РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015Справа №910/24029/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Просто-Страхування»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Арістей Компані»
простягнення 23 218,49 грн.
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача:ОСОБА_1 (дов. №850/2014 від 24.12.2014);
від відповідача:не зявився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Просто-Страхування» (надалі - ПрАТ «Просто-Страхування») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арістей Компані» (надалі ТОВ «Арістей Компані») про стягнення 23 218,49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ «Просто-Страхування» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4503844 внаслідок настання страхової події дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до відповідача як винної особи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.09.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 13.10.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.10.2015 р. за клопотанням позивача продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 10.11.2015 р.

Представник позивача в судове засідання 10.11.2015 р. зявився, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 10.11.2015 р. не зявився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 10.11.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2013 р. між ПрАТ «Просто-Страхування» (страховик) та ТОВ «Арістей Компані» (страхувальник) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4503844, об'єктом страхування за яким є цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним транспортного засобу автомобіля «МАЗ 9758-051», реєстраційний номер НОМЕР_2.

21.10.2013 р. о 18 год. 00 хв. в м. Києві по Кільцевій дорозі сталася ДТП за участі автомобіля відповідача та автомобіля «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1, а саме: працівник відповідача ОСОБА_2, керуючи автомобілем «МАЗ 9758-051», реєстраційний номер НОМЕР_2, не дотримавшись безпечної дистанції допустив зіткнення з автомобілем «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Факт скоєння ДТП підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 14.11.2013 р. у справі №759/16987/13-п (провадження №3/759/6624/13).

24.10.2013 р. потерпіла особа звернулася до ПрАТ «Просто-Страхування» з повідомленням про настання спірної ДТП.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження (звіт) №10035/89643, складеного 30.10.2013 р. суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1, що дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, в результаті його пошкодження при ДТП складає 29 023,11 грн.

28.11.2013 р. власник транспортного засобу - автомобіля «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі страхового акту №89643, затвердженого 02.12.2013 р., позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором №АС/4503844, перерахував на користь потерпілої особи суму страхового відшкодування у розмірі 23 218,49 грн., що підтверджується банківською випискою з особового рахунку позивача від 20.01.2014 р.

Статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль «МАЗ 9758-051», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ТОВ «Арістей Компані» та знаходився під керуванням ОСОБА_2 під час перебування у трудових відносинах з ТОВ «Арістей Компані».

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами підпункту «ґ» пункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Тобто зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у нього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції Закону України від 17.02.2011 р. №3045-VI) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок страховика повідомити письмово страхувальника про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, право страховика подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду регламентовано положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і пов'язується саме із встановленим фактом неповідомлення страховика у встановлені законом строки.

При цьому неузгодженість пунктів статей 33 та 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після внесених змін згідно із Законом України від 17.02.2011 р. №3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» не може обмежувати встановлене статтею 38 цього Закону право страховика подати регресний позов у разі недотримання строків і умов повідомлення його про дорожньо-транспортну пригоду, а відтак і не може бути підставою для відмови у позові.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12.02.2014 р. у справі №6-1цс14.

Матеріли справи не містять, а відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту повідомлення ТОВ «Арістей Компані» (страхувальником) позивача про настання спірної ДТП 21.10.2013 р. у визначений п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» термін.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з пунктом 36.6 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, та яка в даному випадку становить 0,00 грн.

Враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом №АС/4503844 розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену судом вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 23 218,49 грн. у строк до моменту звернення позивача із даним позовом до суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Арістей Компані» на користь ПрАТ «Просто-Страхування» суми страхового відшкодування у розмірі 23 218,49 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

При цьому, ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Розмір судового збору, який сплатив позивач за подачу позовної заяви становить 1 827,00 грн., в той час як повинен був сплатити 1 218,00 грн. (1 розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2015 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, підставою для повернення сплаченого судового збору є сплата судового збору в більшому розмірі, а тому судовий збір у розмірі 609,00 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арістей Компані» (03680, м. Київ, вул. Якутська, 10; ідентифікаційний код 25402024) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10; ідентифікаційний код 24745673) суму страхового відшкодування у розмірі 23 218 (двадцять три тисячі двісті вісімнадцять) грн. 49 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Повернути Приватному акціонерному товариству «Просто-Страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10; ідентифікаційний код 24745673) з Державного бюджету України 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №13072 від 20.08.2015 р., що знаходиться в матеріалах справи №910/24029/15 (2015 р.) господарського суду міста Києва.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 16.11.2015 р.

Суддя В.О. Демидов