ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р.Справа № 922/4668/15

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Кухар Н.М.
при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м.Харків,
до 1) Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова, м.Харків , 2) Харківський обласний військовий комісаріат, м.Харків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_1 , м.Харків,
про стягнення 3494,25 грн.
за участю представників:
позивача - Коноплі О.М. (довіреність № 01-42юр/3633 від 12.05.2015р.);

1-го відповідача - Сумцова Н.В. (довіреність № 4456 від 12.10.2015р.);

2-го відповідача - Резвана А.С. (довіреність № 624/ю від 17.09.2015р.);

третьої особи - Колішевського В.С. (довіреність № 4043 від 31.08.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулась до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Київського районного військового комісаріату м.Харкова ППЕ в розмірі 2872,20 грн.; з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова - пені в розмірі 216,97 грн. за період заборгованості з грудня 2015 року по червень 2015 року; 3% річних у розмірі 13,17 грн. за період заборгованості з грудня 2015 року по червень 2015 року; індексу інфляції в розмірі 391,91 грн. за період заборгованості квітень 2015 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням з боку відповідачів умов Договору про постачання електричної енергії № 6-1436с від 31.05.2004р. в частині оплати за спожиту електричну енергію. Витрати з оплати судового збору позивач просить покласти на відповідачів.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 17.09.2015р., ІНФОРМАЦІЯ_1 (2-й відповідач за позовом) зазначив, що відповідальною у повному обсязі стороною за недотримання умов Договору щодо оплати є 1-й відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ м.Харкова, до якого повинні бути віднесені вимоги про сплату штрафних санкцій у сумі 2872,20 грн. за перевищення договірної величини споживання електричної енергії. Також у відзиві 2-й відповідач зазначив, що будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із актами приймання-передачі основних засобів від 18.09.2006р., передані на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова, Станом на цей час за зазначеною адресою розміщені та здійснюють функції відокремлені підрозділи ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.09.2015р. за клопотанням позивача було здійснено заміну первісного 2-го відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4 на належного відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів.

26.10.2015р. позивачем були подані до суду письмові уточнення до позовних вимог, в яких позивач просив стягнути з 2-го відповідача ППЕ в розмірі 3542,17 грн.; з 1-го відповідача - пеню в розмірі 216,97 грн. за період заборгованості з грудня 2015 року по червень 2015 року; 3% річних у розмірі 14,11 грн. за період заборгованості з грудня 2015 року по вересень 2015 року; індекс інфляції в розмірі 391,91 грн. за період заборгованості квітень 2015 року (всього на загальну суму - 4165,16 грн.).

Враховуючи, що згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, письмові уточнення позивача до позовних вимог, які за своєю суттю є заявою про збільшення позовних вимог, були прийняті судом як такі, що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству, розгляд справи продовжено з їх урахуванням.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, з урахуванням уточнень, у повному обсязі; надала додаткові письмові пояснення щодо клопотання 2-го відповідача про зменшення вартості перевищення договірних величин на 90%, яке було заявлено 24.11.2015р.

Представник 1-го відповідача проти позову заперечував, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова, просив зменшити розмір пені на 90%.

Представники 2-го відповідача та третьої особи проти позову заперечували, просили суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

31.05.2004р. між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (позивач) та ІНФОРМАЦІЯ_6 (третя особа на стороні відповідачів) було укладено Договір про постачання електричної енергії № 6-1436с, згідно розділу 1 якого позивач (постачальник) зобов`язався постачати електричну енергію третій особі (споживачу), а третя особа зобов`язалась оплачувати позивачу її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 9.4. вищевказаного Договору, даний Договір було пролонговано на 2015 рік.

01.12.2007р. між ІНФОРМАЦІЯ_6 (третя особа) та Квартирно-експлуатаційним відділом м.Харкова (1-й відповідач) було укладено Додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії № 6-1436, за якою сторони змінили в пунктах 4.1, 4.2, 4.4, 4.5, 6, 8 додатку 2 до Договору "Порядок розрахунків" слова "Споживач" на "Платник".

Згідно п. 2.4. Договору про постачання електричної енергії № 6-1436с від 31.05.2004р., сторони зобов`язалися письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) та про зміну уповноваженої особи по виконанню умов цього Договору не пізніше ніж через 10 днів після настання таких змін. Жодних повідомлень про зміну організаційно-правової форми споживача до АК "Харківобленерго" до цього часу не надходило.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 став відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2 без права юридичної особи, про що свідчить довідка Обласного військового комісаріату від 02.09.2015р.).

Відповідно до умов Додаткової угоди, оплата за такі види нарахувань, як вартість електроенергії (у тому числі така, що надійшла на підставі визнаної претензії або за рішенням суду) з ПДВ, здійснюється платником протягом 10 операційних днів з моменту отримання споживачем рахунку та акта звіряння взаєморозрахунків. Безоблікове споживання електричної енергії з ПДВ, по актах перевірки порушень "Правил" (у т.ч. розкрадань) з ПДВ, підвищена плата за споживання електричної енергії понад договірну величину, підвищена плата за перевищення договірної величини потужності здійснюється споживачем на поточні рахунки постачальника зі спеціальним режимом використання у відповідному банку. Плата за такі види нарахувань, як надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії з ПДВ, сума пені, 3% річних, індекс інфляції, плата за надання споживачу додаткових послуг (повторне підключення, перевірка та ремонт лічильників та інші послуги, надання яких погоджено з НКРЕ та Глав КЕУ ЗС України) та інші платежі, перераховуються платником на поточний рахунок постачальника в термін 10 операційних днів після отримання споживачем рахунку, акта звіряння взаєморозрахунків або акта виконаних робіт.

Тобто оплата обсягу спожитої електричної енергії (у тому числі така, що надійшла на підставі визнаної претензії або за рішенням суду) з ПДВ, оплата нарахувань з надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії з ПДВ, нарахування пені, 3% річних, індекс інфляції, плата за надання споживачу додаткових послуг (повторне підключення, перевірка та ремонт лічильників та інші послуги, надання яких погоджено з НКРЕ та Глав КЕУ ЗС України) та інші платежі, відповідно до п. 1 ст. 275 ГК України та п. 10.2 "Правил", є обов`язком відповідача як платника за додатковою угодою.

У пункті 5.1. Договору сторони визначили договірні величини споживання електричної енергії (додаток 1).

Відповідно до п. 1 додатку 2 до Договору "Порядок розрахунків", споживачу встановлено розрахунковий період з 01 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

З матеріалів справи вбачається, що АК "Харківобленерго", як постачальник, виконала свої зобов`язання за Договором у повному обсязі та здійснила у період з липня 2014 року по вересень 2015 року відпуск електричної енергії споживачу у повному обсягу.

Проте, споживачем зобов`язання за договором були виконані не в повному обсязі, а саме заборгованість 2-го відповідача перед позивачем за перевищення договірної величини споживання електричної енергії (ППЕ) за період з липня 2014 року по вересень 2015 року склала 3542,17 грн., що є двократною вартістю різниці між фактично спожитою величиною електроенергії і договірною величиною.

2-м відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру вартості перевищення договірних величин на 90%, з посиланням на те, що ця вартість є штрафною санкцією у розумінні ст. 230 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши вищевказане клопотання 2-го відповідача, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні з наступних підстав.

Відповідальність споживачів за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у вигляді сплати на користь енергопостачальної організації двократної вартості різниці між фактично спожитою величиною електроенергією і договірною величиною передбачена статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.1997р. № 575/97-ВР.

Згідно абз. 6 п. 4.2 "Правил користування електричною енергією" та п. 5.1 Договору, між сторонами були визначені договірні величини споживання електричної енергії (Додаток 1).

Як встановлено в ході розгляду справи, протягом розрахункового періоду відповідачем не проводилось коригування договірної величини електроспоживання і договірна величина споживання електричної енергії з червня 2014 року по вересень 2015 року залишилась на рівні узгодженому Додатком № 1 до Договору.

Можливість нарахування і відповідно стягнення двократної вартості спожитої електроенергії за перевищення договірних величин споживання електроенергії передбачена ч. 6 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику". При цьому, у даному Закону не визначено правової природи цього нарахування (стягнення), в тому числі як штрафної санкції - неустойки (пені, штрафу).

Статтею 27 вказаного Закону передбачена можливість накладання на споживачів штрафів за порушення в сфері електроенергетики. На виконання цієї норми Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1999р. № 1312 затверджено Положення про порядок накладення на суб`єктів господарювання штрафів за порушення законодавства в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання (далі Положення).

Крім того, можливість нарахування пені та штрафів передбачена Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. № 28 з наступними змінами та доповненнями (далі Правила).

У вищевизначених правових нормах визначено перелік порушень, за які можуть бути накладені штрафи та стягуватись пеня, однак не передбачена можливість накладення (стягнення) штрафів/пені за перевищення договірних величин споживання електроенергії, тобто до переліку порушень, за які накладаються штрафи/пеня, вказане порушення не входить.

Тобто законодавством за порушення в галузі електропостачання, в т.ч. за порушення Закону "Про електроенергетику", передбачено відповідальність у вигляді штрафних санкцій (штрафу) для конкретних окремих порушень, однак не встановлено ці санкції за перевищення договірних величин споживання електроенергії, а відтак з цих підстав вищезазначене нарахування за назване порушення не можна відносити до штрафних санкцій.

У "Правилах користування електричною енергією" у розділі "Права, обов`язки та відповідальність постачальника електричної енергії за врегульованим тарифом" визначено, що постачальник має право на отримання від споживача підвищеної плати за електричну енергію за обсяг перевищення споживачем договірних величин споживання електроенергії, тобто Правилами це нарахування визначене як підвищена плата, а не як штрафна санкція.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно приписів ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько- правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

З приписів наведених норм законодавства про електроенергетику та з огляду на норми ст. 235-237 Господарського кодексу України вбачається, що нарахування двократної вартості спожитої електричної енергії за перевищення договірних величин за своєю правовою природою є оперативно-господарською санкцією.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що згідно п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір лише неустойки (штрафу, пені), у суду відсутні правові підстави для зменшення вартості перевищення договірних величин на 90%, тому клопотання 2-го відповідача не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до Закону України "Про електроенергетику" від 08.06.2000р. № 1812-ІІІ та "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. № 28, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін.

Згідно ст. 275 Господарського кодексу України, ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.1997р. № 575/97-ВР, п. 1.3. "Правил користування електричною енергією", споживання електричної енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником.

Відповідно до п. 5.1 "Правил", договір про постачання електричної енергії є основним документом, що регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Зокрема, укладення Договору означає, що між сторонами досягнуто згоди з усіх його умов.

Пунктом 2.2.1. Договору передбачено обов`язок споживача виконувати умови цього Договору, у тому числі зобов`язання щодо оплати електричної енергії.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 611 цього кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.2.1. Договору, за внесення платежів, передбачених пунктом 2.2.5. цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені нараховується споживачу з дати остаточного розрахунку, зазначеної в додатку № 2 "Порядок розрахунків", до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається в рахунку окремою строчкою.

У п. 6 додатку № 2 до Договору сторони визначили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу; 3% річних з простроченої суми. При цьому, сума грошового зобов`язання за цим Договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з 1-го відповідача 216,97 грн. пені за період з грудня 2014 року по червень 2015р., 14,11 грн. - 3% річних за період з грудня 2014 року по вересень 2015 року та 391,91 грн. інфляційних втрат за період квітень 2015 року законними та обґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 3.17.4. своєї Постанови від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" надав роз`яснення, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені).

1-й відповідач у справі - Квартирно-експлуатаційний відділ м.Харкова є органом Збройних Сил України, на який покладено обов`язки щодо утримання, експлуатація і проведення своєчасного поточного ремонту фондів і територій військових містечок, квартирного майна, що передані військовій частині.

Враховуючи, що дана організація підпорядкована Міністерству оборони України та фінансується з державного бюджету, приймаючи до уваги, що у даний час Збройні Сили України перебувають у край складному становищі через спрямування усіх наявних у Міністерстві оборони коштів на підвищення обороноздатності нашої країни, яка перебуває у стані проведення антитерористичної операції, суд визнав за можливе задовольнити клопотання 1-го відповідача та зменшити розмір пені на 90%.

Перерахувавши заявлену позивачем до стягнення пеню, суд визнав такою, що підлягає стягненню з 1-го відповідача, суму пені в розмірі 21,70 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості 1-го відповідача перед позивачем склала 427,72 грн., у тому числі: 21,70 грн. пені; 14,11 грн. - 3% річних та 391,91 грн. інфляційних втрат; заборгованість 2-го відповідача перед позивачем (ППЕ) становить 3542,17 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерної компанії "Харківобленерго" про стягнення з 1-го відповідача ППЕ в розмірі 3542,17 грн. та з 2-го відповідача - 21,70 грн. пені; 14,11 грн. - 3% річних; 391,91 грн. інфляційних втрат обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

В частині стягнення з 1-го відповідача 195,27 грн. пені суд відмовляє у задоволенні позову, у зв`язку зі зменшенням її розміру на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір суд покладає на відповідачів.

При цьому, стосовно 1-го відповідача суд враховує приписи п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", згідно яких у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 598, 610, 611, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст. 275 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ; п/р 1254 у ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011; ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м.Харків, вул.Плеханівська, 149; п/р НОМЕР_1 у філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823; ) - ППЕ в розмірі 3542,17 грн.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ; п/р НОМЕР_2 у ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011; ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м.Харків, вул.Плеханівська, 149; п/р НОМЕР_3 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" м.Київ, МФО 380805; ) - витрати з оплати судового збору в розмірі 1553,72 грн.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова (61024, м.Харків, вул.Пушкінська, 61; п/р 00219 УДК в Харківській області, МФО 851011; ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м.Харків, вул.Плеханівська, 149; п/р НОМЕР_3 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" м.Київ, МФО 380805; ) - пеню в розмірі 21,70 грн.; 3% річних у розмірі 14,11 грн.; інфляційні втрати в розмірі 391,91 грн.; витрати з оплати судового збору в розмірі 273,27 грн.

Видати накази після набрання рішення законної сили.

В частині стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова 195,27 грн. пені у позові відмовити.

Повне рішення складено 30.11.2015 р.

Суддя Н.М. Кухар