УХВАЛА

19.11.2015№ 910/24083/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркона Інвест"

до Публічного акціонерного товариства "Київхліб"

про стягнення 1 260 022,71 грн.

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Огейчук Т.В - представник, довіреність б/н від 07.09.2015;

Від відповідача: Симбірцев Є.В. - представник, довіреність № П-05/1085 від 07.09.2015

Присутня: ОСОБА_3 - паспорт серії НОМЕР_1, виданий Заводським РВ Дніпродзержинського МУУМВС України В Дніпропетровські області від 10.10.2006.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аркона Інвест" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київхліб" про стягнення заборгованості у розмірі 1 260 022,71 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 18 900,35 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №1/14 від 20.12.2013 в частині своєчасної плати за отримані послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2015 порушено провадження у справі № 910/24083/15 та призначено до розгляду на 14.10.2015.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.09.2015 виправлено допущену у резолютивній частині ухвали господарського суду м. Києва від 11.09.2015 у справі № 910/24083/15 описку та викладено пункт 2 резолютивної частини ухвали від 11.09.2015 у справі № 910/24083/15 у наступній редакції: "Розгляд справи призначити на 15.10.2015 на 14:00".

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.10.2015 розгляд справи відкладено на № 910/24083/15 на 03.11.2015.

03.11.2015 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.11.2015 розгляд справи призначено на 12.11.2015.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.11.2015 за клопотанням представників сторін продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 19.11.2015.

У судове засідання 19.11.2015 з'явились уповноважені представники сторін.

Клопотання від представників сторін про здійснення фіксації судового засідання технічними засобами до суду не надходило. Засідання господарського суду по розгляду даної справи проведено без фіксації технічними засобами. Судовий процес відображено у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи б/н від 19.11.2015, яке судом задоволено, документи долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення заяви про забезпечення позову б/н від 12.10.2015 з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову за вих. №П-05/10306 від 03.11.2015 позивач стверджує, що ПАТ "Київхліб" тривалий час ухиляється від добровільної сплати заборгованості, сума заборгованості є досить значною, а також у провадженні господарського суду м. Києва є інші справи за позовом ПАТ "Київхліб" про стягнення значних сум, зокрема, справа №910/23881/15 про стягнення 1 693 935,45 грн., №910/23516/15 про стягнення 1 907 567,26 грн., №910/23880/15 про стягнення 2 913 132,83 грн. Оскільки невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим або утруднити виконання рішення, останній просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 1 260 022,71 грн., що належать ПАТ "Київхліб" та знаходяться на його поточному рахунку №1001, МФО 353489 в ПАТ "Авісо банк".

Суд зазначає, що нормами статті 66 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї власної ініціативи вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України визначені заходи забезпечення позову, одним з яких, зокрема, є накладання арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.11 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (далі - Постанова № 16) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 Постанови № 16 умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. Натомість як зазначили представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні, вищезазначені транспортні засоби використовуються відповідачем для безпосереднього здійснення його господарської діяльності.

На підставі викладеного суд зауважує, що тягар доказування того, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього може зникнути чи зменшитись за кількістю, покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову та підлягає доказуванню на загальних підставах в порядку приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України. Втім, викладені у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову обставини мотивовано лише припущеннями позивача та його власними інтересами.

У заяві про забезпечення позову позивачем не наведено інших обставин, які б свідчили про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, і доказів того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду позивачем не надано. Доказів на підтвердження того, що відповідачем вживаються після винесення ухвали про порушення провадження у справі будь-які заходи направлені на відчуження належного йому майна та, що майно відповідача може зникнути, позивачем до матеріалів справи не додано.

Отже, посилання позивача на значний розмір заборгованості та несприятливий фінансовий стан товариства судом до уваги не приймаються, оскільки відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Станом на день розгляду заяви в суді відповідач є підприємством, яке веде активну господарську діяльність, отримує прибуток, володіє обіговими коштами та активами, що спростовує його фінансову неплатоспроможність, а здійснення позовної роботи та захист інтересів юридичної особи в судових органах є складовою звичайної господарської діяльності товариства та не розцінюється судом в якості доказів наявності ризиків неналежного виконання судового рішення або неможливості виконання останнього.

З огляду на вищевикладене, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності законодавчо передбачених підстав для застосування заходів до забезпечення позову позивачем суду не надано, суд не вважає за необхідне застосування відповідних заходів забезпечення позову, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 1 260 022,71 грн. ПАТ "Киїівхліб" судом відмовлено.

Також у судовому засіданні 19.11.2015 представник відповідача підтримав подане у судовому засіданні 12.11.2015 клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення господарським судом м. Києва пов'язаної справи № 910/27371/15, оскільки в межах справи № 910/27371/15 буде досліджуватись, зокрема, питання визнання недійсності договору поставки №1/14 за позовом ТОВ "Аркона Інвест" до ПАТ "Київхліб" про стягнення заборгованості по договору поставки №1/14 від 20.12.2013., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією ухвали господарського суду м. Києва про порушення провадження у справі від 27.10.2015.

Представник позивача в судовому засіданні 19.11.2015 проти задоволення про зупинення провадження клопотання заперечив у зв'язку з його необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пунктом 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Враховуючи вимоги вище зазначених норм, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Отже, підставою для зупинення провадження у справі є пов'язаність справ та неможливість розгляду однієї справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи. Вказані норми не містять обмежень, які б стосувались хронології подання позовів у пов'язаних справах.

Відповідно до п. 2.17. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними " №11 від 29.05.2013 Якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з частиною першою статті 79 ГПК з урахуванням обставин конкретної справи є підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

Як вбачається з матеріалів даної справи позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 260 022,71 грн. за поставлений товар - харчову сировину за договором поставки №1/4 від 20.10.2013 та зобов'язання виконати договірні зобов'язання з подальшим прийняттям та оплатою товару за вказаним договором на загальну суму 1 209 850,00 грн., тоді як останнім у межах провадження у справі № 910/2737115 заявлено позов про визнання вказаного договору недійсним.

З огляду на викладене, суд враховує ту обставину, що оскаржуваним договором поставки №1/14 встановлюються права та обов'язки сторін, а тому вирішення питання про їх дотримання сторонами можливе лише після прийняття рішення по справі господарського суду м. Києва №910/27371/15, де предметом розгляду є оскарження договору поставки №1/14, а правомірність договору поставки №1/14 від 20.12.2013 у справі №910/27371/15, який є однією із підстав у даній справі, може вплинути на зібрання та оцінку доказів і відповідно на кінцевий результат розгляду справи №910/24083/15 та має суттєве значення для вирішення питання щодо встановлення наявності заборгованості, її розміру та стягнення в разі наявних правових підстав.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 заяву ПАТ "Київхліб" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/27371/15 за позовом ПАТ "Київхліб" до ТОВ "Аркона Інвест" про визнання договору недійсним, який в свою чергу є підставою позовних вимог ТОВ "Аркона Інвест" до ПАТ "Київхліб" у справі № 910/24083/15, а рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/27371/15 впливатиме на встановлення судом обставин правомірності заявлених позивачем вимог у справі № 910/24083/15, суд дійшов висновку, що справа № 910/27371/15 є пов'язаною з господарською справою № 910/24083/15.

Таким чином, оскільки провадження у справі № 910/24083/15 безпосередньо пов'язане з іншою справою № 910/27371/15, що перебуває на розгляді в Господарському суді міста Києва, яке не завершено на час проведення судового розгляду у цій справі, суд приходить висновку щодо неможливості розгляду справи № 910/24083/15 до вирішення Господарським судом міста Києва пов'язаної з нею справи № 910/27371/15.

Суд звертає увагу сторін, що зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи не спрямоване на затягування процесу розгляду справи, а його метою є саме виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які мають значення для справи №910/24083/15.

Окрім того, ст. 83 ГПК України встановлює право, а не обов'язок, визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом договір, який суперечить законодавству України. Наявність зазначеної норми не позбавляє суд процесуального права застосувати приписи ст. 79 ГПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає заяву відповідача про зупинення провадження у справі обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а провадження у справі № 910/24083/15 - зупиненню до вирішення Господарським судом міста Києва пов'язаної з нею справи № 910/27371/15 та прийняття остаточного рішення по справі.

Керуючись ч. 1 ст. 79, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

Керуючись ч.1 ст. 79, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву відповідача - Публічного акціонерного товариства "Київхліб" за вих. №П-05/10305 від 03.11.2015 про зупинення провадження у справі № 910/24083/15 задовольнити.

2. Провадження у справі № 910/24083/15 зупинити до вирішення господарським судом м. Києва пов'язаної з нею справи № 910/27371/15 за позовом ПАТ «Київхліб» до ТОВ «Аркона Інвест» про визнання договору недійсним.

3. Зобов'язати сторін повідомити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження в справі № 910/24083/15, надавши суду відповідні письмові докази.

4. Ухвалу направити сторонам у справі.

Суддя А.М. Селівон