ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.12.15р. Справа № 904/9362/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", (м. Дніпропетровськ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Реванш 2009", (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 187 964,06 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - пров. юрисконсульт (дов. № 181/1001 від 12.05.15р.)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Реванш 2009" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 187 964,06 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 185 635,17 грн. - заборгованість за спожиту активну електричну енергію, 2 328,89 грн. - заборгованість за перевищення договірної величини споживання електроенергії.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором про постачання електричної енергії № 19.11.2010р., в частині повного та своєчасного розрахунку за спожиту активну електроенергію.

Представник позивач у судове засідання з'явився, але витребувані судом документи не надав.

Відповідач двічі у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2010 року між Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго"), як енергопостачальник, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Реванш 2009", як споживач, було укладено договір про постачання електричної енергії № 713.

Згідно п. 1.1. договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 100,0 кВт (КВА), величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" між постачальником та споживачем та "Загальна схема електропостачання", які є невід'ємною частиною даного договору або інша межа обумовлена окремим додатком до договору.

У відповідності до п. 2.2.3 договору, постачальник зобов'язався повідомляти споживача про всі зміни тарифів на електричну енергію, з урахуванням ПДВ, та зміни розрахункових зон доби письмово або через засоби масової інформації, а саме у газеті "Вісті Придніпров'я" за п'ять днів до введення їх у дію.

Споживач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та додатку "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії". Здійснювати оплату за перетікання електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (п. 2.3.5, п. 2.3.6. договору).

Згідно п.п. 3.1., 3.1.1. договору, постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором.

Споживач має право звернутися до постачальника не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення поточного розрахункового періоду за зміною (коригуванням) договірної величини споживання електричної енергії цього періоду у порядку, визначеному умовами розділу 5 цього договору та договору та додатку "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам" (п. 3.2.1. договору).

Пунктом 4.2.2. договору сторони погодили, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитих та договірних величин. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше середньомісячним споживанням 50000 кВт год і більше.

Облік електроенергії, спожитої споживачем та/або субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ (п. 7.1. договору).

Пунктом 7.6. договору встановлено, що на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатку "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" оформлюються такі документи: акт про використану електричну енергію (форма наведена в додатку до договору); акт з контролю електричної потужності. За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку покази надаються окремо за кожною точкою обліку.

Відповідно до п. 4. додатку № 3 до договору "Порядок розрахунків", обсяги використаної електроенергії, які підлягають оплаті, визначаються за показами засобів розрахункового обліку електроенергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених ПКЕЕ.

Обсяги електроенергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний період підтверджуються актом про використану електроенергію, який споживач надає постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду (п. 4.3. додатку № 3).

Відповідно до п. 6.39. ПКЕЕ та п. 4.2. додатку 3 до договору, у разі неможливості отримання постачальником електроенергії даних про спожиту електроенергію в зазначений термін визначення обсягу спожитої електроенергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду.

Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електроенергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електроенергії здійснюється постачальником електроенергії за величиною потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав позивачу даних про спожиту електроенергію в період: з листопада 2013р. по січень 2014р., обсяг спожитої електроенергії було визначено за величиною дозволеної потужності струмоприймачів (100 кВт - розділ 1 договору) та кількістю годин їх використання (цілодобово, без вихідних - п. 2.3.2. договору).

Відповідно до п. 2 додатку № 3 до договору, споживач здійснює повну оплату вартості обсягу використання електричної енергії, заявленого на розрахунковий період за формою попередньої оплати.

Пунктом 2.2. додатку № 3 до договору передбачено, що остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електроенергії та потужності здійснюється на підставі самостійно отриманого у Постачальника рахунка протягом п 'яти операційних днів з дня їх отримання.

Позивач щомісяця направляв відповідачу рахунки на оплату за поставлену активну електроенергію, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, на яких стоїть підпис повноважного представника.

Проте, відповідач виставлені рахунки за спожиту активну електроенергію оплачував частково, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену в період з листопада 2013 по січень 2014 активну електроенергію у сумі 185 635,17 гри., що підтверджується рахунками та даними розрахунку суми заборгованості, які додаються до позовної заяви.

Частиною 6 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів І - IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Відповідно до п. 5. додатку № 3 до договору, у разі перевищення договірної величини споживання електроенергії за розрахунковий період споживачем, який розраховується за тарифами, диференційованими за періодами часу, споживач за обсягом перевищення сплачує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника підвищену (згідно ст. 26 Закону України "Про електроенергетику") вартість між фактично спожитим та договірним обсягами електричної енергії за середньозваженим тарифом.

Додатком № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу" до договору відповідачу було узгоджено наступні обсяги постачання електроенергії (договірну величину електроспоживання): на лютий 2014 у розмірі 150 кВт год., на березень 2014 у розмірі 150 кВт год., на квітень 2014 у розмірі 200 кВт год., на травень 2014 у розмірі 500 кВт год., на червень 2014 у розмірі 500 кВт год., на липень 2014 у розмірі 500 кВт год., на серпень 2014 у розмірі 500 кВт год.

Фактичне споживання електроенергії відповідача склало: у лютому 2014 - 1267 кВт год.; у березні 2014 - 828 кВт год.; у квітні 2014 - 751 кВт год.; у травні 2014 - 553 кВт год.; у червні 2014 - 578 кВт год.; у липні 2014 - 591 кВт год.; у серпні 2014 - 534 кВт год.

Таким чином, відповідач перевищив договірну величину споживання електроенергії: у лютому 2014 - на 1117 кВт год. на 1383,83 грн.; у березні 2014 - на 678 кВт год. на 220,52 грн.; у квітні 2014-на 551 кВт год. на 371,66 грн.; у травні 2014 - на 53 кВт год. на 68,82 грн.; у червні 2014 - на 78 кВт год. на 106,13 грн.; у липні 2014 - на 91 кВт год. на 129,53 грн.; у серпні 2014 - на 34 кВт год. на 48,40 грн.

Позивач направив на адресу відповідача рахунки на оплату за перевищення договірної величини споживання електроенергії, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та чеком.

Всупереч умовам договору, позивач вказує на те, що відповідач вказані рахунки до теперішнього часу не оплатив, а тому станом на 27.10.2015р. його заборгованість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії за період: лютий - серпень 2014р. становить 2 328,89 грн., розрахунок додається до матеріалів справи.

Ціна позову складається із загальної суми заборгованості за активну електроенергію, суми боргу за перевищення договірної величини споживання електроенергії і становить 187 964,06 грн., згідно розрахунку, який додається до позовної заяви.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту активну електричну енергію у сумі 185 635,17 грн. та заборгованість за перевищення договірної величини споживання електроенергії у сумі 2 328,89 грн., згідно розрахунку, який додається до позовної заяви (а.с. 15 - 16).

Доказів виконання по оплаті, відповідно до умов спірного договору про постачання електричної енергії № 713 від 19.11.2010р., за спожиту активну електричну енергію у сумі 185 635,17 грн. та за перевищення договірної величини споживання електроенергії у сумі 2 328,89 грн. на момент розгляду спору відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Викладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення заборгованість за спожиту активну електричну енергію у сумі 185 635,17 грн. та заборгованість за перевищення договірної величини споживання електроенергії у сумі 2 328,89 грн.

Викладене є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218 Господарського кодексу України, Правила користування електричною енергією, ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Реванш 2009" (49061, АДРЕСА_1; ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шосе, 22; ) - 185 635 (сто вісімдесят п'ять тисяч шістсот тридцять п'ять) грн. 17 коп. заборгованість за спожиту активну електричну енергію, 2 328 (дві тисячі триста двадцять вісім) грн. 89 коп. заборгованість за перевищення договірної величини споживання електроенергії, 2 819 (дві тисячі вісімсот дев'ятнадцять) грн. 47 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 07.12.15р.

Суддя ОСОБА_2