ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.11.15р. Справа № 904/8706/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Дніпропетровський авторемонтний завод", (м. Дніпропетровськ)

до Публічного акціонерного товариства "Трест Дніпродорбуд", (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 140 609,30 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Перший Дніпропетровський авторемонтний завод" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Трест Дніпродорбуд" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 140 609,30 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 96 583,71 грн. - основний борг, 42 013,91 грн. - інфляційні втрати, 2 011,68 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за актами здачі-виконання робіт, якими були надані послуги по ремонту автомобілів. Сторони підписанням даних актів підтвердили факт надання послуг по ремонту автомобілів, їх ціну та якість його проведення, однак, заборгованість за надані послуги відповідачем не погашена.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надіслав до суду копію акту № ДА-0000148 здачі-приймання робіт від 28.05.13р.

Акт № ДА-0000148 здачі-приймання робіт від 28.05.13р. приєднаний до матеріалів справи.

Відповідач тричі у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно актів здачі-виконання робіт № ДА-0000183 від 20.06.2013 року, № ДА-0000184 від 20.06.2013 року, № ДА-0000142 від 22.05.2013 року, № ДА-0000148 від 28.05.2013 року Публічним акціонерним товариством "Перший Дніпропетровський авторемонтний завод" були надані Публічному акціонерному товариству "Трест Дніпродорбуд" послуги по ремонту автомобілів на загальну суму 103 881,17 грн.

Сторони підписанням даних актів підтвердили факт надання послуг по ремонту автомобілів, їх ціну та якість його проведення.

Публічним акціонерним товариством "Перший Дніпропетровський авторемонтний завод" на адресу Публічного акціонерного товариства "Трест Дніпродорбуд" була направлена претензія про сплату заборгованості (а.с. 13). Дана претензія була отримана відповідачем 28 листопада 2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення та описом вкладення до цінного листа.

Позивач зазначає, що в строк вказаний у вимозі, відповідачем заборгованість погашена не була.

Строки виконання грошового зобов'язання відповідачем порушені, заборгованість відповідача перед позивачем в повному обсязі не погашена.

Таким чином, станом на 19 серпня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить у сумі 96 583,71 грн.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за виконані послуги по ремонту автомобілів у сумі 96 583,71 грн.

Доказів виконання по оплаті за надані послуги у загальному розмірі 96 583,71 грн. на момент розгляду спору відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Викладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення основного боргу у сумі 96 583,71 грн.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 2 011,68 грн. та інфляційні втрати у сумі 42 013,91 грн., згідно розрахунку, який зазначений у позовній заяві (а.с. 4 - 5).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок 3% річних відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим, вимогу позивача щодо стягнення 3% річних у сумі 2 011,68 грн. слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Згідно постанови № 14 від 17.12.13р. Пленуму Вищого господарського суду України, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становить менше одиниці (тобто мала місце дефіляція).

З огляду на викладене вимога позивача щодо стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню частково в сумі 37 957,40 грн., в решті позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат позов задоволенню не підлягає, у зв'язку з допущеними арифметичними помилками при розрахунку.

Викладене є підставою для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Трест Дніпродорбуд" (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, 35; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Дніпропетровський авторемонтний завод" (49089, м. Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна, 5; ) - 96 583 (дев'яносто шість тисяч п'ятсот вісімдесят три) грн. 71 коп. основного боргу, 2 011 (дві тисячі одинадцять) грн. 68 коп. 3% річних, 37 957 (тридцять сім тисяч дев'ятсот п'ятдесят сім) грн. 40 коп. інфляційних втрат, 2 048 (дві тисячі сорок вісім) грн. 31 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 30.11.15р.

Суддя І.Ю. Дубінін