РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015Справа №910/26295/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія - Сервіс"
про стягнення 786392,64 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Кирищук В.П. - представник за довіреністю;

від відповідача: Сікорський Т.Г. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія - Сервіс" про стягнення 786392,64 грн. заборгованості, з якої: 531458,91 грн. - основний борг за спожиту теплову енергію, 20555,41 грн. - 3% річних та 234378,33 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №1541021 від 19.06.2012 позивач поставив Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія - Сервіс" теплову енергію, проте відповідач у порушення умов договору свої зобов'язання з оплати поставленої теплової енергії в повному обсязі не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 порушено провадження у справі №910/26295/15 та призначено до розгляду на 09.11.2015.

26.10.2015 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2015, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено до 30.11.2015.

20.11.2015 позивач через відділ діловодства суду подав додаткові документи до матеріалів справи.

25.11.2015 до відділу діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких він визнав позовні вимоги та просив розстрочити заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 786392,64 грн. до 31.12.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 30.11.2015 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У свою чергу представник відповідача в засіданні господарського суду визнав позовні вимоги в повному обсязі та підтримав заяву про розстрочення заборгованості до 31.12.2017.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 30.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.06.2012 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія - Сервіс" (споживач) було укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №1541021 (надалі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.2.1 договору постачальник зобов'язується безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку 1.

Відповідач, у свою чергу, в п.п. 2.3.1, 2.3.5 договору зобов'язався: дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначенні у додатку 1 не допускаючи їх перевищення; забезпечувати своєчасне надходження коштів на рахунок постачальника або на транзитний рахунок Головного інформаційно-обчислювального центру (ГІОЦ) КМДА від мешканців за спожиту теплову енергію; забезпечувати своєчасне щомісячне надходження коштів на рахунок постачальника за теплову енергію, спожиту орендарями.

Тарифи та порядок розрахунків сторони погодили Додатком №2 до договору, в п.п. 4, 8 якого передбачено, що дата зняття споживачем показників будинкових приладів обліку - по 25 число поточного місяця. У разі відсутності у споживача будинкових комерційних приладів обліку або не наданням споживачем показників приладів обліку у встановлені цим додатком терміни, кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається: на опалення - як множення кількості годин споживання теплової енергії за місяць на величину годинного теплового навантаження, зазначеного в додатках 1, 6, 7 з урахуванням середньомісячної температури теплоносія; на гаряче водопостачання - як множення кількості діб споживання за місяць на величину добового теплового навантаження, зазначеного в додатках 1, 6, 7 з урахуванням середньомісячної температури теплоносія.

Пунктом 9 Додатку №2 до договору передбачено, що споживач щомісячно з 12 по 15 число отримує в РТ-1 за адресою: вул. Жилянська, 63:

- оформлену постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці;

- акт приймання-передавання товарної продукції;

- облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, який оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Споживач щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на розрахунковий рахунок постачальника або транзитний рахунок ГІОЦ КМДА та до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком (п. 10 Додатку №2).

Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №1541021 від 19.06.2012 набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.06.2013, при цьому договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення (п.п. 4.1, 4.3 договору).

Під час розгляду справи доказів припинення дії вказаного договору сторонами не надано, отже він є діючим та приймається судом до уваги.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу, а останній отримав теплову енергію у гарячій воді за період з січня 2013 року по липень 2015 року включно на загальну суму 1165964,77 грн., що підтверджується наявними матеріалах справи обліковими картками (табуляграмами) та відомостями обліку за спірний період.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором у заявлений період свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо постачання теплової енергії у гарячій воді.

Натомість, відповідач свої обов'язки за договором щодо своєчасної та повної сплати вартості спожитої теплової енергії у гарячій воді належним чином не виконав, сплативши лише 634505,86 грн., внаслідок чого за ним на момент звернення позивача до суду з даним позовом утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію у період з січня 2013 року по липень 2015 року включно в розмірі 531458,91 грн.

Укладений між ПАТ "Київенерго" та ТОВ "Українська будівельна компанія - Сервіс" правочин за своєю правовою природою є договором енергопостачання, а тому права та обов'язки сторін визначаються положеннями параграфу 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, враховуючи що факт виконання позивачем взятих на себе за договором зобов'язань з поставки теплової енергії у гарячій воді та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань по оплаті спожитої теплової енергії підтверджені матеріалами справи і не заперечуються відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 531458,91 грн. основного боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010.

Оскільки відповідач допустив прострочення грошового зобов'язання, на підставі вказаної норми цивільного законодавства позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за період з лютого 2013 року по липень 2015 року включно 3% річних у розмірі 20555,41 грн. та інфляційні втрати у розмірі 234378,33 грн.

Разом з цим, у письмових поясненнях по справі, відповідач визнав свою заборгованість за договором №1541021 від 19.06.2012 та просив суд розстрочити виконання рішення суду до 31.12.2017.

Пунктом шостим частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Як роз'яснено в п. 7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9).

Відповідачем не обґрунтовано та не доведено суду належними доказами наявності обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду у термін, встановлений законодавством, а також не надано доказів можливості фактичного виконання рішення у даній справі у випадку розстрочення виконання рішення суду до 31.12.2017.

Проте, відповідач не позбавлений права звернутися до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду в порядку ст. 121 ГПК України в будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія - Сервіс" (03037, м. Київ, проспект Червонозоряний, будинок 4-А; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ) 531458 (п'ятсот тридцять одну тисячу чотириста п'ятдесят вісім) грн. 91 коп. основного боргу за спожиту теплову енергію, 20555 (двадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 41 коп. 3% річних, 234378 (двісті тридцять чотири тисячі триста сімдесят вісім) грн. 33 коп. інфляційних втрат та 11795 (одинадцять тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн. 89 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено: 04.12.15

Суддя О.А. Грєхова