ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015 року Справа № 904/8255/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

секретар судового засідання: Фьокліна Д.І.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №01/2015 від 11.09.15;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №48 від 01.10.15;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 року у справі № 904/8255/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ТСМ ОСОБА_4", м. Дніпропетровськ

до Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за договором поставки,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 року у справі № 904/8255/15 (суддя Петрова В.І.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ТСМ ОСОБА_4" 130 064,08 грн. основного боргу, 623,30 грн. пені, 3% річних в розмірі 137,00 грн. та 1 971,71 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано порушенням відповідачем умов договору поставки №15006т від 28.04.2015 року в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару; порушення ст.ст.525, 530, 692,712 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України; правом позивача стягнути пеню відповідно до п.11.4 договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу та 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

Суд зазначив на помилковість розрахунку 3% річних та задовольнив ці вимоги частково.

Також відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України суд зменшив розмір належної до стягнення пені на 50%.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що поставка товару згідно вказаного позивачем договору мала відбутися лише на підставі письмової заявки покупця. За відсутності такої заявки покупець приймає переданий товар на відповідальне збереження і позивач в такому випадку зобов'язаний укласти з відповідачем договір збереження. Відповідач стверджує про відсутність такого заявки.

Також скаржник вважає, що суд мав визнати договір поставки недійсним відповідно до ч.1 ст.215 та ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України, ч.4 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Зазначає на відсутність права в.о.заступника голови правління товариства з комерційних питань Макаренко ҐК.В. підписувати спірний договір та на безпідставну відмову суду першої інстанції у витребувані доказів.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу спростовує її доводи. Зазначає, що надані ним первинні бухгалтерські документи видаткові накладні на отримання товару, підтверджують обовязок відповідача щодо його оплати та в та належного виконання умов договору.

Позивач звертає увагу суду, що договір поставки був укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ТСМ ОСОБА_4" як з переможцем тендеру, у відповідності до Закону України "Про здійснення державних закупівель". Обмеження на його підписання в.о.голови правління відсутні на офіційному веб-сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців.

Вважає оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу. При цьому він не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Сторони по даній справі є субєктами господарювання, тому відповідно до

положень ст.ст. 4, 173-175 і 193 Господарського кодексу України, до прав і обовязків сторін, що виникли на підставі договору і є господарськими зобовязаннями, мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.04.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ТСМ ОСОБА_4" (постачальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД" (замовник, відповідач) був укладений договір поставки №15006т, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити і передати у власність замовника товар (кабельно-провідникова продукція), відповідно до Специфікації, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити за поставлену продукцію на умовах даного договору.

Згідно п.3.1 договору кількість та асортимент товару передбачається у специфікації (Додаток №1), яка є невід'ємною частиною договору.

За п.5.1 договору поставка товару здійснюється протягом 5 днів тільки в разі письмового повідомлення (згоди) замовника. Поставка товару здійснюється зі складу постачальника (м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 106А) згідно Інкотермс 2010 на умовах EXW.

Датою поставки товару вважається дата підписання накладної на приймання товару (п.5.2. договору).

Пунктом 5.3 договору передбачено, що представник замовника при прийнятті товару зобов'язаний звірити відповідність кількості та асортименту товару, вказаного в рахунку-фактурі та/або накладній, розписатися за отримання товару та видати постачальнику доручення на отримання даної партії товару.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 330 064,08 грн., що підтверджується видатковими накладними №ЮТ-0000143 від 27.05.2015 року на суму 55 141,08грн. та №ЮТ-0000145 від 08.06.2015року на суму 274 923,0 0грн., які підписані сторонами без зауважень, а також довіреностями на отримання товару та товарно-транспортними накладними (а.с.17-22).

Доводи скаржника щодо відсутності заявки покупця на поставку товару не приймаються колегією суддів, оскільки дії відповідача свідчать про його волевиявлення на прийняття товару, відсутність претензій щодо кількості та якості продукції.

Також про це свідчить проведення відповідачем часткової оплати за видатковою накладною №ЮТ-0000145 від 08.06.2015року у розмірі 200 000,00 грн. (а.с.35).

Згідно п.7.2 договору замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 60 банківських днів з дня його отримання. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної.

Враховуючи умови договору, відповідач повинен був здійснити оплату за видатковою накладною №ЮТ-0000143 від 27.05.2015 року - 21.08.2015 року, а за видатковою накладною №ЮТ-0000145 від 08.06.2015 року - 02.09.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

Враховуючи відсутність доказів щодо належного виконання відповідачем умов договору, висновок суду про порушення відповідачем вимог закону та умов договору, про стягнення залишку заборгованості в розмірі 130 064,08 грн. є правомірним.

Згідно п.11.4 договору за несвоєчасне перерахування коштів згідно п.7.2 договору замовник виплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку пеня за загальний період з 25.08.2015 року по 11.09.2015 року складає 1 246,60 грн.

Згідно ч.2 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Колегія суддів поділяє висновок оскаржуваного рішення щодо зменшення належної до стягнення пені на 50%.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи суду щодо помилковості розрахунку 3% річних та часткове задоволення вимог про стягнення пені також правомірні, апелянтом не спростовані.

Колегія суддів вважає, що в оскаржуваному судовому рішенні суд надав належну оцінку запереченням відповідача, які аналогічні доводам апеляційної скарги. Висновки суду апелянтом не спростовано. Скарга є не доведеною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 року у справі № 904/8255/15 залишити без змін.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному обсязі 01.12.2015 року.