ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

08.12.2015 Справа № 907/697/14

Суддя господарського суду Закарпатської області Н.М. Ващиліна розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-"Авангард б/н від 27.09.15 про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу ВП №48617351) від 07.09.2015 року видану старшим державним виконавцем Котубей С.А. районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції,

Представники сторін:

від скаржника не зявився;

від боржника не зявився;

від ДВС ОСОБА_1, представник по довіреності від 11.06.2015.

В судовому засіданні 26.11.2015 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 08.12.2015 на 11:00 год.

Представник заявника в судовому засіданні 26.11.2015 просить задоволити скаргу на дії Відділу державної виконавчої служби Ужгородського районного управління юстиції з мотивів викладених у скарзі; для участі в даному судовому засіданні не зявився.

Боржник для участі в судовому засіданні по розгляду скарги після оголошеної перерви не зявився, письмових доводів або пояснень з доказами в підтвердження суду не надав.

Представник районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції на виконання вимог ухвали суду подав письмові заперечення по суті скарги в яких у задоволенні скарги просить відмовити. В обґрунтування посилається на п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" та вказує на те, що підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не має, дії вчинені державним виконавцем у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи (скарги), заслухавши представника районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції,

СУД ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 14 серпня 2014 року у справі №907/697/14 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-"Авангард задоволено повністю, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Фімадофф" суму 1077584,00 грн. заборгованості за поставлений товар за договором поставки цукру №ДЦ01/10-12 від 01.10.2012, а також суму 21551,68 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

02.09.2014 року на виконання вказаного рішення господарським судом Закарпатської області видано наказ № 907/697/14.

Стягувач звернувся до суду із скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК України та просить суд скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу ВП №48617351) від 07.09.2015 року видану старшим державним виконавцем Котубей С.А. районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції. Скарга мотивована тим, що стаття 47 Закону України "Про виконавче провадження" не містить будь-яких обмежень чи застережень з приводу того, що стягувач позбавлений можливості повторно подати виконавчий документ до виконання після його повернення.

В силу ст. 124 Конституції України, ст. 115 ГПК України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 12 названого Закону, сторони виконавчого провадження мають право, між іншим, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 1212 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як встановлено судом, 15.09.2014 районним відділом ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження №44749909 по виконанню наказу суду від 02.09.2014 за № 907/697/14.

Державним виконавцем 25.09.2014 за заявою стягувача винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання на підставі п. 1 ч.1 ст. 47 ЗУ „Про виконавче провадження.

Виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Разом з тим, частиною 5 статті 47 названого Закону встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Отже, наведений у статті 47 Закону припис не містить обмежень для повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання, крім випадку, коли строк для пред'явлення документу до виконання, встановлений ст.22 Закону, пропущений.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання зокрема, в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п 1-1, п.2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Матеріалами справи доведено, що в межах строку, встановленого ст.22 та з урахуванням положень ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження", заявою від 19.08.2015 року стягувач повторно звернувся до відділу ДВС з проханням прийняти до виконання наказ та відкрити виконавче провадження. Факт отримання відділом ДВС вказаної заяви підтверджується зокрема, листом органу поштового звязку №07-17/0012 від 13.11.2015, де вказано, що рекомендований лист від 19.09.2015, який адресований начальнику районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції надійшов до відділення поштового звязку Ужгород-0 21.08.2015 та вручений того ж дня уповноваженій особі органу ДВС на отримання кореспонденції ОСОБА_2

Проте, 07.09.2015 відділом ДВС прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) на тій підставі, що 25.09.2014 останнім було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1, ч.1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження та з посиланням на п. 7 ч. 1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою.

Так, стаття 49 Закону не визначає таку підставу для закінчення виконавчого провадження, як повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою.

Положення пункту 7 частини 1 ст. 26 Закону (відмова у відкритті виконавчого провадження, якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою) кореспондується з положеннями пункту 1 частини 1 ст. 49 Закону, якою встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду.

Отже, системний аналіз положень статей 26, 49 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що підставою для закінчення виконавчого провадження є саме заява стягувача про відмову від примусового виконання рішення суду, яка має бути визнана судом, і яка, відповідно, виключає можливість повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання, оскільки за приписами частини 1 ст. 50 Закону, завершене виконавче провадження з наведених підстав не може бути розпочате знову.

В п. 9.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що при розгляді скарг на дії органів Державної виконавчої служби, пов'язаних з відмовою у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", господарському суду слід мати на увазі таке. За змістом пункту 1 частини першої і частини п'ятої статті 47 та положень статті 26 в сукупності цих норм повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закриття виконавчого провадження, не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу Державної виконавчої служби за виконанням судового рішення.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-"Авангард належним чином обґрунтована, доводи скаржника знайшли своє підтвердження матеріалами справи, узгоджуються з положенням встановленим п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 26.12.2003, № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", а отже підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-"Авангард б/н від 27.09.15 на дії районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції задоволити.

2. Визнати недійсною постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу ВП №48617351) від 07.09.2015 року видану старшим державним виконавцем Котубей С.А. районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції по виконанню наказу господарського суду Закарпатської області № 907/697/14 від 02.09.2014.

3. Ухвалу направити сторонам та органу державної виконавчої служби.

Суддя Н.М. Ващиліна