ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" листопада 2015 р.Справа № 916/4061/15

За позовом: Комунального підприємства "Білгород-Дністровськтеплоенерго"

До відповідача: ОСОБА_1 "ЮККА" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 37790,54 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю

Від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 28.10.2015р. по справі було оголошено перерву до 13.11.2015р. о 10:00, в порядку ст.77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Комунальне підприємство "Білгород-Дністровськтеплоенерго" звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою, у якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 "ЮККА" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю заборгованість за спожиту теплову енергію в гарячій воді в сумі 37790,54грн., а також відшкодувати понесені позивачем при поданні позовної заяви судові витрати у розмірі 1378 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.10.15р. порушено провадження у справі №916/4061/15.

Відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, в порядку ст.ст.257,267 ЦК України, згідно якої просить суд застосувати до вимог на загальну суму 37295,79грн. в період з травня 2009р. по жовтень 2012р. позовну давність та відмовити у цій частині у позові, а також в частині позовних вимог на загальну суму 2088,84грн. в період з 01.10.2012р. по 31.11.2012р. Так, в обґрунтування заяви зазначає про те, що як вбачається із розрахунку, позивач виставляє вимоги щодо сплати суми основного боргу за послуги з центрального опалення за 2009 - 2012роки. Однак, позивач звернувся із даним позовом лише у жовтні місяці 2015 року. Але, з травня місяця по грудень 2009 року строк позовної давності закінчився у грудні місяці 2012 року. З січня по грудень місяць 2010 року строк позовної давності закінчився у грудні місяці 2013 року. З січня по грудень місяць 2011 року строк позовної давності закінчився у грудні місяці 2014 році. З січня по 5 жовтня 2012 року строк позовної давності закінчився у жовтні місяці 2015 року. Беручи до уваги те, що позивач не звертався до суду із завою щодо поновлення пропущеного строку відносно вимог на загальну суму 37295,79 грн., відповідач просить суд застосувати до цієї вимоги строк позовної давності.

Окремо, як зазначається представником відповідача, із 5 по 31 жовтня 2015 року із розрахунку позивача не зрозуміло взагалі, на підставі чого заявлена до стягнення сума заборгованості, отже ОСОБА_1 "ЮККА" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю не вбачає обгрунтованих підстав для погашення боргу за цей період.

Щодо заявленої суми боргу за листопад 2015р., представник відповідача звертав увагу суду на те, що як вбачається з акту прийому-передачі в орендне користування нежитлових приміщень літ. «А, розташованих по вул. Леніна, 29 у м. Білгороді-Дністровському, ОСОБА_1 "ЮККА" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю було передано орендне майно орендодавцю в особі начальника відділу культури Білгород-Дністровської міської ради 1 листопада 2012р. Отже, із 1 листопада 2012р. ОСОБА_1 "ЮККА" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю не могло користуватися послугами позивача у звязку із тим, що фактично не займало це приміщення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

20 травня 2008 року між Комунальним підприємством "Білгород-Дністровськтеплоенерго" (Енергопостачальна організація) та ОСОБА_1 "ЮККА" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (Споживач) укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 323, відповідно до умов якого Енергопостачальна організація взяла на себе зобовязання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних обсягах, а споживач зобовязався своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами(цінами) в терміни, передбаченими цим договором.

Відповідно до додатку №1 до договору №323 від 20.05.2008р. Енергопостачальна організація постачає Споживачу теплову енергію в гарячій воді на обєкт, що розташований за адресою : м.Білгород-Дністровський, вул. Леніна, 29.

Розділом 3 даного договору визначені права та обовязки споживача.

Права та обовязки Енергопостачальної організації визначені розділом 4 вказаного договору.

Порядок розрахунків визначений розділом 6 договору.

За умовами п. 6.5 Договору, усі споживачі виконують передплату до початку опалювального сезона щомісячно (до 10 числа поточного місяця) у розмірі, якої б вистачило на оплату спожитої теплової енергії за один майбутній місяць опалення. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією оплачується не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 30.04.2011р. Припинення дії договору не звільняє споживача від обовязку повної сплати спожитої теплової енергії (п.п.10.1., 10.3. Договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.10.4. Договору).

Як зазначає позивач в позовній заяві, на виконання договірних зобовязань, Енергопостачальна організація поставила необхідну кількість теплової енергії в період 2009 - 2012р.р. на загальну суму 39060,31 грн. Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання за договором виконав частково, на суму 1270,31 грн., та не сплатив повну вартість спожитих послуг, у звязку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 37790,54 грн. за період з 01.05.2009р. по 01.12.2012р. за договором поставки теплової енергії в гарячій воді, та станом на 31.07.2015р. залишається не сплаченою та складає 37790,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням умов Договору відповідачем щодо своєчасної оплати спожитої теплової енергії та направлені на стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді в сумі 37790,54 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно п. 40 „Правил користування тепловою енергією затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007р., споживач зобовязаний дотримуватись вимог договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно розрахунку позивача, наданого до позовної заяви, з урахуванням нарахувань та здійснених відповідачем оплат послуг центрального опалення за період з 01.05.2009р. по 01.12.2015р., за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 37790,54грн., яка станом на 31.07.2015р. є непогашеною.

Однак, матеріали справи взагалі не містять будь-яких фактичних доказів виконання умов договору з боку позивача за весь період його дії. До позовної заяви не надано ніяких письмових доказів, які б свідчили про обсяг, періоди та якість наданої відповідачу теплової енергії, даказів встановлення на об'єкті відповідача належних приладів обліку спожитої теплової енергії, як то передбачено умовами договору, матеріали справи також не містять.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Приймаючи до уваги викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у даній справі як таких, що не підтверджені відповідними фактичними доказами.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із п.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Пунктом 4. ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

13.11.2015р. відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності в порядку ст.ст.257, 267 ЦК України, згідно якої просить суд застосувати до вимог на загальну суму 37295,79грн., заявлених за період з травня 2009р. по жовтень 2012р. позовну давність та відмовити у цій частині позову.

Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Приймаючи до уваги усе вищевикладене, висновок суду щодо непідтвердженності та необгрунтованості позовних вимог Комунального підприємства "Білгород-Дністровськтеплоенерго" у даній справі, суд не вбачає підстав для задоволення поданого відповідачем клопотання щодо застосування строків позовної давності.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Комунального підприємства "Білгород-Дністровськтеплоенерго" до відповідача ОСОБА_1 "ЮККА" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 37790,54 грн., не обґрунтовані, матеріалами справи не підтверджені, тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду, згідно ст.49 ГПК України на відповідача не покладаються у зв'язку з відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 77, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено 01 грудня 2015 р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя Т.Г. Д'яченко