РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015Справа №910/23539/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Датагруп"

до Координаційного центру з надання правової допомоги

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Савченко О.О. - за довіреністю від 20.01.2015р.;

від відповідача: Оніщенко А.М. - за довіреністю від 25.09.2015р.

В судовому засіданні 18 листопада 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У вересні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Датагруп" (позивач) до Координаційного центру з надання правової допомоги (відповідач) про стягнення 11 644,84 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № -2014 про надання телекомунікаційних послуг від 03.11.2014 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/23539/15. Розгляд справи призначено на 30.09.2015р.

30.09.2015р. через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 30.09.2015р., з'явився представник відповідача, надав усні пояснення, відповів на запитання суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2015р. розгляд справи відкладено на 02.11.2015р.

В судовому засіданні 02.11.2015р. у справі оголошено перерву до 18.11.2015р.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Датагруп" (оператор) та Координаційним центром з надання правової допомоги (абонент) укладено Договір № -2014 про надання телекомунікаційних послуг (далі - Договір) відповідно до п. 1.1. якого, оператор надає абоненту послуги, а абонент зобов'язується приймати послуги, та сплачувати оператору належні за договором та замовленнями на послуги платежі.

Згідно з п. 1.2. Договору абонент самостійно організовує канал зв'язку від SIP-терміналу через мережі доступу Інтернет достатньої пропускної спроможності для з'єднання SIP-терміналу абонента із телекомунікаційною мережею доступу Softswitch оператора.

Підпунктами 2.1.1., 2.1.2. пункту 2.1. Договору сторонами погоджено, що оператор зобов'язується почати надання абоненту послуг на замовлення з дати, вказаної в замовленні на послуги та самостійного здійснення налаштувань сумісності обладнання абонента та оператора та підписання акту приймання-передачі ідентифікаційних (реєстраційних) даних абонента; надавати абоненту послуги на замовлення цілодобово протягом строку дії замовлення.

Відповідно до п. 3.6. Договору абонент здійснює оплату щомісячних фіксованих платежів, тарифів на послуги за кожним замовленням в розмірі, встановленому в рахунку на оплату, протягом 5 банківських днів з моменту отримання абонентом виставленого оператором рахунку на оплату. Розрахунковий період зазначається в рахунку на оплату.

Судом встановлено, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору, станом на 31.12.2014 у останнього виникла заборгованість за послуги за період з лютого 2014 року по грудень 2014 року в розмірі 34 618,09 грн.

Гарантійними листами № 25-1384 від 09.12.2014 року та № 25-27 від 14.01.2015 року відповідач фактично визнав існування заборгованості перед позивачем і гарантував погашення останньої.

Відповідачем було здійснено часткове погашення існуючої заборгованості в розмірі 22 973,25 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання відповідачем умов Договору № -2014 про надання телекомунікаційних послуг від 03.11.2014 року щодо оплати наданих послуг, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 11 644,84 грн. заборгованості.

Відповідач у відзиві зазначив, що частину телефонних розмов за Договором № -2014 про надання телекомунікаційних послуг від 03.11.2014 року здійснено третіми особами внаслідок несанкціонованого користування каналами зв'язку, що надавалися оператором, що є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов'язань між сторонами на підставі ст.ст. 614, 617 Цивільного кодексу України.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем допущено порушення зобов'язання з оплати наданих за Договором № -2014 про надання телекомунікаційних послуг від 03.11.2014 року послуг, а саме не здійснено оплату останніх на суму 11 644,84 грн. (34 618,09 грн. (вартість наданих послуг) - 22 973,25 грн. (оплачено послуг)).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що строк оплати вартості наданих послуг згідно умов Договору настав, доказів оплати у більшому розмірі яких станом на день розгляду справи відповідачем не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованість за Договором в розмірі 11 644,84 грн.

Щодо тверджень відповідача про наявність підстав для його звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання за Договором № -2014 про надання телекомунікаційних послуг від 03.11.2014 року на підставі ст.ст. 614, 617 Цивільного кодексу України, суд повідомляє наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Так, відповідач стверджує, що телефонні розмови були здійснені невстановленим особами внаслідок несанкціонованого користування каналами зв'язку, що надавалися оператором, що підтверджується листом Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» (УДЦР) № 09.2-1/2350 від 13.03.2015 року.

Водночас, згідно вказаного листа УДЦР встановлено порушення маршрутизації вхідного міжнародного трафіку голосової телефонії, що зафіксовано у відповідних протоколах вимірювань, а питання щодо надання висновків та проведення досліджень щодо несанкціонованого втручання в телекомунікаційні мережі потребує спеціального програмного та технологічного обладнання, що використовується безпосередньо для проведення судових експертиз.

Відповідачем в свою чергу було надано пояснення, що можливість для оплати вартості експертизи з метою встановлення несанкціонованого втручання в телекомунікаційні мережі надані позивачем у нього відсутня.

Позивач проти проведення експертизи заперечував.

Враховуючи, що обов'язок доказування факту несанкціонованого втручання невстановлених осіб в телекомунікаційні мережі надані відповідачу позивачем та обсягів споживання ними послуг, лежить на відповідачі, як на особі, яка посилається на ці обставини на підтвердження власної правової позиції, приймаючи до уваги, що відповідач відмовився від оплати вартості експертизи для встановлення зазначених відомостей, суд дійшов висновку про недоведеність таких доводів відповідача.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Координаційного центру з надання правової допомоги (04053, м. Київ, вул. Артема, 73; ідентифікаційний код 38259562) на користь Приватного акціонерного товариства "Датагруп" (03005, м. Київ, вул. Смоленська, 31-33; ідентифікаційний код 31720260) грошові кошти: 11 644,84 грн. (одинадцять тисяч шістсот сорок чотири гривні 84 копійки) основного боргу та 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23.11.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало