ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" листопада 2015 р.Справа № 916/4102/14

За позовом Приватне сільськогосподарське підприємство ім.Димитрова;

до відповідача ОСОБА_1 торгівельний дім "СГ" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальніст

про стягнення 776305,74грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - за дорученням;

від відповідача: ОСОБА_3 - за дорученням

СУТЬ СПОРУ: 08 жовтня 2014 року Приватне сільськогосподарське підприємство ім.Димитрова звернулося до господарського суду Одеської області із позовом про стягнення 776 305,74 гривень з відповідача ОСОБА_1 торгівельний дім "СГ" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.10.2014 року порушено провадження по справі №916/4102/14.

При зверненні до суду позивач у позовній заяві просив суд забезпечити позов накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві, в межах ціни позову, п.3 позовної заяви. Вказане клопотання судом розглянуто та у задоволенні відмовлено.

24.11.2014 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд призначити по справі комплексну експертизу, вказане клопотання залучено до справи.

В свою чергу представник позивача надав заперечення на клопотання відповідача щодо призначення експертизи, вказані заперечення залучено до справи.

Ухвалою суду від 8 грудня 2014 року по справі №916/4201/14 призначено судову почеркознавчу експертизу та судову технічну експертизу (експертиза друкарських форм) та ухвалою суду від 08.12.2014 року провадження у справі було зупинено.

Ухвалою суду від 27.03.2015 року провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду на 14.04.2015 року, з викликом сторін у судове засідання.

Ухвалою суду від 14.04.2015 року у судове засідання було викликано експерта та ухвалою суду від 20.04.2015 року провадження у справі було зупинено до закінчення проведення експертизи та надходження до суду висновку експерта.

16.07.2015 року до суду надійшов висновок №6690/03 від 03.07.2015 року, судово-технічної експертизи документів за матеріалами справи №916/4102/14, який залучено до матеріалів справи.

21.10.2015 року до господарського суду Одеської області надійшов висновок №6691/02 від 15.10.2015року, судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи №916/4201/14, який залучено до справи.

Ухвалою суду від 21.10.2015 року провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду на 9 листопада 2015 року.

Представник позивача 02.11.2015 року надав клопотання про відкладення розгляду справи не раніше 01.12.2015 року.

Вказане клопотання було задоволено судом частково, розгляд справи відкладено на 23.11.2015 року у межах строків передбачених ГПК України.

Представник відповідача 09.11.2015 року звернувся до господарського суду Одеської області з клопотанням в порядку ст. 69 ГПК України, вказане клопотання відповідача було задоволено та строк розгляду справи продовжено до 25.11.2015 року.

23.11.2015 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням про призначення по справі повторної комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, у задоволені вказаного клопотання судом відмовлено у засіданні суду 23.11.2015 року, відсутні підстави призначення повторної експертизи.

Крім того позивача звернувся до суду з іншим усним клопотанням щодо призначення у справі колегіального розгляду, яке судом відхилено.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти заявлених вимог заперечує в повному обсязі.

Відповідно до ст.85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

10 листопада 2011 року між ОСОБА_1 торгівельним домом «СГ» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю), що є Покупцем, та Приватним сільськогосподарським підприємством імені Димитрова, що є Продавцем, було укладено договір поставки №-ЛД61 (надалі договір поставки), за умовами якого Продавець зобовязується передати у власність, а Покупець зобовязується належним чином прийняти та оплатити на умовах цього договору товар, а саме кукурудзу.

Згідно пункту 2.3. договору поставки, передача товару здійснюється шляхом підписання сторонами видаткових накладних.

Як зазначає Приватне сільськогосподарське підприємство імені Димитрова (надалі також - позивач), ним було здійснено поставку ОСОБА_1 торгівельному дому «СГ» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю), надалі відповідач, вказаний в договорі поставки товар у кількості 1337.772 тони на суму 1406835 грн. Товар був отриманий представником відповідача ОСОБА_4, що діяв на підставі довіреності б/н від 10.11.2011 року, з використанням вантажного транспорту відповідача. На момент звернення до суду, як зазначає позивач, відповідачем було проведено оплату товару на загальну суму 876 835 грн., розмір основного боргу складає 530 000 грн., сума нарахованої пені - 246 305 грн. 74 копійки. Вказані суми позивач просить суд стягнути з відповідача.

На підтвердження передачі (поставки) відповідачу товару на вказану вище суму, позивач надав накладні №10-11 від 10 листопада 2011 року на суму 31 738 грн. 25 копійок, №10-11/1 від 10 листопада 2011 року на суму 33 547 грн. 06 копійок, №12-11/1 від 12 листопада 2011 року на суму 32 779 грн. 37 копійок, №12-11/5 від 12 листопада 2011 року на суму 34 661 грн. 80 копійок, №12-11 від 12 листопада 2011 року на суму 34 851 грн. 08 копійок, №12-11/2 від 12 листопада 2011 року на суму 33 273 грн. 64 копійки, №12-11/3 від 12 листопада 2011 року на суму 33 831 грн.00 копійок, №12-11/4 від 12 листопада 2011 року на суму 35 324 грн. 32 копійки, №13-11 від 13 листопада 2011 року на суму 33 494 грн. 48 копійок, №13-11/1 від 13 листопада 2011 року на суму 31 380 грн. 70 копійок, №13-11/3 від 13 листопада 2011 року на суму 34 966 гривень 76 копійок, №13-11/5 від 13 листопада 2011 року на суму 35 240 грн. 18 копійок, №13-11/4 від 13 листопада 2011 року на суму 32 548 грн. 01 копійка, №13-11/6 від 13 листопада 2011 року на суму 35 135 грн. 03 копійки, №13-11/7 від 13 листопада 2011 року на суму 34 041 грн. 32 копійки, №13-11/2 від 13 листопада 2011 року на суму 32 863 грн. 50 копійок, №14-11 від 14 листопада 2011 року на суму 34 735 грн. 40 копійок, №14-11/5 від 14 листопада 2011 року на суму 33 568 грн. 09 копійок, №14-11/6 від 14 листопада 2011 року на суму 36 722 грн. 99 копійок, №14-11/7 від 14 листопада 2011 року на суму 37 658 грн. 94 копійки, №14-11/3 від 14 листопада 2011 року на суму 37 238 грн. 29 копійок, №14-11/1 від 14 листопада 2011 року на суму 34 293 гривні 72 копійки, №14-11/4 від 14 листопада 2011 року на суму 32 789 грн. 88 копійок, №14-11/2 від 14 листопада 2011 року на суму 37 816 грн. 69 копійок, №15-11/2 від 15 листопада 2011 року на суму 34 619 грн. 72 копійки, №15-11 від 15 листопада 2011 року на суму 32 979 грн. 18 копійок, №15-11/1 від 15 листопада 2011 року на суму 35 482 грн. 07 копійок, №15-11/4 від 15 листопада 2011 року на суму 34 440 грн. 95 копійок, №15-11/3 від 15 листопада 2011 року на суму 33 673 грн. 26 копійок, №15-11/5 від 15 листопада 2011 року на суму 35 019 грн. 35 копійок, №15-11/6 від 15 листопада 2011 року на суму 34 388 грн. 36 копійок, №15-11/7 від 15 листопада 2011 року на суму 33 178 грн. 99 копійок, №16-11/3 від 16 листопада 2011 року на суму 34 114 грн. 94 копійки, №16-11/6 від 16 листопада 2011 року на суму 34 945 грн. 73 копійки, №16-11/8 від 16 листопада 2011 року на суму 33 782 грн. 79 копійок, №16-11/4 від 16 листопада 2011 року на суму 33 399 грн. 83 копійки, №16-11/7 від 16 листопада 2011 року на суму 36 460 грн. 08 копійок, №16-11/5 від 16 листопада 2011 року на суму 33 084 грн. 35 копійок, №16-11 від 16 листопада 2011 року на суму 33 967 грн. 72 копійки, №16-11 від 16 листопада 2011 року на суму 34 661 грн. 80 копійок, №16-11/1 від 16 листопада 2011 року на суму 34 135 грн. 98 копійок.

Вказані накладні, як зазначає позивач, містять підпис від імені ОСОБА_5 та скріплені печаткою відповідача.

Також позивачем надана книга обліку відвантаження с/г продукції, в якій, як він зазначає, зафіксовані вага, ПІБ водіїв та реєстраційні держномера вантажних транспортних засобів, на яких, за твердженням позивача, ця продукція вивозилась відповідачем. Наданий позивачем й лист-відповідь Відділу організації реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного Управління МВС України в Одеській області від 29 серпня 2014 року №7/04400 щодо належності відповідачу на праві власності відповідних транспортних засобів.

У підтвердження наявності повноважень на отримання у позивача товару відповідним представником відповідача, позивачем представлена до суду довіреність б/н від 10.11.2011 року, видана відповідачем на імя ОСОБА_4 на отримання кукурудзи у кількості 2 000 тон.

На підтвердження факту проведення відповідних оплат відповідачем, їх розміру та часу, позивачем надані до суду виписки по рахунку позивача у ПАТ «КБ «Приватбанк».

Відповідач по справі, заперечуючи проти задоволення позову, зазначив, що ним було отримано від позивача товар згідно видаткових накладних РН№Д-0164 від 19.12.2011р. на суму 200 000 грн., РН№Д-0163 від 13.12.2011р. на суму 200 000 грн., РН№Д-0143 від 14.11.2011р. на суму 150 000 грн., РН№Д-0137 від 10.11.2011р. на суму 70 000 грн., РН №Д-0165 від 22.12.2011р. на суму 200 000 грн. Загальна вартість отриманого товару складає 820 000 гривень.

Факт оформлення відповідачем довіреності на імя ОСОБА_4 на отримання товару у позивача, відповідачем не заперечувався. Також відповідачем не заперечувався факт проведення ним оплат відповідачу на виконання договору поставки у сумі 876 835 грн

Водночас, відповідач заперечив оформлення ним наданих позивачем накладних на отримання товару, послався на те, що такі накладні його представником ОСОБА_4 не підписувались та печаткою відповідача не скріплювались.

Таким чином, відповідач зазначає, що ним було отримано за видатковими накладними товар на суму 820 000 гривень, проведена оплата на суму 876 835 грн., перевищення суми оплати над вартістю отриманого товару представник відповідача пояснив проведенням оплати з урахуванням очікуваних поставок товару.

Відповідачем була також зроблена заява про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення пені у сумі 246 305 гривен 74 копійки

Під час розгляду справи 24 листопада 2014 року ухвалою суду за клопотанням відповідача були призначені почеркознавча та технічна експертиза (експертиза друкарських форм) для вирішення питання щодо справжності підпису представника відповідача на накладних, що надані позивачем, та видаткових накладних, наданих відповідачем, а також - чи нанесено відтиск печатки від імені юридичної особи-відповідача печаткою цього підприємства. Перелік питань визначений судом з урахуванням пропозицій щодо питань, наданих обома сторонами процесу, та викладений в ухвалі суду від 24.11.2014 року. У звязку з призначенням експертиз провадження у справі зупинялось. Питання, повязані з проведенням експертизи, у тому числі розгляд клопотань експертів вирішувались ухвалами суду. Зокрема, шляхом огляду оригіналу паспорту ОСОБА_4 було встановлено, що правильним написанням його прізвища є саме «Драпак», а не «Драпан», як вказано у наданих позивачем накладних. Вказаний факт також був підтверджений самим ОСОБА_4 та не заперечувався представниками обох сторін по справі.

16 липня 2015 року за вх.№18146 від 16.07.2015 року до суду надійшов висновок судово-технічної експертизи та за вх.№26160 від 21 жовтня 2015 року до канцелярії суду надійшов висновок судово-почеркознавчої експертизи.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів №6690/03 від 03.07.2015 року відтиски печатки «ОСОБА_1 торгівельний дім «СГ» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) у наданих позивачем накладних нанесені однією печаткою, але не печаткою відповідача, вільні та експериментальні зразки відтисків якої надані для порівняння; відтиски печатки «ОСОБА_1 торгівельний дім «СГ» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) розташовані у наданих на експертизу договорі поставки №-ЛД61 від 10.11.2011 року та довіреності б/н від 10.11.2011 нанесені однією печаткою; відтиски печатки «ОСОБА_1 торгівельний дім «СГ» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) на наданих позивачем накладних та відтиски печатки «ОСОБА_1 торгівельний дім «СГ» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) на договорі поставки №-ЛД61 від 10.11.2011 року та довіреності б/н від 10.11.2011 нанесені різними печатками.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи №916/4102/14 від 15 жовтня 2015 року підписи від імені ОСОБА_4 у видаткових накладних, наданих відповідачем виконані самим ОСОБА_4 Водночас, підписи від імені ОСОБА_4 у наданих позивачем накладних виконані не самим ОСОБА_5М, а іншою (-ими) особою (-ами) з наслідуванням підпису ОСОБА_4 у довіреності від 10.11.2011 (дійсна до 30.11.2011), виданій ОСОБА_1 торгівельним домом «СГ» ТОВ на імя ОСОБА_4 (після попереднього тренування та відпрацювання стереотипу виконання підписів від імені ОСОБА_5М.). Підписи від імені ОСОБА_4 у видаткових накладних, наданих відповідачем та накладних, наданих позивачем, виконані різними особами. Встановити, чи однією особою або різними особами виконані підписи від імені ОСОБА_4 на наданих позивачем накладних встановити не вдалось з підстав, викладених у мотивувальній частині висновку експертизи.

Надані позивачем висновки технічного дослідження документів №169 від 28.11.2014р. та почеркознавчого дослідження документів №168 від 27.11.2014р. суд не сприймає в якості доказів підписання наданих позивачем накладних саме представником відповідача ОСОБА_4 та скріплення печаткою відповідача, з наступних причин.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 Постанови ВГСУ від 23.03.2012 року №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» - не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

Зазначені вище висновки експертних досліджень виконані на підставі заяв та за замовленням представника позивача, що прямо вбачається з їх змісту.

Додатково, у висновках технічного дослідження документів №169 від 28.11.2014р. прямо зазначено, що вирішити у категоричній формі питання про те, чи виготовлені мастичні відбитки печатки на наданих позивачем накладних та довіреності від 30.11.2011 року і договорі поставки №ЛД61 від 10.11.2011 року можливо при наявності достатньої кількості вільних та експериментальних зразків кліше печатки або самої друкуючої форми (кліше), що підлягає ідентифікації. Тобто, вказане дослідження проводилось за відсутності необхідних зразків та самої печатки відповідача. Зазначення у висновках дати оформлення відповідачем довіреності на отримання товару « 30».11.2011 року є помилковим, оскільки вказана довіреність оформлена 10.11.2011 року, а 30.11.2011 року це термін її дії, про що прямо зазначено у тексті довіреності.

Аналогічно, висновком почеркознавчого дослідження документів №168 від 27.11.2014р. встановлено, що підписи на наданих позивачем накладних та на довіреності б/н від 30.11.2011 року ОСОБА_1 торгівельний дім «СГ» ТОВ вірогідно виконані однією і тією самою особою. Вирішити питання в категоричній формі можливо буде при наявності достатньої кількості вільних та експериментальних зразків підписів конкретної особи, що підлягає ідентифікації.

Тобто, обидва надані позивачем висновку не носять категоричного характеру, складені за відсутності необхідних даних та зразків для проведення експертного дослідження, а також є «висновками спеціаліста», а не експерта, про що також прямо зазначено у їх назві.

Таким чином, встановлено, що підписи від імені ОСОБА_4 в якості представника відповідача, уповноваженого на отримання товару від позивача, виконані на видаткових накладних, що надані відповідачем є справжніми. При цьому підписи від імені вказаної особи на накладних, що надані позивачем виконані не ОСОБА_5М, а іншою особою або особами. Крім цього, встановлено, що відтиски печатки від імені відповідача на наданих позивачем накладних нанесені не печаткою відповідача та одночасно - не печаткою, якою зроблені відтиски на договорі поставки та довіреності на отримання товару від 10.11.2011 року.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинні документи повинні мати таки обовязкові реквізити: особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (Наказ Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року ), документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Згідно частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших право чинів (пункт 1 частни 2 статті 11 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ураховуючи викладене, зобовязання з оплати товару за договором поставки виникають саме внаслідок його прийняття, тобто прийняття товару є підставою для виникнення зобовязання з проведення відповідної оплати.

Відповідно до пунктів 2.3. та 2.4. договору поставки між сторонами по справі, передача товару здійснюється шляхом підписання сторонами видаткових накладних. В момент їх підписання відбувається перехід права власності на товар.

Наявними у матеріалах справи видатковими накладними, наданими відповідачем, підтверджений факт передачі позивачем та прийняття відповідачем товару загальною вартістю 820 000 гривень. Вказаний товар оплачений відповідачем повністю, що підтверджується наданими позивачем виписками по його банківському рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» та не заперечується сторонами по справі.

Водночас, суд не сприймає надані позивачем накладні на отримання товару в якості доказу приймання відповідачем товару на суму 1 406 835 грн. з урахуванням вказаних вище висновків експертиз та норм законодавства України

Суд не сприймає надану позивачем книгу №1 обліку відвантаження с/г продукції за 2011 рік по ПСП ім..Димитрова в якості доказу отримання відповідачем товару, оскільки вказаний документ складений в односторонньому порядку позивачем, дані щодо відвантаження товару зазначені позивачем на власний розсуд. Жодних даних щодо погодження, зокрема шляхом підписання чи іншим чином, вказаних даних відповідачем - нема. Також, ані діючим законодавством України, ані договором поставки від 10.11.2011 року вказана книга не передбачена в якості документу, що підтверджує факт передачі товару.

Також, не може бути доказом отримання товару відповідачем й лист-відповідь Відділу організації реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного Управління МВС України в Одеській області від 29 серпня 2014 року №7/04400 щодо належності відповідачу на праві власності відповідних транспортних засобів. Вказаний документ не містить жодних даних щодо передачі чи перевезення будь-якого товару. Факт належності відповідачу відповідних транспортних засобів не доводить передачі будь-якого товару взагалі, не передбачений в якості доказу такої передачі ані діючим законодавством України, ані договором поставки від 10.11.2011 року.

Відповідно до статті 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання позивача на наявність переплати за договором поставки від 10.11.2011 року в сумі 56 835 гривен (загальна сума сплачених коштів за вказаним договором в розмірі 876 835 гривен мінус вартість отриманої продукції за видатковими накладними на загальну суму 820 000 гривень) не може бути доказом отримання товару у кількості, більшій, ніж зазначена у видаткових накладних (на загальну суму 820 000 гривень). Так сам факт переплати не підтверджує отримання товару, його кількість, ціну та загальну вартість. Також, суд враховує, що договором поставки від 10.11.2011 року не передбачено здійснення сплати за товар лише після його отримання, що допускає проведення авансових оплат на майбутнє.

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму ВГСУ від 23 березня 2012 року №6 «Про судове рішення» господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи встановлення судом факту отримання відповідачем товару за договором поставки від 10.11.2011 року на підставі видаткових накладних на загальну суму 820 000 гривень та повної його оплати, підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем заборгованості нема у звязку з відсутністю такої заборгованості.

З огляду на це, не підлягає задоволенню й вимога про стягнення з відповідача суми нарахованої пені - 246 305 грн. 74 копійки, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, за відсутності у відповідача невиконаних грошових зобовязань перед позивачем, правові підстави для нарахування пені відсутні.

Щодо зробленої відповідачем заяви про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 2.2. Постанови Пленуму ВГСУ від 29 травня 2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» - за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, у задоволенні вимоги про стягнення пені слід відмовити саме з підстав необґрунтованості.

Судові витрати по сплаті судового збору процесу слід покласти на позивача згідно з приписами ст.ст.44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.85 ГПК України.

Повне рішення складено 07 грудня 2015 р.

Примітка: в судовому засіданні 23.11.2015 р. при оголошенні вступної та резолютивної частини даного рішення, сторонам було повідомлено, що повний текст рішення буде підписано 30.11.2015 р. Однак у звязку з перебуванням судді Гуляк Г.І. на лікарняному з 27.11.2015 р. по 04.12.2015 р. включно, повний текст даного судового рішення було оформлено відповідно до вимог ст.ст. 84 85 ГПК України - 7 грудня 2015 року.

Суддя Г.І. Гуляк