ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 Справа № 925/2414/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач);

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А..

при секретарі судового засідання: Фьокліній Д.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 92 від 11.01.2015;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2015 по справі № 904/2414/14 (суддя Кеся Н.Б.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Орловецька», с. Орловець, Городищенського району, Черкаської області

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції, м. Черкаси

про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2015 позовну заяву задоволено повністю.

Витребувано у відповідача та зобовязано передати позивачу автомобілі та свідоцтва про реєстрацію авто-транспортних засобів, а саме:

- автомобіль ЗІЛ-ММЗ 554, 1988 року виписку, синього кольору, ДНЗ СА8459АВ;

- автомобіль ГАЗ-5201, 1987 року випуску, синього кольору, ДНЗ СА3646АН та свідоцтва № САС048780 виданого 18.12.2007 року РЕГ З МВ ДАІ м. Корсунь-Шевченківський ВДАІ УМВС України;

- автомобіль МАЗ-5551, 1994 року випуску, червоного кольору, ДНЗ СА4109АЕ, та свідоцтва № САС048791 виданого 18.12.2007 року РЕГ З МВ ДАІ м. Корсунь-Шевченківський ВДАІ УМВС України.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 1827,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване відсутністю правових підстав (за відсутності арешту) для перебування у віданні відповідача спірного майна (автотранспортних засобів), яке належить на праві власності позивачу, що є обмеженням права власності останнього у його здійсненні, а тому порушене право позивача підлягає захисту господарським судом шляхом витребування спірного майна у відповідача.

Не погоджуючись з рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2015 по справі № 925/2414/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована незаконністю та необґрунтованістю прийнятого місцевим господарським судом рішення з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права (ст. ст. 397, 1212 ЦК України та процесуального права (ст. 43 ГПК України), що у відповідності до ст. 104 ГПК України є підставою для скасування зазначеного рішення та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що всупереч ст. 43 ГПК України з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів місцевий господарський суд дійшов до хибного висновку відносно того, що спірне майно (автомобілі, що витребовуються позивачем) продувжує перебувати у віданні ПАТ КБ «ПриватБанк». На думку апелянта господарський суд дійшов до такого висновку на підставі ОСОБА_2 приймання-передачі легкового автомобіля від 18.09.2014 (а. с. 67 том 1, а. с. 245 том 2), який не може свідчити про перебування спірних автомобілів у володінні ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки в дійсності даний ОСОБА_2 лише доводить місце перебування спірних автомобілів. Передача автомобілів за вказаним ОСОБА_2 від однієї фізичної особи іншій не може свідчити про передачу спірного майна саме ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки даним ОСОБА_2 автомобілі передано для зберігання громадянину ОСОБА_3, який не є представником чи співробітником Банку.

Також апелянт з посиланням на п. п. 4.2.1., 4.2.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, вважає, що зберігачем майна у виконавчому провадженні може бути лише фізична особа, а не юридична.

Апелянт звертає увагу колегії суддів на те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не надано належної правової оцінки тому факту, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не приймав спірні автомобілі на відповідальне зберігання. Докази іншого в матеріалах справи та виконавчого провадження відсутні. Натомість апелянт вказує на наявність в матеріалах справи ОСОБА_2 опису та арешту майна позивача з постановою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Черкаській області від 13.05.2013 про заміну зберігача майна, яким зокрема є фізична особа представник ТОВ «Птахофабрика Орловецька» ОСОБА_4

Крім того, судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки тому факту, що спірне майно передавалося зберігачам на відповідальне зберігання Відділом примусового виконання рішень в межах виконавчого провадження, а тому в силу норм Закону «Про виконавче провадження» не може бути витребувано боржником (позивачем) за цим виконавчим провадженням, а лише органом державної виконавчої служби.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.10.2015 апеляційну скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.11.2015.

18.11.2015 на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останній просив колегію суддів залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

19.11.2015 розгляд справи відкладено у судовому засіданні на 03.12.2015.

30.11.2015 на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від представника апелянта надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю представника Банку в інших судових засіданнях.

Колегія суддів дійшла до висновку про можливість перегляду справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, а тому клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відхилено.

03.12.2015 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставинам справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом Товариство з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Орловецька» на момент звернення до суду та вирішення спору являється власником автотранспортних засобів - автомобілів:

- ЗІЛ-ММЗ 554, 1988 року випуску, синього кольору, ДНЗ СА8459АВ;

- ГАЗ-5201, 1987 року випуску, синього кольору, ДНЗ СА3646АН;

- МАЗ-5551, 1994 року випуску, червоного кольору, ДНЗ СА4109АЕ, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 (а. с. 35-37 том 1), а також листом начальника Центру ДАЇ з надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Корсунь-Шевченківського, Городищенського та Лисянського районів від 29.08.2015 № 1011 (а. с. 238 т. 2).

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.10.2012 № 2/1622/5779/2012 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про солідарне стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Птахофабрика Орловецька», ТОВ «Берег», ТОВ «Черкаси-Дніпро» заборгованості по кредитним договорам на загальну суму 9042280,36 грн. задоволено повністю (а. с. 14-16 том 1).

На виконання рішення, 17.10.2012 Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист № 2/1622/5779/2012 (а. с. 58 том 4).

19.10.2012 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34820862, згідно якої накладено арешт на все майно ТОВ «Птахофабрика Орловецька» та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна в межах суми боргу 9042280,36 грн. (а. с. 77 том 1).

22.10.2012 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області при виконанні виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави № 2/1622/5779/2012 описано та арештовано автомобілі та сільськогосподарську техніку, яка належить позивачу на праві власності, зокрема автомобілі: - ЗІЛ-ММЗ 554, 1988 року випуску, синього кольору, ДНЗ СА8459АВ; - ГАЗ-5201, 1987 року випуску, синього кольору, ДНЗ СА3646АН; - МАЗ-5551, 1994 року випуску, червоного кольору, ДНЗ СА4109АЕ та передано на відповідальне зберігання представнику стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 (а. с. 42-45 т. 1).

22.11.2012 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2/1622/5779/2012 заочне рішення від 05.10.2012 скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку (а. с. 16а том 1).

Постановою від 26.11.2012 про закінчення виконавчого провадження, що винесена державним виконавцем на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2/1622/5779/2012 від 22.11.2012, знято арешт з всього майна (рухомого та нерухомого) боржника ТОВ «Птахофабрика Орловецька», які були накладені актами опису та арешту майна боржника державними виконавцями виконавчої групи відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.01.2013 по справі № 1622/12822/2012 за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» вжито заходів до забезпечення позову, а саме накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ «Птахофабрика Орловецька» (а. с. 17-18а том 1).

ОСОБА_2 постанови головного державного виконавця про заміну зберігача майна від 13.05.2013 постановлено: «Представникам ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передати описане та арештоване майно, згідно акту опису та арешту майна № б/н від 22.10.2012, зокрема: ЗІЛ ММЗ 554, 1988 р. в., ДНЗ СА8459АВ, ГАЗ 5201, 1987 р.в., ДНЗ СА3646 АН, МАЗ 5551, 1994 р.в., ДНЗ СА4109 АЕ представнику ТОВ «Птахофабрика Орловецька»» (а. с. 244 том 2). При цьому в постанові не зазначено конкретну посадову особу позивача, якій належить отримати від банку спірний автотранспорт.

Крім того, рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11.09.2014 по справі № 1622/12822/2012 рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18.06.2014 в частині стягнення з ТОВ «Птахофабрика Орловецька» заборгованості за кредитними договорами № КС-310Д від 14.07.2008 та № КС-242Д від 11.01.2008 скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Птахофабрика Орловецька» про стягнення заборгованості за кредитними договорами № КС-310Д від 14.07.2008 та № КС-242Д від 11.01.2008 відмовлено (а. с. 27-31 т. 1).

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 11.09.2014 по справі № 1622/12822/2012 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.01.2013 (а. с. 32-34 том 1). На виконання вказаної ухвали Октябрського районного суду м. Полтави, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області, постановою від 30.09.2014 звільнено з під арешту все майно, яке належить боржнику ТОВ «Птахофабрика Орловецька» (а. с. 90 т. 1).

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що спірний автотранспорт позивача під арештом не перебуває, а тому його слід повернути власнику.

04.11.2014 ТОВ «Птахофабрика Орловецька» направило до ПАТ КБ «ПриватБанк» вимогу № 452 про повернення автотранспортних засобів. Вимога про повернення автотранспортних засобів надіслана цінним листом 06.11.2014 до ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою центрального офісу: вул. Набережна Перемоги, буд. 50 м. Дніпропетровськ, та отримана 14.11.2014, що підтверджується реєстром поштових відправлень (47-51 том 1).

ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідь на вимогу ТОВ «Птахофабрика Орловецька» не надіслав та автомобілі в семиденний термін не повернув.

18.11.2014 та 23.01.2015 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області разом з представником ТОВ «Птахофабрика Орловецька» при спільному виїзді за адресою знаходження автомобілів зясували, що автомобілі: - ЗІЛ-ММЗ 554, 1988 року випуску, синього кольору, ДНЗ СА8459АВ; - ГАЗ-5201, 1987 року випуску, синього кольору, ДНЗ СА3646АН; - МАЗ-5551, 1994 року випуску, червоного кольору, ДНЗ СА4109АЕ в ПАТ КБ «ПриватБанк» - відсутні (а. с. 132, 139 т. 1). Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що вищевказані автомобілі передано для подальшого зберігання Дніпропетровській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» та надав ОСОБА_2 приймання передачі автомобілів від 18.09.2014 (а. с. 67 том 1).

ОСОБА_2 приймання-передачі легкового автомобіля від 18.09.2014 громадянин ОСОБА_9 (заступник керівника) передав, а громадянин ОСОБА_3 (ведучий спеціаліст) отримав спірні автомобілі для їх зберігання за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Труда, 2т.

Дані обставини свідчать про те, що спірний автотранспорт за відсутності арешту на нього не повернутий позивачеві, а переміщений за волею відповідача з м. Черкаси до м. Дніпропетровська. При цьому судом звернуто увагу на те, що справу передано господарським судом Черкаської області до розгляду господарським судом Дніпропетровської області за клопотанням саме відповідача, який заявив про необхідність розгляду спору саме за місцезнаходженням спірного майна (а. с. 93-94 том 1).

При цьому колегія суддів враховує обставини справи, які встановлено постановою Вищого господарського суду України від 09.06.2015 по даній справі (а. с. 210-213 том 1). Так у вказаній постанові зазначено, що з акту державного виконавця від 23.01.2015 та акту приймання-передачі легкового автомобіля від 18.09.2014 вбачається, що спірні автомобілі передані для подальшого зберігання Дніпропетровській філії ПАТ КБ «ПриватБанк», адреса зберігання м. Дніпропетровськ, проспект Труда, 2т.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт передачі спірних автомобілів на зберігання відповідачу. В свою чергу відповідачем не доведено, що спірне майно вибуло з його володіння.

За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом у даній справі, мотивуючи свої вимоги тим, що після скасування арешту майна позивача, відповідач, як зберігач арештованого майна (автотранспортних засобів) не повернув його (майно) позивачу. Тобто, правова підстава, на якій відповідач отримав на зберігання спірне майно відпала, у звязку з чим вказане майно має бути повернуто відповідачем відповідно до ст.1212 ЦК України.

Відповідач з позовом не погоджується та вказує на відсутність підстав для повернення автомобілів позивачу, з огляду на їх відсутність у Банку, що саме і є причиною виникнення спору в даній справі.

Відповідно до норми ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

ОСОБА_2 ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України ).

Приписами ст. 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

ОСОБА_2 ч. 1 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка актично тримає його у себе.

Наведені положення чинного законодавства та наявні у справі докази свідчать про те, що після знаття усіх арештів з майна позивача, яке знаходилося на зберіганні у стягувача (відповідача), згідно виконавчих проваджень, останній не повернув майно його власнику, а тому порушене право позивача підлягає захисту у вигляді витребування цього майна від відповідача.

Доводи апелянта відносно того, що передача автомобілів за ОСОБА_2 приймання-передачі легкового автомобіля від 18.09.2014 від однієї фізичної особи іншій, не може свідчити про передачу спірного майна саме ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки даним ОСОБА_2 автомобілі передано для зберігання громадянину ОСОБА_3, який не є представником чи співробітником Банку, колегією суддів відхиляються з огляду на вищенаведене.

Посилання апелянта на той факт, що зберігачем майна у виконавчому провадженні може бути лише фізична особа, а не юридична, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказаною Інструкцією передбачено передачу арештованого майна на зберігання як боржнику так і його представнику (п. 4.2.3. Інструкції). Таким чином зберігачем майна може бути, як юридична особа так і її представник - фізична особа.

Також, безпідставними колегія суддів вважає доводи апелянта про наявність в матеріалах справи ОСОБА_2 опису та арешту майна позивача з постановою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Черкаській області від 13.05.2013 про заміну зберігача майна, яким зокрема є фізична особа представник ТОВ «Птахофабрика Орловецька» ОСОБА_4, оскільки зі змісту вказаної постанови державного виконавця обовязок передачі описаного та арештованого майна (автомобілів) позивачу покладено саме на представників ПАТ КБ «ПриватБанк».

Наявність підпису представника позивача ОСОБА_4 в постанові державного виконавця від 13.05.2013 не може свідчити про передачу йому спірного майна, оскільки в матеріалах справи відсутній ОСОБА_2 державного виконавця про передачу спірного майна від представників Банку представнику позивача, що спростовує доводи апелянта про прийняття спірного майна представником позивача ОСОБА_4

Крім того, доводи апелянта про те, що в силу норм Закону «Про виконавче провадження» спірне майно не може бути витребуване боржником (позивачем) за виконавчим провадженням, а лише органом державної виконавчої служби, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач не позбавлений права звернутися за захистом свого порушеного права безпосередньо до суду.

Таким чином, доводи апелянта спростовуються вищевказаними обставинами та відхиляються колегією суддів як безпідставні.

Отже, на думку колегії суддів, справа розглянута місцевим господарським судом відповідно до діючих норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права, з повним та всебічним дослідженням наявних в матеріалах справи доказів. Підстави для скасування рішення та прийняття нового рішення по справі відсутні.

Відповідно до вимог ст. 49 КПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2015 по справі № 904/2414/14 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 08.12.2015

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

ОСОБА_10