ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа № 922/5684/14

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю:

від позивача - не прибув;

від відповідача - ОСОБА_1 (за довіреністю 2297 від 20.10.2015р.), ОСОБА_2 (за довіреністю від 14.01.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №5108 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 02.02.15 у справі № 922/5684/14

за позовом ТОВ "ПромСервісГруп"

до ПАТ "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря"

про стягнення коштів у розмірі 327 561,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПромСервісГруп", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря", про стягнення коштів у розмірі 327 561,44 грн. з яких: 299 586,36 грн. сума боргу з урахуванням індексу інфляції, 5 478,74 грн. 3% річних, 22 496,34 грн. пені, також просить суд покласти на відповідача судові витрати у розмірі 6 551,23 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.02.2015р. у справі № 922/5684/14 (суддя Калініченко Н.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" (61001, місто Харків, вулиця Світло Шахтаря, будинок 4/6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПромСервісГруп" (69068, місто Запоріжжя, вулиця Червона, будинок 26, ) заборгованість за договором № 14 від 03 грудня 2013 року у розмірі 249 655,30 грн., 44 937,95 грн. інфляційних втрат, 5 478,74 грн. 3 % річних та 6 001,44 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Відповідач не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення частково та прийняти нове рішення в цій частині, яким у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості в розмірі основного боргу в сумі 119965,12 грн. відмовити.

Ухвалою Харківськогго апеляційного господарського суду від 30.10.2015р. у справі № 922/5684/14 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 02.12.2015р.

Від заявника апеляційної скарги надійшли доповнення (вх. 16207 від 02.12.2015р.) до апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 02.02.2015р. у даній справі. У доповненнях апелянт наводить додаткові аргументи на підтвердження доводів, викладених у апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання 02.12.2015р. уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 02.12.2015р. представники відповідача (заявника апеляційної скарги) пояснили, що вважають за можливе проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача.

Пунктом 6 резолютивної частини ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2015р. сторони попереджені, що у разі неявки їх представників до судового засідання та ненадання витребуваних документів справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними у ній матеріалами.

У п. 3.9.2. постанови пленуму ВГС України № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" надано господарським судам наступні роз'яснення: у випадку нез'явлення в засідання суду представників обох сторін або однієї із них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на викладене та враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, судова колегія вважає, що сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість її розгляду за наявними у ній матеріалами за відсутністю представника позивача.

В судовому засіданні 02.12.2015р. представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити. На запитання головуючого щодо неподання документів, на які апелянт посилається як на підставу задоволення скарги та скасування оскаржуваного рішення, представники відповідача пояснили, що на момент прийняття рішення у даній справі документи щодо часткової сплати ним заборгованості не були подані ним до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників відповідача (заявника апеляційної скарги) у справі в межах ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

03 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПромСервісГруп" (постачальник) та Публічним акціонерним товариство "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" (покупець) було укладено договір № 14.

Відповідно до п. п. 1.1,1.2 договору, постачальник зобов'язується передати у встановлені даним договором строки покупцю продукцію та/чи товар (далі товар), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та сплатити за нього узгоджену суму. Кількість, ціна та асортимент товару встановлюється специфікаціями, які являються складовими та невід'ємними частинами даного договору.

"Узгодженою партією товару" по даному договору є кількість і асортимент товару, вказаного в конкретних специфікаціях. Базові умови поставки узгодженої партії товару -DDP у відповідності з правилами "ИНКОТЕРМС - 2000г.", якщо інше не погоджено в специфікаціях до договору. Місце пункту призначення, конкретні умови та строки поставки по кожній партії товару вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору, які є невід'ємною його частиною. У випадках коли сторонами в специфікаціях погоджено інші умови поставки, взаємовідношення сторін буде регулюватися положеннями, затвердженими в правилах "ИНКОТЕРМС - 2000г.", з врахуванням погоджених сторонами помарок та умов поставок у відповідних специфікаціях. Постачальник зобов'язується повідомити покупця про готовність до відвантаження товару за два дні до відвантаження. Постачальник зобов'язується разом з відвантаженням товару надати покупцю (його представнику) наступні документи: рахунок-фактури на товар; сертифікати (підтвердження) якості; накладні на товар; сертифікати відповідності (якщо товар підлягає обов'язковій сертифікації); технічний паспорт на виріб; копії ж/д квитанції або відповідні товаро супровідні документи. Постачальник зобов'язан надати покупцю в день виникнення податкових зобов'язань по ПДВ замовленим листом або під підпис в отриманні податкової накладної оформленої у відповідності з вимогами ст. 201 Податкового кодексу України, на всю суму виникнених у постачальника податкових зобов'язань. Положення даного пункту являються вимогами надати податкову накладну в розумінні п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України. Зобов'язання поставки вважаються виконаними з моменту приймання партії товару та наданні всіх належним чином оформлених документів згідно п. 3.3 договору (п. п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 договору).

Згідно п. п. 4.1, 4.2, 4.3 договору, ціна товару за одиницю та по позиціям вказана в специфікаціях до договору. Загальна сума даного договору встановлюється загальною сумою всіх специфікацій, які являються складовими та невід'ємними частинами даного договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2014 року. а в частині виконання зобов'язань - до повного та належного виконання цих зобов'язань (п. 8.2 договору).

Сторонами складено та підписано специфікації №№ 1, 2, які є невідємними частинами договору.

Згідно з наявними в матеріалах справи видатковими накладними: № 13 від 12 грудня 2013 року; № 14 від 12 грудня 2013 року; № 15 від 12 грудня 2013 року; № 16 від 16 грудня 2013 року (арк. спр. 22, 24, 26, 28) позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 249 655,30 грн. Однак в порушення умов спірного договору, а саме п. 4.3 договору, відповідач не виконав обов'язку щодо своєчасної та в повному обсязі оплати отриманого товару.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, господарський суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги доведені, факт отримання товару підтверджується матеріалами справи, відповідачем не надано доказів оплати вартості отриманого товару.

Судова колегія вважає правомірними такі висновки суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Статтею 712 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною першої статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, зважаючи на те, що факт отримання відповідачем товару за договором встановлений господарським судом першої інстанції та підтверджений належними у справі доказами, відповідачем на час прийняття оскаржуваного рішення не надано доказів сплати заборгованості за отриманий товар, судова колегія вважає рішення суду першої інстанції в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 249 655,30 грн. законним та обґрунтованим.

Судова колегія вважає, що господарським судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволені позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені за неналежне виконання зобов'язання, зважаючи на те, що умовами договору № 14 від 03 грудня 2013 року укладеного між позивачем та відповідачем не передбачено можливості стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну оплату вартості отриманого покупцем товару.

За висновком судової колегії, оскаржуване рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача 44 937,95 грн. інфляційних втрат та 3 % річних в сумі 5 478,74 грн. законне та обґрунтоване, перерахунок належної до стягнення суми інфляційних та річних виконаний господарським судом першої інстанції здійснений у відповідності до вимог закону та договору.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, в якості підстави для скасування прийнятого у справі рішення, відповідач посилається на те, що ним ще до звернення позивача з позовною заявою у даній справі сплачено частину заборгованості. На підтвердження зазначеного факту надає копії платіжних доручень про часткову сплату ним заборгованості за договором. Зазначені факти, на думку апелянта, свідчать про неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин справи та є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи та доводи заявника апеляційної скарги, вважає, що посилання апелянта на часткову сплату ним заборгованості не є підставою для скасування прийнятого у даній справі рішення, зважаючи на наступне.

Як вбачається наданих відповідачем платіжних доручень, на підтвердження доводів, викладених у апеляційній скарзі вони датовані квітнем та червнем 2014р.

Позивач звернувся до суду з позовом у даній справі у грудні 2014р. Згідно з матеріалами справи, позивачем надіслано на адресу відповідача копію позовної заяви та доданих до неї документів 02.12.2014р. (а.с. 6-7 т.1).

16.01.2015р. відповідач звернувся до господарського суду з клопотанням (вх. 1395 від 16.01.2015р.), в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату та повідомив суд про те, що відзив на позовну заяву буде наданий до наступного судового засідання (т. 1 а.с. 38).

Ухвалою господарського суду Харківської області клопотання відповідача задоволено та відкладено розгляд справи на 02.02.2015р.

В матеріалах справи міститься відзив від 29.01.2015р. (т. 1 а.с. 46-49) відповідача на позовну заяву, в якому він не навів жодних заперечень стосовно розміру заявлених позовних вимог, та просить відмовити в їх задоволенні лише з того приводу, що на його думку позивачем не дотримано порядку досудового врегулювання спору та на адресу відповідача направлено лише вимогу про сплату, а не претензію. Крім того, посилався також на скрутне та важке фінансове становище. Жодних посилань на часткову сплату боргу відповідачем у відзиві не наведено та не надано документів, які підтверджують факт сплати.

Відповідно до статті 59 ГПК України відповідач має право після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати господарському суду відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З наведеного вище вбачається, що господарським судом першої інстанції створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, розгляд справи за клопотанням відповідача відкладався, з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі 10.12.2014р. до моменту прийняття рішення у справі 02.02.2015р. пройшло майже два місяці (встановлений процесуальним законом строк для вирішення спору), відповідачу надіслані у встановленому законом порядку позовна заява та додані до неї документи.

Одже, судова колегія вважає, що позивач, будучи обізнаним про позовні вимоги у даній справі, мав достатньо часу та можливості надати до господарського суду першої інстанції документи, які підтверджують обставини, викладені ним у апеляційній скарзі, однак не зробив цього. Судова колегія звертає увагу, що платіжні доручення про часткову сплату заборгованості, на якій посилається апелянт датовані квітнем та червнем 2014 року, отже за півроку раніше до звернення позивача з позовом у даній справі. Тобто відповідач був обізнаний про факт наявності вказаних документів.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції.

Подаючи до апеляційного господарського суду документи щодо часткової сплати ним боргу, відповідач не надав жодних пояснень та обґрунтувань щодо неможливості подання зазначених доказів до суду першої інстанції. Крім того, представник відповідача приймав участь в судовому засіданні 02.02.2015р. господарського суду Харківської області за результатами якого винесено оскаржуване рішення. Однак, представником відповідача не зазначено під час судового засідання про факт часткої сплати заборгованості за договором (протокол судового засідання а.с. 61-62 т.1).

Враховуючи викладене, у судової колегії відсутні правові підстави приймати докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

На думку судової колегії неналежне виконання працівниками відповідача своїх посадових обов'язків не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення у даній справі.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що доводи заявника апеляційної скарги, не ґрунтуються на обставинах справи та положеннях чинного законодавства, не доведені належними доказами, спростовуються матеріалами справи, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та ухвалене ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 91, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.02.15 у справі № 922/5684/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 07.12.2015

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.