КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2015 р. Справа№ 910/13815/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Сухового В.Г.

секретар судового засідання Барболіна І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної акціонерної холдингової компанії «Артем» на рішення Господарського суду м. Києва від 06.08.2015 року

у справі №910/13815/15 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»

до Державної акціонерної холдингової компанії «Артем»

про стягнення 33 941,82 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Поліщук Л.П., довіреність № 74-Д від 26.12.2014 року

від відповідача: Матура О.І., довіреність №18-2814 від 30.10.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (позивач у справі) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державної акціонерної холдингової компанії «Артем» (відповідач у справі) про стягнення 33941,82 грн, з яких 22 803,80 грн заборгованість за спожиті послуги по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна за договором №1063Е-1213 від 01.02.2012 року, 10 511,78 грн збитки від інфляції та 626,24 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, як власник нежитлових приміщень №81-82, загальною площею 494,40 кв.м., що знаходяться за адресою м.Київ, вул. Ольжича, 2/3, і як споживач комунальних послуг, зобов'язаний відшкодовувати вартість спожитих за період з травня 2012 року по квітень 2015 року комунальних послуг, а саме витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року у справі №910/13815/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державної акціонерної холдингової компанії «Артем» на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» 22803 грн. 80 коп. основного боргу, 626 грн. 24 коп. - 3% річних, 10511 грн. 78 коп. збитків від інфляції та 1827 грн. 00 коп. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Державна акціонерна холдингова компанія «Артем», 19.10.2015 року повторно подав апеляційну № 2-юр-18-2727 від 19.10.2015 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року у справі №910/13815/15 повністю та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Комунальному підприємству «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району».

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що при прийнятті рішення місцевим господарським судом не було досліджено фактичного надання позивачем будь-яких послуг з утримання будинку та прибудинкової території, не досліджено тарифів чи інших даних, на підставі яких позивачем була визначена вартість таких послуг, не було встановлено належного споживача таких послуг, враховуючи, що спірне приміщення передано оренду ТОВ «АТБ-Маркет» на підставі договору оренди між відповідачем та ТОВ «АТБ-Маркет». Також апелянт вважає, що оскільки позивачем не направлялись на адресу відповідача своєчасно рахунки на оплату комунальних послуг, то відповідно відсутнє порушення з боку відповідача строків оплати таких рахунків, а тому нараховувати інфляційні втрати і 3% річних на зазначену суму боргу є безпідставним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2015 року апеляційну скаргу Державної акціонерної холдингової компанії «Артем» на рішення Господарського суду м. Києва від 06.08.2015 року у справі №910/13815/15 прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 30.11.2015 року.

27.11.2015 року від позивача у справі до Київського апеляційного господарського суду надійшли заперечення №3206 (вх. №09-11/21834/15) на апеляційну скаргу ДАХК «Артем», в яких позивач стверджує про повноту дослідження Господарським судом міста Києва поданих сторонами документів та відповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а тому позивач просить апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду від 06.08.2015 року - без змін.

У судовому засіданні 30.11.2015 року представник апелянта, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року у справі №910/13815/15 повністю та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Комунальному підприємству «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»

Представник позивача у судовому засіданні 30.11.2015 року заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Державна акціонерна холдингова компанія «Артем» (відповідач у справі) є власником нежилих приміщень № 81-82, загальною площею 494,40 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, 2/33, на підставі свідоцтва про право власності на нежиле приміщення від 18.09.2003 р.

01.02.2012 року між Комунальним підприємством «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (позивач у справі, виконавець за договором) та Державною акціонерною холдинговою компанією «Артем» (відповідач у справі, власник за договором) був укладений договір №1063Е-1213 про відшкодування власником (орендарем) витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна.

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов'язався забезпечити обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку, а також утримання прибудинкової території будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, 2/33, відповідач зобов'язався відшкодовувати витрати позивача на виконання вказаних робіт пропорційно зайнятій ним площі в цій будівлі.

Згідно з п. 1.2 договору №1063Е-1213 від 01.02.2012 року, відповідач володіє приміщенням загальною площею 494,4кв.м., яке розташоване на першому поверсі в приміщенні будівлі.

Відповідно до п.2.2.4 вказаного договору, відповідач зобов'язався до 20 числа поточного місяця перераховувати кошти на рахунок позивача за утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі у вигляді відшкодування експлуатаційних витрат пропорційно до займаної площі приміщення.

Як визначено п. 4.2. договору, відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території та інших витрат загального користування сплачуються відповідно до розрахунків, згідно постанови КМУ від 20.05.2009 р. № 529, які наведені у додатку № 1 цього договору.

Пунктом 4.6. договору погоджено, що оплата послуг здійснюється відповідачем (орендарем) щомісячно у 10 - ти денний термін після отримання рахунку, але не пізніше 20 числа поточного місяця на підставі рахунків, виставлених виконавцем.

У випадку зміни розміру тарифу та/або його структури на витрати з утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території в період дії договору, сплата відповідачем платежів обумовлених п.п.4.1-4.4 здійснюється на підставі рахунків позивача, і не потребує додаткового погодження сторін і зміни умов договору.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у період з травня 2012 р. по квітень 2015 р. відповідачу щомісячно виставлялися рахунки на оплату відшкодування витрат на утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території за договором № 1063Е-1213 від 01.02.2012 р. Однак наявними в матеріалах справи банківськими виписками підтверджується, що зазначені рахунки відповідачем були сплачені лише частково, внаслідок чого у останнього за період з травня 2012 р. по квітень 2015 р. виникла заборгованість в розмірі 22803,80 грн.

Колегія суддів зазначає, що основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону відповідно до ст. 3 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами законодавства, споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, що також узгоджено сторонами і у самому договорі.

Разом з цим, відповідач в апеляційній скарзі посилається на невідповідність тарифу, який зазначений позивачем та вказаний ним у надісланих рахунках на оплату комунальним послугам, тому тарифу, який наведений позивачем у розрахунку до позовної заяви, також відповідач вважає, що позивачем не доведено, а судом першої інстанції не досліджено підстави нарахування (тарифи/порядок розрахунків) вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Колегія суддів зазначає, що згідно п.2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, тобто тарифи на комунальні послуги в тому числі на послуги з утримання будинком та прибудинкової території встановлює не позивач самостійно чи спільно з відповідачем, як споживачем послуг, а встановлюється відповідним органом місцевого самоврядування.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.12.2010 року №1221 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та їх структури» були встановлені тарифи та структура тарифів на послуги з утримання будинків і споруд комунальної власності та прибудинкових територій, які надаються суб'єктами господарювання по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами, в залежності від оплати останніми (не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим), які були введенні в дію з 01.02.2011 року.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку позовних вимог та із виставлених рахунків на оплату даних послуг, вартість послуг була визначена позивачем у відповідності до вищезазначеного Розпорядження виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.12.2010 року №1221 з урахуванням встановленої структури тарифу: відповідна сума грн на 1 кв.м. площі (з ПДВ), відтак колегія суддів дійшла до висновку, що вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території визначена позивачем з дотриманням вимог чинного законодавства та умов укладеного сторонами договору.

Разом з цим, колегією суддів досліджено, що невідповідність у тарифах, які зазначені у направлених на адресу відповідача рахунках, тим, які зазначені позивачем у розрахунку до позовної заяви, пов'язані із тим, що в рахунках на оплату, які направлялись апелянту тариф був визначений без ПДВ, а в розрахунку позовних вимог тарифи зазначені з ПДВ у відповідності до вищенаведеного Розпорядження №1221 від 29.12.2010 року.

Також в апеляційній скарзі апелянт посилається на відсутність у нього обов'язку сплачувати вартість нарахованих послуг, оскільки належне йому на праві власності приміщення, передане у листопаді 2013 року в оренду ТОВ «АТБ-Маркет», з яким, на думку відповідача, позивач повинен укласти відповідний договір і який повинен сплачувати отримані послуги. Однак, колегія суддів не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на те, що ні умовами укладеного між сторонами договору, ні чинним законодавством України, не передбачено такої підстави для припинення договору надання комунальних послуг (в тому числі на утримання будинку та прибудинкової території) та для припинення правовідносин між сторонами, які засновані на цьому договорі, як передача в оренду певного приміщення третій особі. Враховуючи те, що укладений між сторонами договір не припинено, у визначеному законом порядку в тому числі і в судовому не розірвано, і не визнано недійсним, то відповідно відсутні підстави для припинення правовідносин між сторонами, а тому відсутні підстави для припинення обов'язку відповідача у справі, як власника приміщення, за адресою м. Київ, вул. Ольжича, 2/33 сплачувати спожиті послуги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що враховуючи доведений факт надання позивачем та споживання відповідачем у період з травня 2012 року по квітень 2015 року послуг з утримання та обслуговування нерухомого майна, обґрунтовану вартість вказаних послуг, в тому числі правомірність тарифів на утримання будинку та прибудинкової території, позовна вимога про стягнення 22 803,80 грн заборгованості за спожиті послуги по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна за договором №1063Е-1213 від 01.02.2012 року є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини 2 ст. 625 ЦК України як вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Оскільки судом встановлено, що відповідач на підставі умов договору та приписів Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов'язаний сплачувати вартість спожитих комунальних послуг, однак такі кошти сплачував не своєчасно та не в повному обсязі, то відповідно нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу є правомірним та арифметично вірним.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста 06.08.2015 року у справі №910/13815/15 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної акціонерної холдингової компанії «Артем» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року у справі №910/13815/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського міста Києва від 06.08.2015 року у справі №910/13815/15 залишити без змін.

3. Справу №910/13815/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

В.Г. Суховий