ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 грудня 2015 року Справа № 910/12806/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е., Корнілової Ж.О., Чернова Є.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги заступника Генерального прокурора України
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 19.10.2015
у справі№910/12806/15
за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства освіти та науки України, Міністерства культури України та ДП "Об'єднання по торгівлі та постачанню"
до1.РВ Фонду державного майна України по м.Києву; 2.ТОВ "Провідна видавнича група"
(треті особи про- Державна наукова установа "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти", Інститут модернізації змісту освіти, Інститут освітньої аналітики) визнання недійсними наказів та договору оренди
В С Т А Н О В И В :

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХП1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги повинні додаватися докази сплати судового збору.

Як встановлено п.4 ч.1 ст.1113 ГПК України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Разом з тим, з 01.09.2015р. заявник не входить до передбаченого ст.5 Закону України "Про судовий збір" вичерпного переліку суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору, а тому повинен сплачувати його на загальних засадах.

Таким чином, за змістом пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору у випадку подання апеляційних чи касаційних скарг у справах, судовий збір за подання позову в яких було сплачено до 01.09.2015р., розраховується виходячи з суми судового збору, підлягаючого до сплати при поданні позову. Цей розмір не підлягає перерахунку відповідно до нових ставок, визначених Законом. При цьому якщо платник судового збору був звільнений від обов'язку сплачувати судовий збір (до 01.09.2015р.), то у випадку подання зазначених скарг та заяв після зазначеної дати, розмір судового збору визначається залежно від ставки судового збору, яку мав би сплатити платник до 01.09.2015р. за відсутності у нього пільги щодо сплати такого збору (абзац 2 п.5 Інформаційного листа ВГСУ від 12.11.2015 №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 №484-VІІІ)).

Як вбачається з поданої касаційної скарги, до неї не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно зі ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання заступника Генерального прокурора України про відстрочку сплати судового збору обґрунтовано загальними посиланнями на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" не передбачені видатки Генеральної прокуратури України на сплату судового збору, а на теперішній час питання додаткового фінансування чи перерозподілу бюджетних асигнувань не отримало позитивного вирішення з незалежних від заявника обставин.

Однак, колегія зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, а саме з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору, чого зі змісту клопотання прокуратури не вбачається.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, всупереч приписам ст.33 ГПК України скаржником не надано жодних доказів як на підтвердження того, що станом на дату подання касаційної скарги у кошторисі установи на 2015 рік відсутні кошти, достатні хоча б для часткової сплати судового збору, так і того, що необхідні бюджетні асигнування чи позабюджетні кошти для цієї мети можуть бути реально виділені протягом граничного періоду ймовірної відстрочки, а саме в межах місячного терміну розгляду касаційної скарги, передбаченого ст.1118 ГПК України, що власне і могло би бути суттєвою передумовою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

З огляду на вищевикладене, колегія не вбачає достатніх правових підстав для задоволення клопотання заявника про відстрочку сплати судового збору, а тому касаційна скарга підлягає поверненню.

При цьому, виходячи зі змісту ч.3 ст.1113 ГПК України заявник, після усунення допущених процесуальних недоліків, зокрема, в разі подальшого надходження грошових коштів та сплати судового збору у встановленому розмірі, не позбавлений права повторно подати належно оформлену касаційну скаргу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.86, п.4 ч.1 ст.1113 ГПК України, ст.8 Закону України "Про судовий збір", Вищий господарський суд

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника Генерального прокурора України про відстрочку сплати судового збору залишити без задоволення.

Касаційну скаргу заступника Генерального прокурора України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 у справі №910/12806/15 повернути скаржнику, а вказану справу - до господарського суду м.Києва.

Судді:В.Овечкін
Ж.Корнілова
Є.Чернов