 11.12.2013 на суму 44992,00 грн - втрати від інфляції 224,96 грн та 3% річних 7,40 грн;

- за період з 13.12.2013 по 22.12.2013 на суму 36992,00 грн - втрати від інфляції 184,96 грн та 3% річних 27,36 грн;

- за період з 24.12.2013 по 18.02.2014 на суму 28992,00 грн - втрати від інфляції 203,23 грн та 3% річних 133,44 грн;

- за період з 20.02.2014 по 03.04.2014 на суму 20992,00 грн - втрати від інфляції 590,55 грн та 3% річних 72,47 грн;

- за період з 05.04.2014 по 29.04.2014 на суму 12992,00 грн - втрати від інфляції 428,74 грн та 3% річних 25,63 грн;

- за період з 01.05.2014 по 02.09.2014 на суму 10992,00 грн - втрати від інфляції 1008,66 грн та 3% річних 112,03 грн;

- за період з 04.09.2014 по 05.10.2015 на суму 5992,00 грн - втрати від інфляції 2964,86 грн та 3% річних 195,03 грн.

Отже, оскільки сума основного боргу не сплачена відповідачем у повному обсязі, позивач керуючись ст. 625 ЦК України просить стягнути з останнього інфляційні нарахування та 3% річних від простроченої суми.

Рішенням суду від 25.11.2013 у справі №917/1848/13 встановлено факт настання терміну оплати за договором підряду №23 від 03.10.2008, наявність підстав застосування штрафних санкцій, а також факт прострочення відповідачем своїх грошових зобов'язань за укладеним договором.

Факти, що встановлені зазначеним рішенням господарського суду Полтавської області, яке набрало законної сили, відповідно до статті 35 ГПК України не підлягають доведенню при вирішенні даної справи.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вичинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У відповідності до статті 599 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 7.1. Постанови від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо зобов'язання по сплаті коштів боржником після прийняття рішення у справі фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у Постанові від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (п. 3.1 та 3.2) інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом), так само як і інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 Постанови).

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 5605,96 грн інфляційних та 573,36 грн - 3% річних.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський завод кварцового скла", вул. Заводська, 3, м. Полтава, 36003, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2,36022, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, п/р 0853 в ПРУ ПАТ «Приватбанк», МФО 331401 - 5605,96 грн інфляційних, 573,36 грн - 3% річних, 1218,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.12.2015.

Суддя Д.М. Сірош