ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. Справа № 925/1623/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю,

від першого відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

від другого відповідача представник не зявився,

від третьої особи ОСОБА_3 представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Кролікофф, с. Іваньки,

Маньківського району, Черкаської області

до 1. Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області,

м. Черкаси

2. Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області,

селище Маньківка, Черкаської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні першого відповідача:

громадянина ОСОБА_4, с. Іваньки,

Маньківського району, Черкаської області

про визнання договору оренди поновленим та укладення додаткової

угоди,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю Кролікофф до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області про:

- визнання поновленим договору оренди землі укладеного 21 листопада 2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю Кролікофф, товариством з обмеженою відповідальністю Анмакс та Маньківською районною державною адміністрацією Черкаської області, зареєстрований у відділі Держкомзему у Маньківському районі 21 листопада 2011 року за №01115;

- укладення між товариством з обмеженою відповідальністю Кролікофф та Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі від 21 листопада 2011 року, зареєстрованого 21 листопада 2011 року у відділі Держкомзему у Маньківському районі за №01115, на той самий строк і на тих самих умовах, що передбачені цим договором оренди землі (з урахуванням заяви від 29 жовтня 2015 року).

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02 жовтня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 15 жовтня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року

залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні першого відповідача громадянина ОСОБА_4.

Розгляд справи здійснюється після відкладення.

Викликаний в судове засідання представник другого відповідача не зявися.

В матеріалах справи міститься клопотання голови Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області про розгляд справи за відсутності представника адміністрації, позовні вимоги другий відповідач визнав повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник першого відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзивах на позовну заяву від 23 жовтня 2015 року та від 10 листопада 2015 року та зазначав, що оскільки з 01 січня 2013 року повноваження Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності припинилися та перейшли до Головного управління, якому лише з листа позивача від 07 квітня 2014 року №101, отриманого 09 квітня 2014 року стало відомо про існування спірного договору, а тому перший відповідач не міг протягом місяця після закінчення строку дії договору надати заперечення у поновленні договору. Оскільки строк дії договору закінчився, то, як вказував перший відповідач, на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі він не може вважатися поновленим.

Крім того перший відповідач зазначав, що відсутня будь яка інформація про технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку 18,4070 кв.м. Зміни в договір оренди від 21 листопада 2011 року щодо орендарів не вносились. В договорі відсутній кадастровий номер земельної ділянки, що є порушенням ст. 15 Закону України Про оренду землі.

Отже, як зазначав перший відповідач, всупереч вимог ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6 і 21 Закону України Про місцеві державні адміністрації, ст. 123 Земельного кодексу України, без відповідного рішення розпорядника земель, співорендарем зазначеної земельної ділянки стало товариство з обмеженою відповідальністю Кролікофф, а сама передача ділянки здійснена з порушенням ст. 22 Земельного кодексу України, ст. 15 Закону України Про оренду землі, ст. 50 Закону України Про землеустрій та ст. 9 Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації.

Також перший відповідач зазначав, що на підставі заяви товариства з обмеженою відповідальністю Кролікофф від 21 листопада 2012 року №44/01, яке неправомірно стало орендарем землі, розпорядженням Маньківської райдержадміністрації № 344 від 21 листопада 2012 року, позивачу надано дозвіл на підготовку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку, проте, не було внесено відповідних змін в попередній договір, у зв'язку із відмовою товариства з обмеженою відповідальністю Анмакс від користування земельною ділянкою.

При цьому, як зазначав перший відповідач, у неправомірний спосіб відбулась зміна орендаря земельної ділянки, тобто порушено законодавчо встановлений порядок надання у користування земель сільськогосподарського призначення та їх використання.

Відтак, на думку першого відповідача, за встановлених обставин, Головне управління не вправі поновлювати договір (дія якого припинена, у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено).

Крім того перший відповідач зазначав, що позивач не реалізував свого переважного права на поновлення договору так як не дотримався визначених процедури і строків, не довів наявності необхідних умов для поновлення спірного договору оренди землі в порядку ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Враховуючи вищенаведене, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області в задоволенні позову просило суд відмовити повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 23 листопада 2015 року та зазначав, що спірний договір укладався із Маньківською районною державною адміністрацією Черкаської області та двома товариствами на одну і ту ж земельну ділянку без відповідного рішення, як того вимагає ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, а тому даний договір є нікчемний. Строк дії спірного договору закінчився 29 грудня 2012 року, зміни у даний договір у звязку з заявою товариства з обмеженою відповідальністю Анмакс про виключення його із договору оренди землі сторонами у період дії договору не вносились та не проводили їх державну реєстрацію відповідно до вимог закону.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі істотною умовою на момент укладення спірного договору є кадастровий номер земельної ділянки, який присвоюється після виготовлення техдокументації, яка посвідчує право орендаря. Даний кадастровий номер в момент укладення договору і на даний час не встановлений.

Повноваження щодо розпорядження даною земельною ділянкою перейшло за законом від другого відповідача до першого відповідача з 01 січня 2013 року. Такі повноваження перейшли не на умовах правонаступництва, а за вимогою закону. Тому поновити договір можливо лише за правонаступництва сторони.

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності визначається рішенням цього органу.

З довідки Іваньківської сільської ради від 14 квітня 2015 року №180 вбачається, що дана земельна ділянка пустує.

Отже, земельну ділянку позивач не використовує, перший відповідач не є стороною договору, а тому і не повинен був надсилати лист повідомлення позивачу згідно закону, а як наслідок позивач не має законного права на поновлення договору оренди.

Водночас, на думку третьої особи, не підлягає до задоволення і друга позовна вимога позивача, адже суд не є субєктом господарювання, а тому не може укладати додаткову угоду.

В судовому засіданні, яке відбулося 26 листопада 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1623/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 21 листопада 2011 року між Маньківською районною державною адміністрацією (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Анмакс і товариством з обмеженою відповідальністю Кролікофф (орендарі) було укладено договір оренди землі.

Відповідно до п. п. 1., 2. вищевказаного договору орендодавець зобовязався надати, а орендарі прийняти в строкове платне користування земельну ділянку площею 18,4070 га, в тому числі 18,4070 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться в адміністративних межах Іваньківської сільської ради.

Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Маньківському районі 21 листопада 2011 року за №01115.

Згідно п. 8. договору договір укладено до 29 грудня 2012 року.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 40 договору).

Законом України від 06 вересня 2012 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, який набрав чинності 01 січня 2013 року ст. 122 Земельного кодексу України викладено в новій редакції, зокрема внесено зміни до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України згідно якої центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Підпунктом 61 п. 4 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08 квітня 2011 року №445 визначено, що Держземагенство України передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб, у даному випадку у Черкаській області - Головне управління Держземагенства в Черкаській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2015 року №5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1, реорганізовано територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2. Установлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Наказом комісії з реорганізації Державного агентства земельних ресурсів України від 29 квітня 2015 року №3 Головне управління Держземагенства у Черкаській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Частиною першою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України Про оренду землі.

Законом України Про оренду землі визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України Про оренду землі під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Об'єктом оренди є земельна ділянка.

За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно п. 8 договору після закінчення строку договору орендарі мають переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендарі повинні не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України Про оренду землі.

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

27 вересня 2012 року (за 90 днів до закінчення строку дії договору) позивач звернувся до другого відповідача з повідомленням про свій намір скористатися переважним правом на поновлення даного договору оренди землі чи укладення з товариством з обмеженою відповідальністю Кролікофф договору оренди цієї земельної ділянки на новий строк та додав відповідний проект додаткової угоди, підписаний зі сторони позивача (а.с. 12).

В подальшому 21 листопада 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю Анмакс звернулося до Маньківської районної державної адміністрації із заявою про виключення його із договору оренди як орендаря.

Тобто, товариство з обмеженою відповідальністю Анмакс не виявило бажання на продовження договору оренди землі.

В свою чергу, як вказував позивач у позові, товариству з обмеженою відповідальністю Кролікофф було запропоновано другим відповідачем звернутися до райдержадміністрації із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документа, що посвідчує право оренди позивача на земельну ділянку площею 18,4070 га.

21 листопада 2012 року позивач звернувся до Маньківської районної державної адміністрації з вказаною заявою.

21 грудня 2012 року розпорядженням райдержадміністрації №344 позивачу було надано дозвіл на підготовку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку, яка орендується позивачем.

Згідно ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Однак відповіді на лист - вимогу другий відповідач не надав, будь-якого рішення не прийняв.

Позивач після 29 грудня 2012 року продовжував користуватися земельною ділянкою.

В подальшому позивач листом від 28 травня 2014 року звернувся до Головного управління Держземагенства у Черкаській області з листом про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право оренди на земельну ділянку площею 18,4070 га.

Однак листом від 25 червня 2014 року №166/0/300-14-СГ Головне управління Держземагенства у Черкаській області відмовило позивачу у затвердженні вказаної документації та укладенні нового договору оренди землі з посиланням на те, що термін дії договору оренди землі від 21 листопада 2011 року закінчився 29 грудня 2012 року, а тому відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України надання в оренду цієї земельної ділянки позивачу можливе лише за результатами торгів.

Стаття 33 Закону України Про оренду землі яка унормовує питання поновлення договору оренди землі, містить дві самостійні конструкції щодо поновлення договору на новий строк:

- перша закріплена в частині 1 цієї статті: це поновлення договору оренди землі на умовах переважного права, коли сторона належно дотримується прав і обовязків за договором;

- друга закріплена у частині 6 цієї ж норми: за умови дотримання сторонами приписів частин 2 і 5 цієї ж статті, тобто за мовчазною згодою сторін договір вважається пролонгованим з наступної дати після припинення строку, на який його було укладено. При цьому продовження відбувається на таких самих умовах та на той самий строк.

Згідно ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

З матеріалів справи вбачається, що позивач продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою площею 18,4070 га після закінчення строку договору оренди землі від 21 листопада 2011 року, про що свідчить сплата орендної плати, довідка Маньківського відділення Тальнівської обєднаної державної податкової інспекції (а.с. 65), а також відсутність акту про повернення землі орендодавцю.

Лист повідомлення (рішення) орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку договору позивачу не надходив.

Імперативною нормою частини 8 ст. 33 Закону України Про оренду землі встановлено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Однак, орендодавець протиправно ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 21 листопада 2011 року про його поновлення, чим порушує вимоги частини 8 ст. 33 Закону України Про оренду землі та права і охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до частини 9 ст. 33 Закону України Про оренду землі відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, судом під час розгляду справи встановлено наступні юридичні факти: орендар продовжує користуватися виділеною (орендованою) земельною ділянкою; орендар належно виконував та виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця (в місячний строк) про відмову в поновленні договору оренди, а також те, що перший відповідач зволікає та ухиляється від укладання додаткової угоди про поновлення договору.

Вищенаведене є підставою, що передбачена частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі, для поновлення договору оренди.

При цьому судом враховано відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного суду України від 25 лютого 2015 року у справі №6-219цс14 (прецедентне рішення).

Згідно ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, оскільки за змістом ст. 33 Закону України Про оренду землі підписання додаткової угоди, яка має оформлювати факт поновлення договору, є обов'язковим, то до відносин щодо її підписання підлягають застосуванню спеціальні норми Господарського кодексу України щодо порядку обов'язкового укладення чи зміни договорів.

За змістом ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Крім того, відповідно до частин 4, 5 ст. 188 Господарського кодексу України у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк зарахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відтак, нормами законодавства України прямо встановлена обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту поновлення договору (ст. 33 Закону України Про оренду землі) та передбачена можливість укладення правочинів про зміну договору за рішенням суду (ст. ст. 187, 188 ГК України).

При цьому слід зазначити, що додаткова угода лише фіксує факт продовження правовідносин, які продовжуються з наступної дати, після припинення, а не з дати укладання додаткової угоди.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема застосування інших, передбачених законом, способів.

Укладення в судовому порядку додаткової угоди до договору за своєю правовою природою фактично є вимогою позивача про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, що в силу приписів п. 2.18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин є належним способом захисту свого порушеного права.

З огляду на все вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 21 листопада 2011 року є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання першого відповідача та третьої особи про те, що договір оренди землі від 21 листопада 2011 року укладений з порушенням вимог чинного законодавства, суд не приймає до уваги, оскільки ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів того, що договір оренди землі від 21 листопада 2011 року визнаний в судовому порядку недійсним матеріали справи не місять.

Що стосується вимоги позивача про визнання поновленим договору оренди землі від 21 листопада 2011 року слід зазначити наступне:

Положеннями ст. 20 ГК України та ст. 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права та правове обґрунтування необхідності його захисту.

За таких обставин, вимога щодо встановлення або спростування певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належать повноваження щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Відокремлення встановлення фактів та визнання обставин від спору, де ці факти та обставини є доказом вимог чи заперечень у цьому спорі, суперечить основним засадам господарського процесу та його формам, визначеним ст. 41 ГПК України.

Статтею 12 ГПК України визначено перелік спорів, підвідомчих господарським судам України.

Позовна вимога про визнання поновленим договору оренди землі є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення. Юридичні факти можуть встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Такий правовий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 14 січня 2002 року у справі за позовом акціонерного товариства Сантехмонтаж-60 до малого приватного підприємства Фірма Барвінок, акціонерного товариства Компанія Капітал та акціонерного товариства Барвінок про визнання неукладеним договору купівлі-продажу і визнання недійсними договорів.

Договір оренди землі є поновлений в силу закону і даний факт судом зясовано під час розгляди даної справи.

Таким чином, вимога позивача про визнання договору оренди землі поновленим, є вимогою про визнання факту, що суперечить вимогам ст. 12 ГПК України, не відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим ст. 16 ЦК України, ст.20 ГК України, ст. 152 ЗК України.

В пункті 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Першим відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було спростовано доводи викладені позивачем у позовній заяві.

Позовні вимоги до другого відповідача, незважаючи на визнання ним позову задоволенню не підлягають, оскільки на даний час другий відповідач не є уповноваженим органом на внесення змін до договору оренди землі про його поновлення на новий строк.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Укласти між товариством з обмеженою відповідальністю Кролікофф (вул. Леніна, 1-Б, с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 36778301) та Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області (вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, ідентифікаційний код 39765890) додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди землі від 21 листопада 2011 року, зареєстрованого 21 листопада 2011 року у відділі Держкомзему у Маньківському районі за №01115, на той самий строк і на тих самих умовах, що передбачені цим договором оренди землі.

3. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, ідентифікаційний код 39765890 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Кролікофф, вул. Леніна, 1-Б, с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 36778301 1 218 грн. 00 коп. судового збору.

4. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 01 грудня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович