ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р.Справа № 922/6045/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32, код 33248430;
до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", 61001, м. Харків, вул. Плеханівська 63, код 21186813;
про стягнення 21 166,11 грн.
за участю представників сторін:

позивача не зявився;

відповідача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 21 166, 11 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з моменту виплати страхового відшкодування, до нього перейшло право вимоги по відшкодуванню спричиненого збитку в межах фактичних затрат на суму 21 166,11 ГРН. (за винятком 1.000,00 грн. франшизи) до особи, відповідальної за заподіяний збиток, які було сплачено на рахунок СТО для ремонту пошкодженого автомобіля страхувальника, внаслідок ДТП, що трапилася 05.02.2014 р. у м. Харкові за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2 під управлінням водія ОСОБА_2; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. 27 ЗУ "Про страхування", ст.ст. 993, 1166, 1187 ЦК України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, на адесу суду надіслав заяву (вх. №47429 від 25.11.2015 р.), в якій просив розглядати справу без участі представника позивача у випадку його незявлення у судове засідання.

Відповідач в судове засідання свого повноважного представника не направив, відзив на позов не надав, хоча про час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про вручення судової ухвали про порушення провадження у справі від 18.11.2015 р. відповідачеві 23.11.2015 р.

Як роз'яснив Вищий господарський суд України у Постанові Пленуму № 18 від 26 грудня 2011 року (з подальшими змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

28.10.2010 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах"( Страховик) та Публічним акціонерним товариством КБ ПРИВАТБАНК (Страхувальник) було укладено договір страхування наземного транспорту № НАН0АХ55723585, предметом якого є страхування транспортного засобу DAEWOO Nexia SOHC E94, державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Відповідно до п. 9 договору, цей договір діє 12 місяців з 28.10.2010 р. по 27.10.2011 р. включно (але не більше ніж сплачуємий період п.10.1). При бажанні Страхувальника застрахувати ТЗ на строк, більший за 12 місяців, та у разі сплати страхового платежу, зазначеного у п.8 цього договору, договір вважається щорічно продовженим на відповідний строк, за який здійснена сплата страхового платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме платіжних доручень №ВОТJ8B05A9 від 28.10.2010 р., №PT027B0BI5 від 27.10.2011 р., №PT026B0S66 від 26.10.2012 р. №PT020B0V04 від 30.10.2013 р., дія вищезазначеного договору страхування продовжувалась Страхувальником.

05.02.2014 р. в м. Харкові по просп. Московському, 36 сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу DAEWOO Nexia, державний реєстраційний № НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу DAEWOO Lanos, державний реєстраційний № НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2.

Вищезазначена дорожньо - транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9345500 (а.с. 21) та Постановою Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року по справі № 643/2290/14-п, якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 23).

На прохання позивача, субєктом оціночної діяльності ТОВ Сател груп 08.01.2014 р. був складений протокол огляду транспортного засобу DAEWOO Nexia SOHC E94, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та 12.01.2014 р. був складений звіт дослідження спеціаліста-автотоварозварювання №63/02/2014 р. щодо транспортного засобу DAEWOO Nexia SOHC E94, державний реєстраційний номер НОМЕР_3., якими зафіксовано пошкодження зазначеного автомобіля внаслідок ДТП на суму 22 577,96 грн. (з ПДВ).

Вартість ремонту зафіксованих пошкоджень склала 23 300,00 грн., що підтверджується рахунком - фактурою № 15/02 від 15.02.2014 р.

На підставі страхового у позивача № И-630 від 05.03.2014 р., позивач сплатив Страховику за договором страхування наземного транспорту № НАН0АХ55723585 від 28.10.2010 р. страхове відшкодування в розмірі 22 166,11 грн., яке було перераховано на рахунок СТО, ФОП ОСОБА_3 (відповідно до рахунку - фактури № 15/02 від 15.02.2014 р.), що підтверджується платіжними дорученнями № 813 від 06.03.2014 р. та № 1 від 07.03.2014 р.

Цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу DAEWOO Lanos, державний реєстраційний № НОМЕР_4 була застрахована відповідачем (ПАТ "Харківська муніципальна страхова компанія") за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3817174 (Поліс), яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 50000,00 грн. та франшиза в сумі 1000,00 грн.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач виплату страхового відшкодування в сумі 21 166,11 грн. не здійснив, що й стало підставою для звернення позивача до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно ст. ст. 3-5 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(надалі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За приписами п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Оскільки винна особа у ДТП має поліс страхування цивільно-правової відповідальності, а отже, відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Тобто, обов'язок відшкодувати шкоду замість винуватця у заподіянні такої шкоди, несе Страховик (Відповідач) в межах встановлених лімітів відповідальності та в порядку ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне зазначено і в ст. 27 Закону України "Про страхування", згідно з якою до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Виходячи із цього, відповідальною особою в розумінні ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 Цивільного Кодексу України, в силу положень ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є саме відповідач.

Підпунктом 12.1. ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи вищевикладене та те, що матеріалами справи підтверджується виплата страхового відшкодування по ремонту транспортного засобу DAEWOO Nexia SOHC E94, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 в розмірі 22 166,11 грн., а полісом № АС/3817174 була встановлена франшиза у розмірі 1000,00 грн., суд дійшов до висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача в порядку регресу суму невиплаченого відповідачем страхового відшкодування в розмірі 22 166,11 грн.

Натомість, відповідач правом надання відзиву на позов не скористався та не надав обґрунтованих заперечень проти заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги нормативно та документально обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За результатами розгляду справи, керуючись ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи приписи ч.2 ст. 4 ЗУ "про судовий збір", суд вважає необхідним, у зв'язку із задоволення позову, витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 1218,00 грн. покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул Плеханівська 63, код 21186813) на користь акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32, код 33248430) страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 21 166,11 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 07.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_4