ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 918/1195/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКорсака В.А.,
суддівДанилової М.В.(доповідача), Данилової Т.Б.
за участю представників:
позивача відповідача третьої особиГолуб В.А. (дов. від 16.11.2015 р. №4089/01-11) ОСОБА_5 (дов. від 12.12.2014 р. №08-1460) Яковлев О.С. (дов. від 22.09.2015 р. №3-243110/17965)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р.
у справі № 918/1195/14 господарського суду Рівненської області
за позовомРівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"
до1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7; 2. Виконавчого комітету Рівненської міської ради
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів проПублічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" скасування права власності

В С Т А Н О В И В :

Рівненське обласне виробничо комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 та Виконавчого комітету Рівненської міської ради про:

- визнання недійсним та скасування розпорядження міського голови від 08.12.2005 р. №2202-Р про оформлення права власності на нежитлові приміщення на АДРЕСА_1;

- визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.12.2005 р. серії НОМЕР_1 видане ОСОБА_7 на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1;

- зобов'язання Фізичну особу-підприємця ОСОБА_7 звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1 від нежитлових приміщень, розташованих на каналізаційному колекторі діаметром 500 мм.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що нежитлові приміщення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 збудовані на каналізаційному колекторі діаметром 500 мм, що унеможливлює його належну експлуатацію та ремонт, а відтак вони підлягають знесенню, а відповідні правовстановлюючі документи органів місцевого самоврядуванню - визнанню недійсними, як такі, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства.

Позивач заявою від 08.09.2014 р. уточнив свої вимоги та просив суд визнати недійсним та скасувати розпорядження міського голови від 08.12.2005 р. №2202-Р про оформлення права власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12.12.2005 р. серії НОМЕР_1 на нежитлові приміщення, видане ОСОБА_7; зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_7 звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1 від нежитлових приміщень, розташованих на каналізаційному колекторі діаметром 500 мм., шляхом знесення таких приміщень.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 01.10.2015 р. у даній справі (суддя Романюк Р.В.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р. (колегія суддів: головуючий Саврій В.А., судді Дужич С.П., Мамченко Ю.А.), позовні вимоги задоволено повністю.

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" не погодившись із прийнятими судовими рішеннями, звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Вимоги і доводи касаційної скарги мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття невірних рішень.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.11.2015 р. касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" надало додаткові пояснення до касаційної скарги, які просило врахувати при вирішенні даного спору.

У відзиві Фізична особа-підприємець ОСОБА_7 обґрунтовує свою позицію щодо касаційної скарги та просить відмовити у її задоволенні.

У відзиві на касаційну скаргу Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" просить залишити оскаржувані судові рішення без змін.

У судове засідання, яке за клопотанням Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" проводилось в режимі відеоконференції, з'явився представник позивача, відповідача та третьої особи.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.1999 р. між Комітетом з приватизації Рівненської міської ради та суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу, та посвідчено його приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. за №4067.

За умовами вищевказаного договору фізична особа ОСОБА_7 придбав частину нежитлових приміщень одноповерхового дерев'яного будинку в одноповерховому цегляному нежитловому будинку загальною площею 72,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

14.10.1999 р. Комітетом з приватизації Рівненської міської ради ОСОБА_7 видано свідоцтво про право власності НОМЕР_2, яким посвідчено, що нежитлове приміщення (частина) за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві власності суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_7.

На підставі розпорядження міського голови м. Рівне від 08.12.2005 р. №2202-р виконавчим комітетом Рівненської міської ради фізичній особі ОСОБА_7 видане свідоцтво від 12.12.2005 р. про право власності на нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 979,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, реєстрація за ним права власності на таке нерухоме майно проведена комунальним підприємством Рівненське міське бюро технічної інвентаризації, про що видано витяг від 12.12.2005 р. №9239811.

27.03.2008 р. між Рівненською міською радою та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_7 було укладено договір оренди на земельну ділянку площею 1716 кв. м.

Як вбачається з витягу від 27.12.2013 р. (індексний номер 15585814) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 979,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані за ОСОБА_7 на праві приватної власності.

09.04.2014 р. працівниками РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" на виконання Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізування населених пунктів України було проведено обстеження каналізаційного колектора діаметром 500 мм та встановлено, що нежитлові приміщення по АДРЕСА_1, розміщені на лінії такого каналізаційного колектора, чим порушено статті 113, 114 Земельного кодексу України, статті 36, 37 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», а також пункт 15.5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. № 190, у зв'язку з чим позивачем було винесено припис з вимогою усунути порушення шляхом винесення мережі водовідведення з-під плями забудови або демонтажу нежитлових приміщень.

Листом від 22.04.2014 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_7 повідомив позивача про те, що вимоги, викладені у приписі, він вважає незаконними, а тому вони не можуть бути задоволені.

Судами попередніх інстанцій було зауважено, що фізична особа підприємець ОСОБА_7 визнав, що при виконанні будівельних робіт по реконструкції нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 під дільницю копчення риби, йому було відомо про те, що через вказану земельну ділянку проходить каналізаційний колектор, проте, Державною технічною комісією вказаний об'єкт був прийнятий в експлуатацію, про що свідчить акт від 05.09.2001 р.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з вимог викладених в позовній заяві та з того, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1, переданій Рівненською міською радою в оренду фізичній особі ОСОБА_7 для обслуговування нежитлових приміщень, знаходиться каналізаційний колектор діаметром 500 мм, який перебуває на балансі РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал".

Судами попередніх інстанцій зазначено, що розпорядження міського голови м. Рівне від 08.12.2005 р. №2202-Р визнано незаконним та скасовано у зв'язку з тим, що фізична особа ОСОБА_7 здійснив будівництво об'єктів нерухомості господарським способом без розроблення проектної документації та її погодження з РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал".

Також, суди попередніх інстанцій вказали, що даним розпорядженням, всупереч ст. 95 Земельного кодексу України, було порушено право позивача, як землекористувача на господарювання цієї земельній ділянці.

Крім того, суди попередніх інстанцій вказали, що визнання незаконним розпорядження міського голови м. Рівне від 08.12.2005 р. потягло за собою скасування державної реєстрації майнових прав фізичної особи ОСОБА_7 на відповідне нерухоме майно та зобов'язання фізичну особу ОСОБА_7 знести нежитлову будівлю, побудовану на земельній ділянці, що відноситься до земель трубопровідного транспорту, та приведенню земельної ділянки до попереднього стану.

Щодо позовної давності, суди зазначили про відсутність підстав для її застосування, адже Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" залучене у справі, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає висновки господарських судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.47 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За приписами процесуального законодавства рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного законодавства, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права.

Судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних судових рішень неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, у зв`язку із чим суди прийшли до передчасних висновків по справі, а постановлені судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими.

Колегія суддів касаційної інстанції зуважує, що приймаючи рішення у даній справі, суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили статут позивача, не з'ясували чи знаходиться на балансі Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" каналізаційний колектор розміром 500 мм, розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та у якому стані він знаходиться.

Також, суди попередніх інстанцій не врахували, що відповідно до п. 12.2.2 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених 05.07.1995 № 30, зовнішній огляд мереж виконують не рідше одного разу на місяць шляхом обходу трас ліній мережі і огляду зовнішнього стану пристроїв і споруд мережі. При зовнішньому огляді опускання людей в колодязі не дозволяється.

Згідно п. 12.2.3 Правил, під час обходів і оглядів трас ліній мережі перевіряють: стан координатних табличок; зовнішній стан колодязів, наявність кришок, цілісність люків, кришок, горловин, скоб і драбин шляхом відчинення кришок колодязів з їх очищенням; ступінь наповнення труб, наявність підпору (затоплень), засмічень та інших порушень, які видно з поверхні землі; присутність газів у колодязях (за показаннями приладів або за запахом); наявність просідання грунту на трасі ліній або поблизу колодязів; наявність завалів на трасі мережі і на колодязях, розриття по трасі, а також недозволених робіт з улаштування приєднань до мережі; наявність скиду поверхневих або інших вод до каналізаційної мережі.

Пунктом 12.2.4 Правил встановлено, що зовнішній обхід мережі виконує експлуатаційна бригада, яка проводить огляд за суворо визначеними маршрутами. Кожній бригаді (два робітники) щодня видають наряд обходу. До роботи допускаються працівники, які пройшли перевірку знань правил з експлуатації мереж та техніки безпеки.

Відповідно до п. 12.2.6 Правил, технічний огляд внутрішнього стану каналізаційної мережі, пристроїв і споруд на ній виконують з періодичністю: для оглядових колодязів і аварійних випусків - один раз на рік; для камер, естакад і переходів - один раз на квартал; для колекторів і каналів - один раз на два роки. Каналізаційні колектори, що відводять стоки в кількості більше 3000 л/с, повинні оглядатися кожні півроку, а ті, що відводять стоки у кількості 1000 - 3000 л/с, - щорічно.

З огляду на вищевикладене, зовнішній огляд мереж виконується не рідше одного разу на місяць шляхом обходу трас ліній мережі і огляду зовнішнього стану пристроїв і споруд мережі.

Як вбачається з позовної заяви, каналізаційний колектор введений в експлуатацію ще у 01.11.1967 р.

Проте, ні місцевий господарський судам, ні суд апеляційної інстанції дані обставини не врахували, а також не з'ясували протягом яких років перевірявся стан каналізаційного колектора та чому саме у 2014 році працівниками РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" на виконання Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізування населених пунктів України було проведено його обстеження, виявлено порушення правил його використання та винесено припис.

У відповідності до припису від 09.04.2014 р. Інспекція по раціональному використанню води підприємства "Рівнеоблводоканал" вимагала суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_7 усунути порушення шляхом винесення мережі водовідведення з-під плями забудови або демонтажу нежитлових приміщень.

В свою чергу, судами попередніх інстанцій не надано юридичної оцінки тому, на підставі яких нормативно-правових актів був складений припис від 09.04.2014 р., не було досліджено чи виконано вказаний припис ОСОБА_7, якщо ні - то з'ясувати правові наслідки невиконання вказаного припису.

До того ж, судами попередніх інстанцій не встановлено чи знаходиться наразі нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 на каналізаційному колекторі та не з'ясовано чи можна усунути порушення шляхом винесення мережі водовідведення з-під плями забудови.

Колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що ні місцевий господарський суд, ні суд апеляційної інстанції не звернули увагу на той факт, що каналізаційний колектор має діаметр 500 мм, а нерухоме майно - нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 мають площу 979,1 кв. м.

Також, судами попередніх інстанцій не встановлено чи є негативний вплив спірного нерухомого майна на каналізаційний колектор, адже, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на протилежні обставини.

Водночас, з'ясування даних обставин має суттєве значення для вирішення даного спору.

Колегія суддів касаційної інстанції зауважує і про інші обставини справи, яким суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки.

Відповідно до ст. 21 Цивільного Кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси позивача у справі.

Скасовуючи розпорядження міського голови від 08.12.2005 р. №2202-Р про оформлення права власності на нежитлові приміщення, які належать на праві приватної власності ОСОБА_7, суди попередніх інстанцій належним чином не обґрунтували чим саме порушуються права Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал".

Також, суди попередніх інстанцій не вказали, які норми чинного законодавства були порушені органом місцевого самоврядування при прийнятті рішення про оформлення права власності на нежитлові приміщення.

Скасовуючи свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12.12.2005 р. серії НОМЕР_1 на нежитлові приміщення, суди попередніх інстанцій не врахували приписи закону, якими унормовано набуття права власності.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 Цивільного кодексу України).

Таким чином, суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що ОСОБА_7 на законних підставах та відповідно до вимог чинного законодавства ще в 1999 році, згідно договору купівлі-продажу придбав нерухоме майно, а в подальшому, здійснив будівництво об'єктів нерухомості господарським способом отримавши на нього право власності.

У відповідності до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у ст.16 Цивільного кодексу України.

З вищевикладеного вбачається, що вирішуючи спір про звернення позивача до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, суди попередніх інстанцій жодним чином не встановили наявність або відсутність факту порушення відповідачами прав позивача.

Колегія суддів касаційної інстанції вказує про те, що суди попередніх інстанцій при вирішенні даного спору, взагалі, не врахували іпотечний договір від 11.09.2008 р. №01/697/08-МК, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (іпотекодержатель) та ОСОБА_7 (іпотекодавець) щодо нежитлових приміщень по АДРЕСА_1, загальною площею 979, 1 кв. м.

Крім того, судами не взято до уваги, що 01.07.2010 р. було відкрито виконавче провадження щодо майна ОСОБА_7 та актом від 01.06.2011 р. Державною виконавчою службою Рівненського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження на відповідальне зберігання банку передано арештовані і описані нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1.

З вищевикладеного вбачається, що суди попередніх інстанцій приймаючи рішення про скасування розпорядження міського голови від 08.12.2005 р. №2202-Р про оформлення права власності на нежитлові приміщення на АДРЕСА_1; скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.12.2005 р. серії НОМЕР_1 видане ОСОБА_7 на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 та зобов'язання Фізичну особу-підприємця ОСОБА_7 звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1 від нежитлових приміщень, розташованих на каналізаційному колекторі діаметром 500 мм, фактично, перешкодили виконанню договору іпотеки.

В свою чергу, колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що судами не вирішено і питання щодо того, чи правильний спосіб захисту свого порушеного права обрав позивач.

В силу статті 1117 Господарського процесуального кодексу України у суду касаційної інстанції відсутнє право встановлювати або вважати доведеними обставини справи, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, так само як і надавати їм власну юридичну оцінку, колегія суддів зазначає, що у розумінні статті 1119 названого Кодексу усі вищевикладені обставини є підставою для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій у даній справі і передачі її на новий розгляд до місцевого господарського суду.

За таких обставин колегія суддів, беручи до уваги доводи, викладені в касаційній скарзі Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час здійснення якого суду необхідно врахувати вищезазначені обставини, які стали підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, і повністю встановивши фактичні обставини справи, підтверджені належними та допустимими доказами, з наданням їм обґрунтованої юридичної оцінки, вирішити спір з приводу наявності чи відсутності підстав для задоволення позову із застосуванням до спірних правовідносин відповідних норм матеріального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р. у справі №918/1195/14 та рішення господарського суду Рівненської області від 01.10.2015 р. скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя В. Корсак

Судді: М. Данилова

Т. Данилова