КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. Справа№ 910/14739/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Шевченка Е.О.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Сакалюк Д.В., дов. № 214 від 27.10.2015р.

від відповідача: Храпійчук В.В., дов. № 1389-НЮ від 09.06.2015р.

від третьої особи 1: не з'явились

від третьої особи-2: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційні скарги Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно

Західна залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 21.09.2015 р.

у справі № 910/14739/15 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія

"Брокбізнес"

до Державного територіально-галузевого об'єднання

"Південно Західна залізниця"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1) Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія

"Провідна"

2) Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство

"Гарантія"

про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі

44 948,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 44948,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/1150389, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та статті 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 р. у справі № 910/14739/15 позов було задоволено повністю. Стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" 44948 (сорок чотири тисячі дев'ятсот сорок вісім) грн. 59 коп. страхового відшкодування та витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно Західна залізниця" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 р. у справі № 910/14739/15 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було протиправно прийнято рішення з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 09.10.2015 р. апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно Західна залізниця" у справі 910/14739/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015р. у справі №910/14739/15 апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно Західна залізниця" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.11.2015 р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 р. у справі №910/14739/15 було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Іоннікова І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015р. у справі № №910/14739/15 апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно Західна залізниця" прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015р. у справі № №910/14739/15 відкладено розгляд справи на 26.11.2015р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2015 р. у справі №910/14739/15 було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2015р. у справі № №910/14739/15 апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно Західна залізниця" прийнято до провадження.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду м. Києва від 21.09.2015 р. у справі № 910/14739/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників третіх осіб.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

07.02.2011 між позивачем (страховик) та відповідачем (страхувальник) було укладено поліс №АА/1150389 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у відповідності до умов якого застраховано цивільно-правову відповідальність Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", пов'язану з експлуатацією автомобіля марки "МАЗ" реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Строк дії полісу №АА/1150389 встановлено з 00:00 год. 01.03.2011 до 29.02.2012 включно; ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50000,00 грн.; франшиза - 0 грн.

01.03.2011 о 07 год. 55 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки "МАЗ" реєстраційний номер НОМЕР_2, за напівпричепом "УПР", реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ДТГО "Південно-Західна залізниця", по Житомирському шосе - поворот на с. Білогородка, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не вибрав безпечну дистанцію до автомобіля марки "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 28.03.2011 у справі №3-2450/11 встановлено порушення ОСОБА_4 вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України та визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також накладено стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з рахунком №С4126895 від 18.03.2013, складеним СТО - ТОВ "Атлант-М Дніпровська набережна", вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 58642,86 грн. з ПДВ.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу №82/КВ2 від 27.03.2011, складеного оцінювачем ОСОБА_7 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №8840/09 від 25.08.2009), вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 68576,64 грн.

07.11.2013 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна", як страхувальник за Договором добровільного страхування наземного транспорту №06/0634068 від 31.01.2011, відповідно до якого застраховано автомобіль марки "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1, звернулося до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" з претензією №07-11/13, в якій просило виплатити на його користь 50842,86 грн. страхового відшкодування.

19.02.2014 позивачем було складено страховий акт №50138/1, згідно з яким пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 44948,59 грн.

На підставі складеного страхового акту №50138/1 від 19.02.2014 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 44948,59 грн. на рахунок ПрАТ "Страхова компанія "Провідна", що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №2450 від 12.03.2014.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем направлено на адресу відповідача вимогу №06-11/14Р від 12.11.2014 щодо відшкодування 44948,59 грн. шкоди в порядку регресу, з урахуванням того, що ані представник ДТГО "Південно-Західна залізниця", ані ОСОБА_4 не повідомили ПрАТ "Страхова компанія "Брокбізнес" про ДТП.

Вказана вимога отримана відповідачем 17.11.2014, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яка міститься в матеріалах справи, однак ДТГО "Південно-Західна залізниця" відповіді на вимогу не направило та суму відшкодування не сплатило, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами підпункту "ґ" 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Тобто зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у нього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1. статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

Таким чином, право страховика подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду регламентовано положеннями Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і пов'язується саме із встановленим фактом неповідомлення страховика у встановлені законом строки.

Відповідач вищевказані вимоги Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не виконав, доказів своєчасного повідомлення позивача про настання страхового випадку суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки "МАЗ" реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, належить ДТГО "Південно-Західна залізниця" та знаходився під керуванням водія ОСОБА_4, який станом на момент ДТП перебував у трудових відносинах з вказаним підприємством.

Колегія суду погоджується з позицією суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 44948,59 грн. є законною та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми, а його доводи щодо пропуску позивачем строків позовної давності спростовуються наступним.

Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною шостою статті 261 ЦК України передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" отримало право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, після виплати страхового відшкодування (12.03.2014), а не з моменту настання страхового випадку, як зазначає відповідач.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 28 серпня 2012 року в справі №5023/4833/11 та від 25 лютого 2015 року в справі №910/177/14.

Крім того, твердження ж відповідача про те, що автомобіль марки "МАЗ" реєстраційний номер НОМЕР_2 був застрахований Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія" на підставі полісу №АА/2036776, спростовуються наявною в матеріалах справи інформацією з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, згідно з якою бланк полісу №АА/2036776 є втраченим.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 21.09.2015р. у справі № 910/14739/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 21.09.2015р. у справі № 910/14739/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/14739/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

Е.О. Шевченко