ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Справа № 922/1674/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Марченков М.В., за довіреністю б/н від 01.05.2013

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків (вх. №4954 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 21.09.15 у справі № 922/1674/13

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська тентова компанія", м. Харків

про стягнення 296 200,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

19 квітня 2013 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська тентова компанія" (відповідача), в якій просить суд (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог вх.№13805 від 07.04.2015 р., т. 4 а.с. 63) стягнути з відповідача на користь позивача збитки за порушення інтелектуальної власності на промисловий зразок в розмірі 296 200,00 грн., вартість судової експертизи №6701 інтелектуальної власності в розмірі 5 079,60 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2014 р. в розмірі 6 641,00 грн. та судовий збір за подання позовної (первинної) заяви в розмірі 5 924,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.02.2014 р. по справі № 922/1674/13 у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 до ТОВ "Українська тентова компанія" про стягнення 664 100,00 грн. збитків відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.06.2014 р. рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2014 р. по справі №922/1674/13 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Українська тентова компанія" на користь ФОП ОСОБА_2 296 200,00 грн. збитків. В іншій частині позову відмовлено. Крім того, стягнуто з ТОВ "Українська тентова компанія" на користь ФОП ОСОБА_2 5 924,00 грн. судового збору за подання позовної заяви, 2 962,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 2 265,59 грн. витрат за проведення судової експертизи.

Постановою Вищого господарського суду від 30.09.2014 р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.06.2014 р. та рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2014 р. у даній справі скасовано Справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.09.2015 р. по справі №922/1674/13 (головуючий суддя Макаренко О.В., суддя Жельне С.Ч., суддя Кухар Н.М.) у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 до ТОВ "Українська тентова компанія" відмовлено повністю. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ "Українська тентова компанія" судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 073,52 грн. та 12 000,00 грн. витрат за проведення судової експертизи.

Позивач звернувся з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 21.09.2015 р. по справі № 922/1674/13, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі; судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування викладених вимог, позивач посилається на суперечливі висновки проведених у справі експертиз щодо використання в матеріальному об'єкті "Стіл", який був предметом договору поставки № 20/12/2011 від 20.12.2011, всіх суттєвих ознак промислового зразка за патентом № 12829, та ставить під сумнів висновок експерта № 1010 від 26.06.2015. При цьому позивач зазначає, що судом першої інстанції порушено право позивача щодо отримання достовірних доказів, внаслідок відхилення клопотання представника позивача про виклик у судове засідання судового експерта Сабадаш В.В. та проведення комісійної судової експертизи для вирішення питання використання в матеріальному об'єкті "Стіл", який виготовляє ТОВ "Українська тентова компанія", усіх суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними або ергономічними особливостями за промисловим зразком "Стіл", патент України на промисловий зразок № 12928 від 15.09.2006.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними відповідачем доводами не погоджується, вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку доказам та обставинам справи, а також вважає, що судом правомірно вирішено, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що предметом поставки меблів дерев'яних (2 962 шт.) за договором від 20.12.2011 був виріб із застосуванням промислового зразка позивача, а відтак позивач не довів суду наявності протиправної поведінки з боку відповідача. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 розгляд справи відкладено на 24.11.2015.

Представник позивача в призначене судове засідання не з'явився, причини його неявки суду невідомі. Про час та місце судового розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ФОП ОСОБА_2 особисто 23.10.2015. Крім того, направлена на адресу позивача ухвала про призначення справи до розгляду повернулась до суду з позначкою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте позивач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою господарським судом, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, колегія суддів вважає можливим розглянути справу по суті в судовому засіданні 24.11.2015 за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, Державним Департаментом інтелектуальної власності видано патент на промисловий зразок НОМЕР_1 (стіл), власником якого є ФОП ОСОБА_2 (позивач), зареєстрованого в Державному департаменті інтелектуальної власності 15.09.2006 р. Отже, на підставі патенту НОМЕР_1 позивач є суб'єктом права інтелектуальної власності на промисловий зразок - (стіл), зареєстрованого в Державному реєстрі патентів України 15.09.2006 року.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що 03.01.2007 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (ліцензіар) та ТОВ "Тандем плюс" (ліцензіат) було укладено Ліцензійний договір б/н на використання прав інтелектуальної власності, за умовами п.1.1. якого ФОП ОСОБА_2 було передано права на об'єкт прав інтелектуальної власності.

Згідно з п.1.2. Ліцензійного договору під об'єктом прав інтелектуальної власності у цьому договорі слід розуміти промисловий зразок, зареєстрований у встановленому законодавством порядку ліцензіаром, що підтверджується таким документом: патент на промисловий зразок НОМЕР_1 від 15.09.2006р. (стіл).

У п.3.1. Ліцензійного договору сторонами визначені умови використання наданого позивачем права - для виробництва продукції із використанням такого промислового зразка та реалізації її у всіх країнах світу. Вироблена ліцензіатом продукція є його приватною власністю. Ліцензіар не має жодного права на продукцію, виготовлену ліцензіатом по переданим у користування промисловим зразкам.

За умовами Ліцензійного договору (п.4.1.) за використання промислового зразка ліцензіат сплачує ліцензіару винагороду у розмірі 100,00 грн. за кожну виготовлену з використанням об'єкта інтелектуальної власності одиницю продукції у такому порядку:

- 50,00 грн. за кожну виготовлену з використанням об'єкта інтелектуальної власності одиницю продукції, по факту укладеного договору поставки продукції (між ліцензіатом та покупцем) (п.4.1.1.);

- 50,00 грн. за кожну виготовлену з використанням об'єкта інтелектуальної власності одиницю продукції, по факту відвантаження продукції (п.4.1.2.).

Ліцензійний договір укладено 03.01.2007 року зі строком дії - до 31.12.2012 року.

07.11.2011 року на електронну адресу ліцензіата - ТОВ "Тандем плюс" надійшло запрошення на участь у тендері з поставки дерев'яних меблів для країн: Росія, Україна, Білорусія, Казахстан та м. Баку.

Остання тендерна пропозиція була направлена 07.12.2011, ціна столу складала 316,18 грн. Вартість виробництва столу складає - 307,47 грн. - виробничі витрати - фактична собівартість, 100,00 грн. - вартість зобов'язань перед позивачем, ОСОБА_2 (власником прав інтелектуальної власності за патентом на промисловий зразок НОМЕР_1 від 15.09.2006 р.).

Оскільки позивачу стало відомо, що перемогу у згаданому вище тендері отримало ТОВ "Українська тентова компанія", запропонувавши ціну меншу, ніж ТОВ "Тандем плюс", так як у ТОВ "Українська тентова компанія" відсутні зобов'язання перед позивачем (власником прав інтелектуальної власності за патентом на промисловий зразок НОМЕР_1 від 15.09.2006 р.), тому 30.01.2012 відповідачеві був надісланий лист-попередження з приводу правомірності застосування останнім запатентованих розробок без відома та дозволу ФОП ОСОБА_2 Але відповідач на даний лист відповіді не надав.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що дерев'яні меблі (стіл), які є предметом тендеру, за своїми істотними ознаками відповідають столу, права інтелектуальної власності на який зареєстровані на її ім'я, що підтверджується виданим патентом НОМЕР_1 від 15.09.2006 року. Втім, на даний тендер були запропоновані з боку відповідача дерев'яні меблі (стіл), істотні ознаки у яких збігаються з дерев'яними меблями (стіл), виготовленими за патентом НОМЕР_1 від 15.09.2006 р.

З метою встановлення факту відповідності столу (за патентом НОМЕР_1) та столу, який виробляється ТОВ "Українська тентова компанія", 20.12.2011 позивач звернувся до Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. На вирішення експертів було поставлене питання: "Чи використано у матеріальному об'єкті (стіл), який виготовляє підприємство "Українська тентова компанія", усіх суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними та/або ергономічними особливостями за промисловим зразком (стіл), патент України на промисловий зразок №12928 від 15.09.2006", також аналогічна експертиза була проведена і в рамках досудового слідства по кримінальній справі №66120335, на що експерти надали позитивну відповідь.

Отже, вищезазначені факти використання відповідачем об'єкту права інтелектуальної власності без достатніх правових підстав ФОП ОСОБА_2 вважає порушенням її майнових прав, оскільки вона не надавала відповідачеві права на використання вищезазначеного патенту, у зв'язку з чим вона і звернулася до суду з позовом про відшкодування збитків за порушення інтелектуальної власності на промисловий зразок.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, для вирішення питань, пов'язаних з визначенням сукупності суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні виробу, внесеному до Реєстру, у даній справі було призначено судову експертизу у сфері права інтелектуальної власності, проведення якої було доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. Н.С. Бокаріуса. На вирішення експерту були поставлені наступні питання:

- Чи використано у матеріальному об"єкті "Стіл", який виготовляє підприємство "Українська тентова компанія" всіх суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними та/або ергономічними особливостями за промисловим зразком "Стіл", патент України на промисловий зразок № 12829 від 15.09.2006 р.?

- Які ознаки промислового зразка "Стіл" за патентом № 12829 від 15.09.2006 р. є суттєвими. Якщо так, то чи наявні ці суттєві ознаки у матеріальному об'єкті "Стіл", який виготовляє підприємство "Українська тентова компанія"?

- Чи є ознаки промислового зразка, на які вказує відповідач (ТОВ "Українська тентова компанія" м. Харків) у відзиві на позов суттєвими та чи визначають та/або впливають вони на зовнішній вигляд промислового виробу і чи призначені для задоволення естетичних та ергономічних потреб?

Відповідно до висновку судової експертизи у сфері права інтелектуальної власності № 6701 від 25.11.2013 судовим експертом Сабадаш В.В. по матеріалам справи № 922/1674/13, встановлено, що в матеріальному об'єкті "Стіл", який виготовляє ТОВ "Українська тентова компанія" використана сукупність всіх суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними особливостями та/або ергономічними особливостями, промислового зразка "Стіл" за патентом України НОМЕР_1 від І5.09.2006 р. (патентовласник - гр. ОСОБА_2).

Разом з цим під час нового розгляду судом першої інстанції у даній справі було також призначено судову експертизу у сфері права інтелектуальної власності, проведення якої було доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. Н.С. Бокаріуса. На вирішення експерту були поставлені наступні питання:

- Чи використано у матеріальному об'єкті "Стіл", який був предметом договору поставки №20/12/2011 від 20.12.2011 р., укладеного між ТОВ "Українська тентова компанія" та ПАТ "ПБК "Славутич", усіх суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними та/або ергономічними особливостями за промисловим зразком "Стіл" патент України на промисловий зразок НОМЕР_1 від 15.09.2006 р.?

- Які саме ознаки є суттєвими при порівнянні вищезгаданих об'єктів?

- Чи співпадають вищезгадані об'єкти за такими ознаками: "стільниця", "зварений каркас", "робоча площа", "зварне підстілля", "чотири фігурні металеві ніжки", "наконечники ніжок", "переріз ніжки по всій довжині (ніжки)", "форма спрямлення або скривлення (ніжки)" та чи є всі ці ознаки суттєвими?

- Чи є логотип (будь-то логотип "Балтика", "Carlsberg", "Квас-Тарас" тощо) суттєвою ознакою, яка впливає на формування зовнішнього вигляду виробу (в даному випадку столу)?

Відповідно до висновку експерта №1010 за результатами проведення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 26.06.2015, в матеріальному об'єкті "Стіл", який був предметом договору поставки № 20/12/2011 від 20.12.2011 р., укладеного між TOB "Українська тентова компанія" та ПАТ "ПБК "Славутич", не використано всі суттєві ознаки промислового зразка за патентом України № 12829.

Вирішуючи даний господарський спір, суд першої інстанції виходив з обставин, за якими встановив, що ані експертні висновки, ані решта матеріалів справи не містять належних доказів на підтвердження того факту, що предметом експертного дослідження був зовнішній вигляд саме столів відповідача, поставка яких стала підставою для звернення ФОП ОСОБА_2 до суду з даним позовом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про те, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що предметом поставки меблів дерев'яних (2 962 столів) за договором від 20.1202011 року був виріб із застосуванням промислового зразка позивача, а відтак позивач не довів суду наявності протиправної поведінки з боку відповідача, в зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог судом відмовлено.

З висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог погоджується колегія суддів.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, виходячи з предмету позовних вимог, заперечень відповідача, фактичних обставин та матеріалів справи, з урахуванням позиції, викладеній в постанові Вищого господарського суду України від 30.09.2014 у справі № 922/1674/13, колегія суддів встановила наступне.

Предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача збитків в розмірі 296 200,00 грн. за порушення інтелектуальної власності на промисловий зразок НОМЕР_1 (стіл), власником якого є ФОП ОСОБА_2 (позивач), зареєстрованого в Державному департаменті інтелектуальної власності 15.09.2006 року.

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. При цьому у відповідності з ч. 2 цієї норми під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження і"ї майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини першою та другою статті 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на промисловий зразок засвідчується патентом; обсяг правової охорони визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка.

Пунктом 2 статті 20 Закону № 3688 встановлено, що виріб визнається виготовленим із застосуванням запатентованого промислового зразка, якщо при цьому використані всі суттєві ознаки промислового зразка.

Статтею 26 Закону № 3688 передбачено, що будь-яке посягання на права власника патенту, передбачені статтею 20 цього Закону, вважається порушенням прав власника патенту, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України; на вимогу власника патенту таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику патенту заподіяні збитки.

За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за завдання матеріальної шкоди позивачеві суду необхідно встановити наявність усієї сукупності ознак складу цивільного правопорушення (протиправність діяння; факт заподіяння шкоди; причинний зв'язок між протиправним діянням і шкодою; вина заподіювача шкоди), тоді як відсутність хоча б однієї із зазначених ознак виключає настання відповідальності.

Доказування наявності перших трьох умов покладається на позивача. При цьому судом застосовується презумпція вини особи, яка завдала шкоду: така особа вважається винною, поки не буде доведено інше (п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" від 17.10.2012 р. №2).

Відповідно до п. 2 ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" та п. 2 ст. 28 Закону України "Про охорону прав на винаходи та корисні моделі" використанням промислового зразка (винаходу) визнається виготовлення виробу із застосуванням запатентованого промислового зразка (винаходу), застосування такого виробу (продукту), пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого виробу в зазначених цілях. Виріб визнається виготовленим із застосуванням запантентованого промислового зразка, якщо при цьому використані всі суттєві ознаки промислового зразка.

Позивач у своєму позові стверджує, що протиправна поведінка відповідача полягає у виробництві останнім продукції (деревяних меблів - стіл) з метою її наступної реалізації - на виконання умов відповідних договорів поставки, укладених з ПАТ "ПБК "Славутич", із застосуванням об'єкту права інтелектуальної власності (промислового зразка), який належить позивачеві, без відповідного дозволу власника таких прав.

Згідно з ч. 6 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на промисловий зразок" обсяг правової охорони, що надається промисловому зразку, визначається сукупністю суттєвих ознак такого зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Державного реєстру патентів України на промислові зразки (далі - Реєстр) і засвідчується патентом з наведеного у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу; тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису.

Згаданий опис промислового зразка є документом, що складається заявником та не публікується. Правилами розгляду заявки на промисловий зразок не передбачено при проведенні експертизи заявки обов'язкового приведення переліку суттєвих ознак, зазначених заявником у такому описі, у відповідність із зображенням виробу, яке міститься в матеріалах заявки. Отже, сам лише опис промислового зразка не може вважатися джерелом визначення суттєвих ознак такого зразка та обсягу правової охорони промислового зразка, на який видано патент.

Таким чином, на час подання позову, пов'язаного із захистом права власності на промисловий зразок, не існує правовстановлювального документа, що містив би в словесній формі перелік суттєвих ознак промислового зразка, на який видано патент.

Для вирішення питань, пов'язаних з визначенням сукупності суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні виробу, внесеному до Реєстру, у даній справі було проведено судові експертизи у сфері права інтелектуальної власності, та отримано відповідні висновки.

Відповідно до висновку судової експертизи у сфері права інтелектуальної власності № 6701 від 25.11.2013 судовим експертом Сабадаш В.В. по матеріалам справи №922/1674/13, встановлено: В основу промислового зразка за патентом України на промисловий зразок № 12829 від 15.09.2006р. (власник гр. ОСОБА_2) закладено наступні елементи, які є суттєвими, ознаками:

- стільниця; зварний каркас; робоча площина; зварне підстілля; чотири фігурних металевих ніжки, наконечники ніжок із полімерних матеріалів.

У матеріальному об'єкті "Стіл", який виготовляє ТОВ "Українська тентова компанія" використана сукупність всіх суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними особливостями та/або ергономічними особливостями, промислового зразка "Стіл" за патентом України НОМЕР_1 від І5.09.2006 р. (патентовласник - гр. ОСОБА_2).

Відповідно до висновку експерта №1010 за результатами проведення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 26.06.2015 суттєвими ознаками було визначено такі ознаки промислового зразка "Стіл" за патентом України № 12829:

- стільниця, яка має квадратну форму;

- стільниця має робочу площину, яка може бути виконана з набору дерев'яних рей або з іншого матеріалу (із ряду пластикових або полімерних матеріалів);

- зварне підстілля, на якому закріплена стільниця;

- підстілля має чотири фігурних металевих ніжки, які мають форму півкола кожна;

- ніжки з'єднані між собою у точці середини півкола;

- нижні ділянки ніжок являють собою чверть кола і плавно розходяться в різні боки до підлоги, при цьому проекція верхньої точки кожної ніжки на підлогу збігається з нижньою точкою ніжки;

- верхні ділянки ніжок, розташовані під згаданою стільницею, також являють собою чверть кола і розходяться в різні боки;

- ніжки мають наконечники.

Водночас у висновку експерта №1010 від 26.06.2015 зазначено про те, що в матеріальному об'єкті "Стіл", який був предметом договору поставки № 20/12/2011 від 20.12.2011 р., укладеного між TOB "Українська тентова компанія" та ПАТ "ПБК "Славутич", не використано всі суттєві ознаки промислового зразка за патентом України № 12829.

Слід зазначити, що позивач вважає висновок судової експертизи №1010 від 26.06.2015 необґрунтованим і таким, що надає підстави для сумнівів у компетентності та неупередженості судового експерта. До того ж позивач ставить під сумнів метод дослідження, вказуючи на те, що експертом досліджено не матеріальні об'єкти, а промисловий зразок за патентом № 12829 та ілюстрацію матеріального об'єкту "Стіл" виробництва ТОВ "Українська тентова компанія".

В пункті 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, що визначення способу проведення експертизи належить до компетенції експерта. Оцінюючи висновок експерта, господарський суд повинен виходити з того, що цей висновок не має заздалегідь встановленої сили і переваг щодо інших доказів (частина п'ята статті 42 та частина друга статті 43 ГПК).

Колегія суддів вважає, що зазначені у справі висновки судової експертизи №6701 від 25.11.2013 р. та № 1010 від 26.06.2015 р. складено кваліфікованими судовими експертами відповідно до вимог Закону України "Про судову експертизу" і підстав для висування сумнівів щодо об'єктивності та компетентності здійснених вказаним експертом висновків немає.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього кодексу.

У висновку судової експертизи за № 6701 від 25.11.2013 року зазначено, що в матеріальному об'єкті "Стіл", який виготовляє ТОВ "Українська тентова компанія", використана сукупність всіх суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними особливостями та/або ергономічними особливостями, промислового зразка "Стіл" за патентом України НОМЕР_1 від І5.09.2006 р. (патентовласник - гр. ОСОБА_2).

При цьому у постанові касаційної інстанції від 30.09.2014 року, окрім іншого, надано обов'язкову для виконання судом першої інстанції вказівку встановити під час нового розгляду справи:

- чи був предметом поставки меблів дерев'яних (2 962 столів), виріб із застосуванням промислового зразка позивача;

- чи був предметом дослідження зовнішній вигляд саме столів відповідача, поставка яких стала підставою для звернення підприємця до суду з даним позовом.

Однак, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів отримання виробів відповідача позивачем - ФОП ОСОБА_2 та їх подальшої передачі експертові. Крім того, в специфікації № 1 до договору поставки від 20.12.2011 року № 20/12/2011 зазначено 15 позицій комплектів меблів дерев'яних, кожний з яких включає в себе виріб із назвою "стіл". Проте жодних доказів в обґрунтування того, який саме стіл і з якого комплекту меблів було отримано ТОВ "Тандем плюс" від ПАТ "ПБК "Славутич" позивачем також не надано.

З висновку експерта № 1010 від 26.06.2015 року вбачається, що копія договору поставки від 20.12.2011 року № 20/12/2011 не містить в своєму складі зображення матеріального обєкту "Стіл", який був предметом цього договору поставки. Тому експерт використовував зображення матеріального об'єкту "Стіл", наведені в поясненнях представника відповідача Марченкова М.В., а також у висновках судових експертів, в т.ч. у висновку судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 25.11.2013 року № 6701, підготовленому експертом Сабадашем В.В.

З огляду на це, суд критично оцінює висновки судових експертиз у даній справі, оскільки вважає, що ані експертні висновки, ані решта матеріалів справи не містять належних доказів на підтвердження того факту, що предметом експертного дослідження був зовнішній вигляд саме столів відповідача, поставка яких стала підставою для звернення ФОП ОСОБА_2 до суду з даним позовом.

Посилання позивача на те, що судом першої інстанції порушено право позивача щодо отримання достовірних доказів, внаслідок відхилення клопотання представника позивача про виклик у судове засідання судового експерта Сабадаш В.В. та проведення комісійної судової експертизи для вирішення питання використання в матеріальному об'єкті "Стіл", який виготовляє ТОВ "Українська тентова компанія", усіх суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними або ергономічними особливостями за промисловим зразком "Стіл", патент України на промисловий зразок № 12928 від 15.09.2006, колегія суддів відхиляє та зазначає наступне.

Так, ухвалою господарського суду Харківської області від 01.12.2014 року було задоволено клопотання позивача про призначення у даній справі судової експертизи у сфері права інтелектуальної власності, проведення якої, за клопотанням позивача доручено експертам Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності. При цьому оплату витрат, пов'язаних з проведенням даної судової експертизи, було покладено на позивача. Натомість, 30.03.2015 року до суду від Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності надійшли матеріали справи № 922/1674/13 без висновку судової експертизи у сфері права інтелектуальної власності у зв'язку із не оплатою позивачем витрат пов'язаних з проведенням судової експертизи.

Отже, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач реалізував свої право на призначення у справі експертизи, а суд першої інстанції, задовольнивши клопотання позивача, сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин справи.

Однак незважаючи на задоволення клопотання позивача стосовно призначення судової експертизи, останній проігнорував вимогу суду по оплаті витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи, що дає підстави вважати наявність в діях позивача зловживанням своїми процесуальними правами.

Стосовно виклику судового експерта Сабадаша В.В. у судове засідання та надання додаткових пояснень, колегія суддів також звертає увагу, що ухвалою суду від 16.04.2015 року у господарській справі № 922/1674/13 було задоволено клопотання представника Позивача про виклик в судове засідання судового експерта ХНДІСЕ ім. Засл. проф. Бакаріуса Сабадаша В.В. для надання письмових роз'яснень з питань, викладених позивачем у клопотанні від 07.04.2015 року та з інших питань, що пов'язані з предметом судової експертизи. Проте судовий експерт не з'явився на виклик суду та не надав письмових роз'яснень.

Приймаючи до уваги той факт, що з моменту проведення експертного дослідження та складання експертного висновку № 6701 від 25.11.2013 року сплинуло більш ніж 1,5 роки і те, що представник позивача не довів суду необхідності виклику судового експерта Сабадаша В.В. в судове засідання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про недоцільність повторного виклику судового експерта Сабадаша В.В. в судове засідання.

Враховуючи викладене, твердження позивача стосовно порушення його прав щодо отримання достовірних доказів, які мають значення для справи є такими, що не відповідають дійсності.

Доказами у справі є будь-які фактичні данні, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (ст. 32 ГПК України).

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про те, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що предметом поставки меблів дерев'яних (2 962 столів) за договором від 20.1202011 року був виріб із застосуванням промислового зразка позивача, а відтак позивач не довів суду наявності протиправної поведінки з боку відповідача.

Як було зазначено вище, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за завдання матеріальної шкоди суд має встановити наявність усієї сукупності ознак складу цивільного правопорушення (протиправність діяння; факт заподіяння шкоди; причинний зв'язок між протиправним діянням і шкодою; вина заподіювача шкоди), тоді як відсутність хоча б однієї із зазначених ознак виключає настання відповідальності.

Зважаючи на недоведеність позивачем факту наявності протиправної поведінки (протиправного діяння) з боку відповідача, суд вважає, що в даному випадку в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, що виключає можливість притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача збитків за порушення інтелектуальної власності на промисловий зразок в розмірі 296 200,00 грн. є такими, що задоволенню не підлягають.

Отже, позивач ні під час вирішення спору у господарському суді Харківської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності заявлених вимог. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Харківської області від 21.09.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 21.09.2015 по справі № 922/1674/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови підписано 30 листопада 2015 року

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.