РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015Справа №910/25965/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА Страхування»
про стягнення 1339,17 грн.
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА Страхування» (далі - відповідач) матеріальних збитків в розмірі 17093,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №168028Га/14кАС від 23.06.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2015 порушено провадження у справі №910/25965/15, розгляд справи призначено на 02.11.2015.

27.10.2015 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, а також заяву про уточнення позовних вимог, в якій повідомив, що у зв'язку з частковим виконанням відповідачем вимог в сумі 15754,76 грн., з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА Страхування» підлягає до стягнення заборгованість в сумі 1339,17 грн.

02.11.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ним перераховано позивачу 15754,76 грн., а в іншій частині страхового відшкодування ПрАТ «СК «АЛЬФА Страхування» заперечує, оскільки в акті огляду транспортного засобу від 24.04.2015 у переліку пошкоджень зазначено лише одне пошкодження - кришка багажника. Однак, при виплаті страхового відшкодування були враховані два ліхтарі номерного знаку, які в акті огляду не значаться.

За результатом розгляду в судовому засіданні 02.11.2015 заяви позивача про уточнення позовних вимог, судом розцінено її як заяву про зменшення розміру позовних вимог та прийнято до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2015 у зв'язку з неявкою представників сторін, розгляд справи відкладено до 30.11.2015.

В судове засідання 30.11.2015 представники сторін не з'явилися повторно, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 30.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.06.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», як страховиком, та ОСОБА_1, як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №168028Га/14кАС, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 26.06.2014 по 25.06.2015.

22.04.2015 о 18 год. 20 хв. у дворі будинку №7 по вулиці Академіка Щусєва в місті Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2, рухаючись заднім ходом не звернувся за допомогою сторонніх осіб та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження автомобілів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.06.2015 у справі №761/12209/15-п встановлено порушення ОСОБА_2 вимог п. 10.9. Правил дорожнього руху України, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

24.04.2015 власник застрахованого автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, в якій просив виплатити відшкодування згідно з умовами страхування на СТО для здійснення ремонту.

Відповідно до рахунку НОМЕР_3 від 25.04.2015, складеного СТО - ФОП ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 17893,93 грн.

Згідно зі Звітом про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 №384/15 від 22.05.2015, що складений оцінювачем Ковтуном В.І. (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_4, вартість майнової шкоди на рівні вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу замінюваних складових та складає 19816,18 грн.

Позивач, з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №168028Га/14кАС від 23.06.2014, склав страховий акт №1.003.15.05813/VESKO9953 від 29.04.2015, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 17093,93 грн.

На підставі складеного страхового акту №1.003.15.05813/VESKO9953 від 29.04.2015 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 17093,93 грн. на рахунок СТО - ФОП ОСОБА_3, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №172 089 від 05.05.2015.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Таким чином, враховуючи наведені приписи чинного законодавства, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, належить ОСОБА_5 та знаходився під керуванням ОСОБА_2, вина якого у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи.

Доказів того, що ОСОБА_2 не мав права керування транспортним засобом автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2, та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять. А тому, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував вказаним транспортним засобом на законних підставах.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується ним як законним володільцем цього транспортного засобу, оскільки зворотного суду не доведено.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 уклав з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АЛЬФА Страхування» договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс) №АІ/3480368, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2. За умовами вказаного полісу №АІ/3480368, який був чинний на момент спірної ДТП, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 0 грн.

За приписами п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_2 експлуатував автомобіль «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АЛЬФА Страхування».

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Представник позивача звертався до ПрАТ «СК «АЛЬФА Страхування» з претензією №ЛВ9632 від 20.08.2015, в якій просив компенсувати витрати ПрАТ «СК «АХА Страхування» у розмірі 17093,93 грн. Втім, відповідач виплату страхового відшкодування не здійснив, у зв'язку з чим ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Втім, під час розгляду господарським судом даної справи, ПрАТ «СК «АЛЬФА Страхування» сплатило на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» страхове відшкодування в розмірі 15754,76 грн., про що свідчить платіжне доручення №19185 від 16.10.2015. З цих підстав, позивачем зменшено розмір позовних вимог до 1339,17 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, в частині стягнення 1339,17 грн., відповідач наголошує на тому, що при виплаті страхового відшкодування були пораховані пошкодження, які не були зафіксовані в акті огляду, а саме - два ліхтарі номерного знаку за ціною 1188,43 грн. кожен.

У зв'язку з цим, суд зазначає, що згідно з ч. 17 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

В той же час, як вбачається з ремонтної калькуляції «Audatex» №1.003.15.05813 від 25.04.2015, до переліку запасних частин які підлягають заміні включено, зокрема, ліхтарі номерного знака (лівий, правий) загальною вартістю 2376,86 грн.

Проте, в актах огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 24.04.2015, що складені ТОВ «Автосоюз» та ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» зазначено, що в автомобілі марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, пошкоджена «кришка багажнику».

Крім того, зі змісту вказаних актів вбачається, що якщо під час ремонту будуть виявлені приховані дефекти (пошкодження), про це слід повідомити страхову компанію з метою складання додаткового акта (дефектної відомості). В іншому випадку страхова компанія не проводить виплату відшкодування за приховані дефекти.

Для встановлення обставин щодо пошкодження ліхтарів номерного знака, суд ухвалою від 02.11.2015 зобов'язав позивача надати письмові пояснення щодо того, чи складався додатковий акт (дефектна відомість) стосовно виявлення прихованих дефектів автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Втім, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 02.11.2015 не виконало, як і не надало доказів складання додаткового акту.

Як встановлено в ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У п. 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів того, що пошкодження ліхтарів номерного знака автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, є реальними збитками, пов'язаними зі спірною ДТП.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 14717,07 грн.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, а також враховуючи, що відповідачем виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 15754,76 грн., суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача та страхове відшкодування сплачено ним після порушення провадження у даній справі, суд користується своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України і покладає судовий збір на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АЛЬФА Страхування».

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА Страхування» (02160, м. Київ, проспект Возз'єднання, будинок 19; ідентифікаційний код 30968986) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вулиця Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 03.12.15

Суддя О.А. Грєхова