КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа№ 917/1105/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Козій С.М.;

від відповідача - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Автокраз»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 17.06.2015р.

по справі № 917/1105/13 (суддя - Балац С.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний промислово-інвестиційний Банк»

до публічного акціонерного товариства «Автокраз»

про стягнення 57 477 654,24грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.06.2015р. у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Автокраз» про відстрочення виконання рішення від 10.09.2013р. у справі № 917/1105/13 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, публічне акціонерне товариство «Автокраз» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 17.06.2015р. по справі №917/1105/13 та прийняти нову, якою задовольнити заяву ПАТ «Автокраз» про відстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області від 10.09.2013р. по справі №917/1105/13, відстрочивши його виконання до 01.12.2016р.

При цьому, апелянт просить суд розгляд справи здійснювати в закритому режимі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2015р. апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Автокраз» прийнято до провадження.

Представник публічного акціонерного товариства «Акціонерний промислово-інвестиційний Банк» заперечує проти розгляду апеляційної скарги в закритому режимі.

Щодо апеляційної скарги, то позивач вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 17.06.2015р. залишенню без змін.

Публічне акціонерне товариство «Автокраз» своїх представників в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

В силу частини 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги по даній справі, відсутність клопотання про продовження строку розгляду, Київський апеляційний господарський суд розглядає дану справу у встановлений законодавством строк, за відсутності представників відповідача.

Щодо розгляду справи у закритому режимі, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4-4 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у господарських судах відкритий, за винятком випадків, коли це суперечить вимогам щодо охорони державної, комерційної або банківської таємниці, або коли сторони чи одна з сторін обґрунтовано вимагають конфіденційного розгляду справи і подають відповідне клопотання до початку розгляду справи по суті.

Про розгляд справи у закритому засіданні або про відхилення клопотання з цього приводу виноситься ухвала.

Судовий процес фіксується технічними засобами та відображається у протоколі судового засідання у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд не вбачає підстав, передбачених ст. 4-4 Господарського процесуального кодексу України, для розгляду справи у закритому режимі.

Крім того, матеріали справи не містять відповідного обґрунтованого клопотання, поданого до початку розгляду справи по суті, що є порушенням ст. 4-4 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно частини 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали справи всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Автокраз» про стягнення 57 477 654,24 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 10.09.2013р. у справі № 917/1105/13 позов задоволено частково.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2013р. № 917/1105/13 рішення господарського суду Полтавської області від 10.09.2013р. у справі № 917/1105/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.02.2014р. №917/1105/13 касаційну скаргу ПАТ «Автокраз» залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2013р. та рішення господарського суду Полтавської області від 10.09.2013р. у справі №917/1105/13 залишені без змін.

Відповідач звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення від 10.09.2013р. у справі № 917/1105/13 до 01.12.2016р.

Як свідчать матеріали справи, до спецчастини господарського суду м.Києва станом на 20.02.2015р. публічним акціонерним товариством «Актокраз» подані документи у вигляді оригіналів деяких державних контрактів, які, на думку заявника, обґрунтовують заяву про відстрочення виконання рішення від 10.09.2013р. у справі № 917/1105/13.

Дослідивши документи та матеріали суд першої інстанції дійшов висновку про те, що подані документи не мають відношення до заяви про відстрочення виконання рішення, не свідчать про обставини, які дають підстави для відстрочення виконання рішення від 10.09.2013р. у справі №917/1105/13 та не стосуються підстав, якими заявник обґрунтовує подану заяву.

Відповідно до вимог Закону України «Про державну таємницю» після закінчення встановлених строків засекречування матеріальних носіїв інформації керівники органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, у яких здійснювалося засекречування матеріальних носіїв інформації, або керівники органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які є їх правонаступниками, чи керівники вищого рівня зобов'язані протягом шести місяців забезпечити зміну грифа секретності або розсекречення цих матеріальних носіїв секретної інформації.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що у зв'язку з відсутністю в матеріалах справи документів з обмеженим доступом з грифом «таємно» у господарського суду відсутні підстави для її засекречування.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.1.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. (п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Обґрунтовуючи заяву про відстрочку виконання рішення, заявник посилається на наявність державних контрактів на виготовлення техніки для Української армії. Також відповідач зазначає, що ним вживаються заходи щодо економії ресурсів, здійснюється активна робота по пошуку нових ринків збуту.

Крім того, відповідачем для оптимізації штатної чисельності працівників у відповідності до фактичного об'єму виготовлю вальної продукції на підприємстві здійснюється звільнення працівників.

На підтвердження фінансового стану заявник надає звіт про фінансовий стан та звіт про сукупний дохід.

Стаття 121 Господарського процесуального кодексу України вимагає наявність конкретних обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Перелічені відповідачем обставини не є виключними та такими, що не унеможливлюють виконання рішення.

Обставини, на які посилається відповідач відображають його підприємницьку діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. (п.1 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Щодо державних контактів, то відповідачем не доведено, що виготовлення техніки для Української армії надасть можливість виконати рішення суду в строк до 01.12.2016р.

Дослідивши матеріали справи Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

З наведених у даній постанові обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали господарського суду міста Києва від 17.06.2015р. у справі № 917/1105/13.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду міста Києва від 17.06.2015 р. у справі №917/1105/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи № 917/1105/13 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.В. Кропивна

Л.Г. Смірнова