КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2015 р. Справа№ 925/1110/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання - Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Хотіна О.О. - довіреність б/н від 25.12.2014;

від відповідача: Плесюк О.С. - довіреність б/н від 22.07.2015;

розглянувши апеляційну скаргу Черкаського державного технологічного університету

на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.09.2015

у справі № 925/1110/15 (суддя - Дорошенко М.В.)

за позовом Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради

до Черкаського державного технологічного університету

про стягнення 25681,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Черкаського державного технологічного університету про стягнення з відповідача на користь позивача 25681,00 грн. збитків у вигляді вартості неповернутого відповідачем позивачу після розірвання договору оренди орендованого майна.

В обґрунтування позову позивач вказав на невиконання (порушення) відповідачем зобов'язання щодо повернення позивачу орендованого майна загальною балансовою вартістю 25681,00 грн. після розірвання договору оренди від 01.11.2001 №15А.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 01.09.2015 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 25681,00 грн. - збитків та 1827 грн. - витрат на сплату судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Черкаський державний технологічний університет звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 01.09.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, вийшов за межі позовних вимог при задоволенні позовних вимог, а також не надав належної оцінки зносу спірного майна на 100% та неналежності інвентарних номерів такого майна.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 10.11.2015.

У судовому засіданні 10.11.2015 було оголошено перерву до 03.12.2015 в порядку ст. 77 ГПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.12.2015 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати. Наполягав на тому, що позивачем невірно обраний спосіб захисту цивільного права. Також зазначав, що задовольнивши позов, суд першої інстанції фактично вийшов за межі позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні 03.12.2015 заперечував проти доводів апеляційної скарги. Зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Пояснив, що фактично просив стягнути з відповідача саме завдані ним збитки, про що свідчить обґрунтування позовних вимог, зокрема, посилання на пункти договору та приписи законодавства, які передбачаються відповідальність саме за завдані збитки.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши оригінали документів, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2001 року відділ освіти виконкому Придніпровської районної ради м. Черкаси (правонаступником якого є департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради), як орендодавець і Черкаський інженерно-технологічний інститут (правонаступником якого є Черкаський державний технологічний інститут), як орендар уклали між собою договір оренди №15А (далі - договір №15А), згідно з п. 1.1. якого орендодавець передає орендарю, а останній приймає в строкове платне користування майновий комплекс, розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Чехова, 112, згідно з переліком майна, визначеним у додатку №1 до договору, загальною залишковою балансовою вартістю станом на 01.10.2001 у сумі 602745 грн.

У додатку №1 до договору №15А його сторони визначили наступний перелік будівель та споруд майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Чехова, 112:

1. Будівля (бувший дитячий садок-ясла) А-2, інв. № 101001, 1 шт.

2. Сарай з погребом В, інв. № 101002, 1 шт.

3. Сарай для сміття Г, інв. № 101003, 1 шт.

4. Сарай М, інв. № 101005, 1 шт.

5. Вбиральня Д, інв. №101004, 1 шт.

6. Павільйон Б, інв. № 111002, 1 шт.

7. Павільйон Л, інв. №111003, 1 шт.

8. Павільйон Ж, інв. № 111007, 1 шт.

9. Павільйон З, інв. № 111006, 1 шт.

10. Павільйон И, інв. № 111005, 1 шт.

11. Павільйон К, інв. № 111004, 1 шт.

12. Погріб Е, інв. № 111008, 1 шт.

13. Огорожа №1, інв. № 111001, 156 металевих секцій.

Пунктом 1.2 договору №15А встановлено, що право користування об'єктом оренди виникає у орендаря після підписання договору з моменту підписання акту приймання-передачі об'єкту оренди.

Правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що згідно з п. 2 договору №15А останній укладено на термін з 01.11.2001 по 01.11.2011 і він вступає в дію з моменту його підписання. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору протягом місяця до закінчення його строку, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до п. 3 договору №15А об'єкт оренди має використовуватися орендарем для навчальних цілей інституту.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що на виконання договору №15А за підписаним обома сторонами актом від 12.11.2001 орендодавець передав орендарю, а останній прийняв в оренду майновий комплекс, розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Чехова, 112, згідно з переліком майна, визначеним у додатку №1 до цього договору, загальною залишковою балансовою вартістю станом на 01.10.2001 у сумі 602745 грн.

Разом з цим, рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.07.2014 у справі №925/847/14 (залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2014) задоволено повністю позов Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради до Черкаського державного технологічного університету про розірвання договору і вирішено розірвати укладений між відділом освіти виконкому Придніпровської районної ради м. Черкаси і Черкаським інженерно-технологічним інститутом договір оренди від 01.11.2001 №15А.

Зазначене рішення Господарського суду Черкаської області набрало законної сили, є обов'язковим до виконання в розумінні ч. 5 ст. 124 Конституції України, ст. 115 ГПК України, а відтак приймається та досліджується судом апеляційної інстанції в якості належного та допустимого доказу на підставі ст.ст. 33 - 34, 36, 43 ГПК України.

Таким чином, правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що з 06.10.2014 договір №15А відповідно до ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України вважається розірваним.

Сторонами не заперечується факт підписання та скріплення печатками 27.11.2014 акта приймання-передачі орендованого майна. Разом з цим, обґрунтовуючи позовні вимоги, Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради вказував на те, що об'єкт оренди було повернуто не в повному обсязі, зазначаючи на порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення орендованого майна загальною балансовою вартістю 25681,00 грн. (про що також окремо зазначено в акті приймання передачі майна).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно ч. 4 ст. 291 ГК України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільний кодексом України.

Так, частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частинами 3 та 4 ст. 285 Господарського кодексу встановлено, що орендар зобов'язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню.

З матеріалів справи вбачається, що за підписаним представниками обох сторін актом приймання-передачі від 27.11.2014 Черкаський державний технологічний університет як орендар передав департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради як орендодавцю, а останній прийняв майновий комплекс, розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Чехова, 112 згідно з переліком будівель і споруд цього майнового комплексу. При цьому, правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що у цьому переліку зазначено, що Черкаський державний технологічний університет не повернув позивачу сарай Г інв. №10310003 балансовою вартістю 2930 грн. і павільйон К інв. №10310004 балансовою вартістю 10749 грн. у зв'язку з ліквідацією цих об'єктів шляхом їх розібрання орендарем без погодження з орендодавцем, а також не повернув металеву огорожу №1 балансовою вартістю 12002 грн. у зв'язку із її заміною орендарем без погодження з орендодавцем на іншу, яка відповідачем позивачу не передавалась.

Матеріалами справи також підтверджується та сторонами не заперечується, що у п. 5.2 договору №15А, зокрема, передбачено зобов'язання орендаря: щодо використання об'єкту оренди відповідно до умов договору, щодо запобігання його пошкодження і псуванню, щодо повернення за актом приймання - передачі об'єкту оренди в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі в оренду, в 10-денний термін з моменту припинення або розірвання договору, щодо відшкодування орендодавцю збитків у разі погіршення стану об'єкта з вини орендаря тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 773 Цивільного кодексу України наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Відповідачем не заперечується відсутність дозволу права на розбирання та знищення вищезазначених об'єктів оренди. Разом з цим, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач зазначав про те, що спірні об'єкти мають відмінні інвентарні номери, зокрема, у додатку до договору та інвентаризаційних картках.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені доводи не є підставою для скасування спірного рішення та відмови в задоволенні позову, оскільки з матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції достовірно встановлено, що вказані у додатку №1 до договору №15А та у акті приймання-передачі від 27.11.2014 майнові об'єкти є одними і тими ж самими майновими об'єктами, попри на наявні невідповідності їх інвентарних номерів, зазначених у цих документах, що виникли внаслідок переходу орендодавця після укладення договору № 15А на новий план рахунків бухгалтерського обліку бюджетних установ та на нове програмне забезпечення.

Натомість, судом апеляційної інстанції в порядку ст. 101 ГПК України встановлено, що окрім інвентарних номерів, ліквідовані відповідачем об'єкти мали також інші позначення, зокрема, кожному з таких об'єктів були надані відповідні літери (які повністю співпадають як у додатку до договору, так і в акті приймання - передачі). Таким чином, доводи апелянта про неможливість ідентифікувати знищенні об'єкти оренди є безпідставними та необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що вказана у позові вартість неповернутих Черкаським державним технологічним університетом майнових об'єктів у загальній сумі 25681,00 грн. відповідає їх обліковим даним Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради і є узгодженою між сторонами у акті приймання-передачі від 27.11.2014.

Разом з цим, ліквідація та знищення спірних об'єктів унеможливлює проведення експертного дослідження, на відсутність якого (як на підставу неправомірності рішення) посилається апелянт.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Стаття 779 Цивільного кодексу України передбачає, що наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Суд апеляційної інстанції зазначає про безпідставність доводів апелянта в частині того, що позивачем невірно було обрано спосіб захисту, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме вищезазначеними нормами законодавства (зокрема, положеннями ст. 193 ГК України ст. ст. 610, 611 ЦК України) позивач обґрунтовував позовні вимоги. При цьому, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції сторона наполягала на порушенні відповідачем п. 5.2. договору в частині обов'язку орендаря відшкодувати орендодавцю саме збитки у разі погіршення стану об'єкту оренди.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що підстави позову відповідають його предмету та спростовують позицію відповідача про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 11.02.2014 у справі № 910/16876/13).

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства, Господарський суд Черкаської області дійшов правомірних висновків про те, що відповідач, розібравши орендовані ним за договором №15А сарай Г інв. №10310003 і павільйон К інв. №10310004, а також замінивши орендовану ним металеву огорожу №1 на іншу (без згоди на те орендодавця), фактично знищив ці майнові об'єкти і тим самим порушив свої зобов'язання перед позивачем за договором №15А щодо збереження і повернення орендованого майна після припинення цього договору. Внаслідок порушення цих зобов'язань за договором №15А відповідач завдав позивачу збитків у розмірі вартості втраченого майна, що становить 25681,00 грн. (окремо визнавши даний факт в підписаному ним акті приймання - передачі від 27.11.2014, дійсність якого сторонами не заперечується).

Таким чином, неправомірність поведінки відповідача, наявність збитків і їх розмір, причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача і завданими збитками та вина відповідача у цьому є доведеними, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та законно задоволені судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Черкаського державного технологічного університету на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.09.2015 у справі № 925/1110/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 01.09.2015 у справі № 925/1110/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/1110/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім