ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.12.15р. Справа № 904/10354/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

до відповідача-1: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова", м. Дніпропетровськ

про зміну умов договору оренди

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача-1: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та відповідача-2: Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" про внесення змін до договору оренди індивідуального визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5555-ОД від 18.07.2014, шляхом продовження строку дії договору оренди на 10 місяців та 7 днів, на час протягом якого орендар був позбавлений можливості користуватися орендованим майном.

Разом із позовною заяву позивачем було подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення заборони відповідачу-1,2 на вчинення дій щодо користування, розпорядження та передачі в оренду іншим особам державного нерухомого майна нежитлового вбудованого приміщення, реєстровий номер РМЙЙМК 1418 загальною площею - 821,4 кв.м., розміщеного за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Макарова, буд. 4, що перебуває на балансі Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова".

Заява обґрунтована тим, що існує вірогідність передачі в оренду іншій особі нежитлового вбудованого приміщення, загальною площею - 821,4 кв.м., розміщеного за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Макарова, буд. 4, відразу після закінчення строку дії договору, що унеможливить виконання судового рішення в майбутньому.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі статтею 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати її. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що позивач не надав доказів, щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Суддя Я.С. Золотарьова