ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р.Справа № 922/5606/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Васильєву А.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Транс-Атлас", с. Піддубці (Волинська область)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ-Логістика", м. Харків
про стягнення 2000,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, довіреність від 01.01.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Транс-Атлас", с. Піддубці (Волинська область) (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ-Логістика", м. Харків про стягнення 2000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов'язань за разовим договором - замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153п від 29.01.2015 року, у зв'язку із чим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість в розмірі 2000,00 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/5606/15 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 03 листопада 2015 року об 11:20.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 03 листопада 2015 року розгляд справи № 922/5606/15 відкладено на 17 листопада 2015 р. об 11:00год.; від 17 листопада 2015 р. розгляд справи № 922/5606/15 відкладено на 01 грудня 2015 р. о 10:00год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

20.11.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшли пояснення (вх. № 46729), в яких позивач позов підтримав та зазначив, що заборгованість відповідача становить 2000,00 грн. та просить суд в порядку ст. 75 ГПК України розглянути справу за відсутності позивача. Надані позивачем пояснення досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

01.12.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшов супровідний лист (вх. № 48102) з оригіналом ОСОБА_1 № 27/11 від 27.11.2015 р. про відсутність на підприємстві відповідача оригіналів: акту здачі приймання робіт (надання послуг) № 130 від 31.01.2015 р., товарно - транспортної накладної № 3 від 28.01.2015 р., товарно - транспортної накладної № 4 від 28.01.2015 р., товарно - транспортної накладної № 1 від 29.01.2015 р., товарно - транспортної накладної № 2 від 29.01.2015 р., товарно - транспортної накладної № 02 від 29.01.2015 р., товарно - транспортної накладної № 02рф від 29.01.2015 р., податкової накладної № 09 від 31.01.2015 р. Надані відповідачем документи досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

01.12.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. № 48165), в яких відповідач проти позову заперечує повністю. Надані відповідачем пояснення досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання не з'явився.

Відповідач в призначене судове засідання з'явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у наданому раніше відзиві на позовну заяву, зокрема, відповідач, в обґрунтування своїх заперечень наголосив на тому, що позивачем, в порушення умов договору - замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153п від 29.01.2015 р. не передано відповідачеві оригінали: акту, рахунку, податкової накладної та ТТН, як і не подано позивачем до матеріалів справи належних доказів їх направлення в розумінні ч. 1 ст. 33, п. 5 ч. 1 ст. 54 ГПК України, на підставі чого, відповідачем наголошено, у останнього не настало зобов'язання з оплати фрахту.

За висновками суду, матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим господарська справа № 922/5606/15 розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали господарської справи № 922/5606/15, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до умов укладеного між сторонами Разового договору - замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153п від 29.01.2015 року (далі - Договір) (т.с. І а.с. 10), відповідач (замовник) прийняв зобов'язання надати вантажі до перевезення, а позивач (виконавець) прийняв на себе зобов'язання по перевезенню вантажу, надаючи при цьому рухомий склад, придатний для перевезення заявленого вантажу.

Пунктом 8 вищевказаного Разового договору - замовлення, сторони погодили та встановили умови перевезення.

Так, сторонами погоджено маршрут: Київ (Київська обл.) - Рівно (2)+ Луцьк (4) (Волинська обл.).

Дата завантаження: 29.01.2015 р., дата розвантаження: 31.01.2015 р.

Адреса завантаження: м. Київ, вул. Бориспільська, 7, адреса розвантаження: згідно з ТТН.

Характер вантажу, упаковка: туалетний папір, вага вантажу та спосіб завантаження: 10 т. 86 куб. м. задня.

Сторонами погоджено, що сума фрахту складає 5800,00 грн.

Умови оплати: б/н з ПДВ 5800,00 грн. за оригіналами акту, рахунку, податкової накладної та ТТН на протязі 5 банківських днів.

Згідно з п. 9 вищевказаного разового договору - замовлення від 29.01.2015 р., дані про транспортний засіб: РЕНО АС 8501 ВА, АС 2343 ХТ.

Виконавець: ПП "Транс - Атлас" Василь.

Позивачем наголошено, що свої зобов'язання за вказаним вище Разовим договором - замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153п від 29.01.2015 року останнім виконано належним чином, вантаж доставлено з пункту відправлення в пункт призначення у визначений договором строк, про що позивачем подано до матеріалів справи: товарно -транспортні накладні: № 3 від 28.01.2015 р., № 4 від 28.01.2015 р., № 1 від 29.01.2015 р., № 2 від 29.01.2015 р., № 2пх від 29.01.2015 р., № 2 рф від 29.01.2015 р., рахунок - фактуру № 186 від 31.01.2015 р. на суму 5800,00 грн. з врахуванням ПДВ, ОСОБА_1 надання послуг № 180 від 31.01.2015 р. на суму 5800 грн. з врахуванням ПДВ, примірник податкової накладної (т.с. І а.с. 11-19).

Позивачем наголошено, що оригінали вищезазначених документів були надіслані останнім на адресу відповідача 03.02.2015 року, і таким чином, позивачем наголошено, що оплата повинна була бути здійснена відповідачем до 23.02.2015 року, проте відповідач оплату здійснив частково в розмірі 3800,00 грн., на підставі чого, у останнього утворилась заборгованість, яка склала 2000,00 грн.

Таким чином, як стверджує позивач, всупереч умовам Разового договору - замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153п від 29.01.2015 р., відповідач повністю та своєчасно не сплатив послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, внаслідок чого, за останнім рахується заборгованість у розмірі 2000,00 грн., яку і просить господарський суд стягнути позивач.

Відповідач проти позову заперечує повністю та наголошує, що останнім не було отримано оригінали документів, як це прямо передбачено сторонами умовами Разового договору - замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153п від 29.01.2015 р., а саме: пунктом 8 (умови оплати), відповідно до якого, оплата послуг з перевезення вантажу проводиться на підставі оригіналів: акту, рахунку, податкової накладної та ТТН на протязі 5 банківських днів.

Таким чином, як стверджує відповідач, вартість суми фрахту була оплачена замовником частково в сумі 3800,00 грн. у зв'язку з неотриманням останнім від виконавця оригіналів документів, які є підставою для проведення розрахунку.

Оцінивши подані сторонами до матеріалів господарської справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За умовами ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст.929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні регулюються Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Згідно ст.1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону "Про транспортно-експедиційну діяльність" клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини по наданню транспортно-експедиційних послуг та послуг по перевезенню.

У Разовому договорі - замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153 від 29.01.2015 р. сторони чітко погодили та встановили строк оплати з вказівкою на подію - "за оригіналами акту, рахунку, податкової накладної та ТТН на протязі 5 банківських днів", тобто, сторони обумовили настання у відповідача обов'язку оплатити послуги певною обставиною, настання якої залежить в даному випадку від позивача - надати відповідачеві вказаний перелік оригіналів документів, на підставі яких відповідачем повинен здійснюватись розрахунок.

Отже, враховуючи предмет спору у даній господарській справі та правило розподілу тягаря доказування між сторонами, в разі встановлення вищевказаних обставин, позивач для покладення на відповідача обов'язку з оплати наданих послуг повинен довести належними та допустимими доказами, що відповідачем отримано оригінали: акту, рахунку, податкової накладної та ТТН, на підставі яких останній зобов'язаний оплатити вартість фрахту на протязі 5 банківських днів.

Стаття 33 ГПК України покладає на кожну зі сторін, що беруть участь у справі, обов'язок доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підтвердження факту направлення відповідачеві необхідного пакету оригіналів документів, позивачем подано до матеріалів справи: Список № 2 від 03.02.2015 р. згрупованих поштових відправлень (рекомендованих), список № 43 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих та фіскальний чек № 9395 від 04.02.105 р. (т.с. І а.с. 20-22).

Відповідно до пункту 2. Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.09 р. № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку, є документ встановленої, відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Одночасно, пунктом 61. Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.09 р. №270 встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення, бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпелю. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Таким чином, належними доказами надіслання документів, визнається фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист з відтиском календарного штемпелю поштового відділення Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта".

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів господарської справи № 922/5606/15, докази надіслання відповідачу оригіналів: акту, рахунку, податкової накладної та ТТН - відсутні, оскільки опису вкладення у цінний лист позивачем не надано, а наявні: Список № 2 від 03.02.2015 р. згрупованих поштових відправлень (рекомендованих), список № 43 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих та фіскальний чек № 9395 від 04.02.105 р. (т.с. І а.с. 20-22) не можуть бути доказом, що підтверджує факт надсилання та отримання вказаних оригіналів документів відповідачем, оскільки із вказаних документів взагалі не вбачається що саме було направлено на адресу відповідача.

З підстав наведених вище, господарський суд приходить до висновку про те, що у відповідача не виникло зобов'язання з оплати вартості наданих послуг з перевезенням вантажу за Разовим договором - замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153 від 29.01.2015 р.

Крім того суд зазначає, що позивачем в обґрунтування своєї позиції надані товаро-транспортні накладні, що не відносяться до спірного перевезення. Тобто позивач посилається на товаро-транспортні накладні, що підтверджують перевезення за замовленням інших осіб а не відповідача. Таким чином враховуючи положення ст.34 ГПК України суд вважає, що позивачем на надано доказів перевезення вантажу за замовленням відповідача.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищенаведене, а також ту важливу обставину, що в матеріалах справи відсутні докази надсилання чи отримання від виконавця оригіналів документів, на підставі яких замовником проводиться розрахунок за надані послуги з перевезення вантажу за Разовим договором - замовлення № 14-0153 від 29.01.2015 р., господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Приватного підприємства "Транс - Атлас".

Вирішуючи розподіл витрат зі сплати судового збору, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої витрати зі сплати судового збору в даному разі покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 07.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_2