ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 5004/2115/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Черкащенка М.М. Нєсвєтової Н.М. Грека Б.М.
розглянувши касаційну скаргу Заступника прокурора Рівненської області
на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.08.2015
у справі№5004/2115/11
за позовомПрокуратури Волинської області в особі Фонду державного майна України
до1.Світязької сільської ради 2.Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" 3.Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" 4.Виконавчого комітету Світязької сільської ради
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:
1.Пансіонат "Шацькі озера" 2.Федерація професійних спілок України
провизнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.01.2001 р. № 4 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", визнання недійсним та скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності, визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера"

за участю представників сторін:

від прокуратури: Збарих С.М. - посв.;

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: Конограй Н.В. - за довіреністю;

від відповідача-3: Конограй Н.В. - за довіреністю;

від відповідача-4: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: Багатченко Ю.В. - за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Волинської області звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до відповідачів: Світязької сільської ради; Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур"; Волинського обласного Закритого акціонерного товариства по туризму і екскурсіях "Волиньтурист" третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: пансіонату "Шацькі озера" про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.01.2001р. №4 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", визнання недійсним та скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності, визнання за державою в особі Фонду державного майна України право власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера".

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням господарського суду Волинської області від 07.07.2015 року у справі №5004/2115/11 позов задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Світязької сільської ради № 4 від 29.01.2001р. "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна". Скасовано державну реєстрацію свідоцтва про право власності № 23238340 від 08.07.2009 р. Визнано за державою в особі Фонду державного майна України право власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера": головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1,2,3,4,5,6,7, що розміщені за адресою: урочище Гушово, с. Світязь, Шацького району Волинської області.

Стягнуто з ПрАТ Укрпрофтур в доход Державного бюджету України 36 540,00 грн. судового збору за наслідками задоволення позову про визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера": головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1,2,3,4,5,6,7, що розміщені за адресою: урочище Гушово, с. Світязь, Шацького району Волинської області.

Стягнуто з ПрАТ "Волиньтурист" в доход Державного бюджету України 36 540,00 грн. судового збору за наслідками задоволення позову про визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера": головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1,2,3,4,5,6,7, що розміщені за адресою: урочище Гушово, с. Світязь, Шацького району Волинської області.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року рішення господарського суду Волинської області від 07.07.15 р. у справі № 5004/2115/11 скасовано. Прийнято нове рішення.

В позові про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.01.2001 року №4 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" - відмовлено.

В позові про визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера", а саме: головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, що розміщені за адресою: урочище "Грушово" с. Світязь Шацькі озера - відмовлено.

Провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування державної реєстрації Свідоцтва про право власності за № 23238340 від 08.07.2009 року - припинено.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями Заступник прокурора Рівненської області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 скасувати, а рішення господарського суду Волинської області від 07.07.2015 залишити в силі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення у справі, господарські суди правильно виходили з того, що спірне майно, яке перебувало у віданні Української республіканської ради профспілок і в подальшому було передано до статутного фонду ЗАТ "Укрпрофтур", є державною власністю; повноваження щодо управління майном державної власності, в тому числі й спірним майном, покладено на Фонд державного майна України, а ЗАТ "Укрпрофтур" не могло набути права власності на спірне майно від Федерації незалежних профспілок України, оскільки остання не мала права власності на спірні об'єкти нерухомості та законних підстав розпоряджатися ними.

Такий висновок є обґрунтованим з таких підстав.

Постановою ЦВК СРСР від 17.04.1936 року "Про ліквідацію Всесоюзного товариства пролетарського туризму та екскурсій" було покладено на ВЦРПС та його організації, що стало підставою для створення мережі туристсько-екскурсійних закладів профспілок, які в Українській РСР перебували у складі Української республіканської ради по туризму і екскурсіях, підпорядкованої Укрпрофраді згідно постанови президії ВЦРПС від 27.11.1959 року "Про поліпшення керівництва розвитком туризму у профспілках".

У вересні 1965 року було створено Волинську обласну раду по туризму та екскурсіях, яку постановами колегії Центральної ради по туризму і екскурсіях № 13-17 від 09.08.1988 року "Про створення Волинського обласного туристсько-екскурсійного виробничого об'єднання "Волиньтурист" та Української республіканської ради по туризму та екскурсіях № 9 від 11.08.1988 року "Про організаційні заходи по створенню туристсько-екскурсійного об'єднання" було ліквідовано, а на її базі створено Волинське обласне виробниче об'єднання "Волиньтурист".

Постановою Президії Ради Федерацій незалежних профспілок України (колишнього ВЦРПС) № ІІ-7-7 від 23.08.1991 року зі змінами від 09.10.1991 року Українську республіканську раду по туризму та екскурсіях було перетворено в Акціонерне товариство "Укрпрофтур".

04.10.1991 року Рада Федерацій незалежних профспілок України та Фонд соціального страхування України уклали установчий договір про створення на базі туристсько-екскурсійних підприємств і організацій Української республіканської ради по туризму і екскурсіях акціонерного товариства "Укрпрофтур" та затвердили його статут.

На момент створення вказаного акціонерного товариства, Рада Федерацій незалежних профспілок передала до статутного фонду ЗАТ "Укрпрофтур" основні фонди та оборотні засоби туристсько-екскурсійних підприємств, об'єднань та організацій профспілок України на суму 381206 тис. крб., а Фонд соціального страхування - 10 млн. крб.

Згідно протоколу №9 від 30.03.1992 року, рішенням правління Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур" Волинське обласне виробниче об'єднання "Волиньтурист" було реорганізовано у Волинське обласне туристсько-екскурсійне об'єднання "Волиньтурист", яке являється правонаступником виробничого об'єднання "Волиньтурист", а рішенням правління Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур" (протокол № 8 від 11.10.1994 року) Волинське обласне туристсько-екскурсійне об'єднання "Волиньтурист" було реорганізоване у Волинське обласне дочірнє підприємство "Волиньтурист" акціонерного товариства "Укрпрофтур".

Пансіонат "Шацькі озера" був структурним підрозділом підприємства.

Відповідно до протоколу № 30/3 від 24.06.1998 року постановою ради закритого акціонерного товариства по туризму і екскурсіях "Укрпрофтур", Волинське обласне дочірнє підприємство "Волиньтурист" було реорганізоване у Волинське обласне закрите акціонерне товариство по туризму та екскурсіях "Волиньтурист", до складу якого увійшов і пансіонат "Шацькі озера" (протокол №1 зборів акціонерів ЗАТ "Волиньтурист" від 01.10.1998р.

Згідно з п.1.1. статуту Волинського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Волиньтурист", затвердженого загальними зборами 01.10.1998р., товариство засноване у відповідності із Установчим договором про створення та діяльність закритого акціонерного товариства шляхом реорганізації Волинського обласного дочірнього підприємства "Волиньтурист" Українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур" та є правонаступником Волинського обласного дочірнього підприємства "Волиньтурист".

01.10.1998 року установчими зборами засновників Волинського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Волиньтурист" затверджено Установчий договір.

З матеріалів справи вбачається, що товариство засноване на майні, переданому ЗАТ "Укрпрофтур". Для забезпечення діяльності підприємства ЗАТ "Укрпрофтур" передало Волинському обласному закритому акціонерному товариству по туризму та екскурсіях "Волиньтурист" майно та будівлі, в тому числі і пансіонат "Шацькі озера" в с.Світязь Шацького району.

29.01.2001р. рішенням виконавчого комітету Світязької сільської ради Шацького району №4 визнано право власності Волинського обласного закритого акціонерного товариства по туризму і екскурсіях "Волиньтурист" на об'єкти пансіонату "Шацькі озера", що знаходяться за адресою с. Світязь, а саме: головний корпус; клуб-ідальню; корпуси №№1-7.

06.03.2001 року, на підставі вищевказаного рішення, Волинським обласним БТІ видано свідоцтво про право власності ЗАТ "Волиньтурист" на головний корпус пл.881,2кв.м., клуб-їдальню пл.2213,8кв.м., корпуси №1 пл.869,1кв.м., №2 пл.956кв.м., №3 пл.3159,2кв.м., №4 пл.262,9кв.м., №5 пл.659,3кв.м, №6 пл.643,4кв.м., №7 пл.666,3кв.м., що знаходяться за адресою: урочище "Грушово", с.Світязь, Шацького району, Волинської області, про що 06.03.2001р. внесено запис в реєстрову книгу за №27 та в Електронний Реєстр прав власності на нерухоме майно 08.07.2009р. за №23238340.

Статтею 10 Конституції (Основного Закону) Української Радянської Соціалістичної республіки (1978 р.) було встановлено, що основу економічної системи України становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності. Соціалістичною власністю є також майно профспілкових та інших громадських організацій, необхідне їм для здійснення статутних завдань.

Главою VI Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990р. визначено, що весь економічний і науково-технічний потенціал, що створений на території України, є власністю її народу.

Указом Президії Верховної Ради України від 30 серпня 1991 року № 1452-XII "Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави" та Законом України від 10 вересня 1991 року № 1540-ХІІ "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України" майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України.

Постановою Верховної Ради Української РСР "Про захист суверенних прав власності Української РСР" від 29 листопада 1990 року № 506-ХІІ введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності та власника державного майна до введення у дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Зі змісту наведених вище положень законодавства вбачається, що передача майнових комплексів у відання Української республіканської Ради профспілок, правонаступником якої після розпаду Союзу РСР стала рада Федерації незалежних профспілок України, а у подальшому Федерація професійних спілок України, жодним чином не мала наслідком зміну форми власності переданого майна, яке так і залишилося державним.

У той же час профспілки діяли за загальним статутом профспілок СРСР та були загальносоюзною громадською організацією.

Отже, спірний об'єкт був майновим комплексом громадської організації колишнього Союзу РСР, розташованим на території України.

За таких обставин на момент створення ЗАТ "Укрпрофтур" спірне майно перебувало у державній власності, а тому могло бути відчужене виключно за згоди власника.

Постановою Верховної Ради України від 10 квітня 1992 року № 2268-ХІІ "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України" передбачено, що майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, передані тимчасово Фонду державного майна України.

За змістом постанови Верховної Ради України від 4 лютого 1994 року № 3943-ХІІ "Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР" тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Питання щодо суб'єктів права власності зазначеного майна на законодавчому рівні не врегульовано, майно колишніх профспілкових організацій на теперішній час залишається державною власністю, а тому правові підстави для розпорядження Федерацією профспілок України майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР (продажу, передачі до статутних фондів господарських товариств, відчуження у будь-який інший спосіб) відсутні.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", за Фондом державного майна України закріплено повноваження щодо розпорядження майном, що перебуває на балансі громадських організацій колишнього СРСР. яке має статус державного.

Отже, майно, передане до статутного фонду ЗАТ "Укрпрофтур", є державною власністю, а право розпорядження цим майном належить виключно Фонду державного майна України.

Таким чином, як місцевий господарський суд, так і суд апеляційної інстанції дійшли вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Однак, розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій дійшли протилежних висновків щодо застосування строку позовної давності.

Так, місцевий господарський суд проаналізувавши норми чинного на момент виникнення спору законодавства, дійшов висновку, що на заявлені позовні вимоги у даній справі позовна давність не поширюється, в зв'язку з чим задовольнив позовні вимоги в повному обсязі. В той же час, зазначив, що Фонд державного майна України дізнався про незаконне відчуження майна саме з отриманої копії позовної заяви прокурора Волинської області у жовтні 2011 року.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого господарського суду, дослідивши підстави пропуску строку позовної давності, вказав на те, що позивач - ФДМУ про порушення свого права дізнався в 1996р., складаючи Перелік установ, організацій і підприємств, які станом на 24.08.1991р. знаходились у віданні Української республіканської ради по туризму та екскурсіях Федерації профспілок України Загальносоюзної конфедерації профспілок (колишнього ВЦРПС). До зазначеного Переліку був включений пансіонат "Шацькі озера", який розташований у с.Світязь Шацького району.

В зв'язку з чим оцінивши поважність причин пропуску строку позовної давності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність останніх та відмовив в задоволенні позовних вимог з зазначених підстав.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду апеляційної інстанції помилковим, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею ст. 393 ЦК України встановлено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність визначається як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що норми закону про початок перебігу позовної давності, встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27.05.2014 р. № 3-23гс14, від 02.09.2014 р. № 3-82гс14, від 23.12.2014 р. № 3-194гс14).

Таким чином, з огляду на те, що місцевим господарським судом, встановлено, що прокурору та Фонду державного майна України у 2011 році за наслідками проведеної перевірки прокурором стало відомо про порушення право державної власності на спірне майно, колегія суддів вважає, що саме з цього моменту розпочався перебіг позовної давності, а враховуючи, що прокурор з позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.01.2001 р. №4 та визнання за державою Україна права власності на спірне майно звернувся до суду у жовтні 2011 року, вірним є висновок, що позовна давність не пропущена і порушене право держави підлягає захисту.

Висновки ж суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову через пропуск позивачем позовної давності посилаючись на те, що позивачу про порушене право стало відомо у 1996 року, складаючи Перелік установ, організацій і підприємств, які станом на 24.08.1991 знаходилися у віданні Української республіканської ради по туризму та екскурсіях Федерації профспілок України Загальносоюзної конфедерації профспілок (колишнього ВЦРПС), до якого був включений пансіонат "Шацькі озера", колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на обставинах справи та такими, що суперечать висновкам зробленого самим судом апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Так, суд апеляційної інстанції встановивши, що передача у відання не свідчить про зміну форми власності і що з передачею у відання Українській Республіканській раді профспілок, правонаступником якого є Федерації незалежних профспілок України спірного майна, вказане майно залишилось у державній власності, дійшов до помилкового та суперечливого висновку про обізнаність позивача про порушене право державної власності. На цьому також наголошував Фонд державного майна України, обґрунтовуючи момент коли йому стало відомо про порушене право.

Крім того, колегія суддів відзначає, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника.

Про наявність рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.01.2001 р. №4, у 1996 році Фонд державного майна України не міг знати, з огляду на те, що оскаржуване позивачем рішення прийнято пізніше ніж було складено Перелік.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку про пропуск позивачем позовної давності, а отже дійшов до помилкового висновку, що порушене право державної власності на спірне майно не підлягає захисту.

Колегія суддів також звертає увагу на помилковість висновків місцевого господарського суду про те, що позовна давність не поширюється на заявлені у даній справі позовні вимоги, оскільки положення пункту 4 частини 1 статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і спрямовані на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади (постанова Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі №910/4626/14), в зв'язку з чим, із мотивувальної частини рішення господарського суду Волинської області від 07.07.2015 підлягає виключенню посилання на п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення місцевого суду надавши не вірну юридичну оцінку обставинам, дійшов помилкових висновків про відмову в задоволенні позовних вимог, в зв'язку з чим постанова Рівненського апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а рішення господарського суду Волинської області залишенню в силі.

Стаття 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Статтею 11110 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга заступника прокурора Рівненської області є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Заступника прокурора Рівненської області задовольнити.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 у справі №5004/2115/11 скасувати.

Рішення Господарського суду Волинської області від 07.07.2015 у справі №5004/2115/11 залишити в силі.

Головуючий М.М. Черкащенко

Судді Н.М. Нєсвєтова

Б.М. Грек