РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

01 грудня 2015 року Справа № 906/1351/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Гулова А.Г. ,

судді Петухов М.Г.

за участю представників сторін:

позивача - пред-ка ОСОБА_1 (пост.дов. № 668 від 12.01.2014 р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДПАК"

на рішення господарського суду Житомирської області від 05.10.2015 р.

у справі № 906/1351/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДПАК"

про стягнення 49000,00 грн. суми страхового відшкодування

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення господарського суду Житомирської області від 05.10.2015 р. у справі № 906/1351/15 задоволено позов публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" до товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДПАК" про стягнення 49000,00 грн. Відповідно до рішення суду підлягає стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю "Вудпак" на користь публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-медсервіс" 49000,00 грн. виплаченого страхового відшкодування та 1827,00 грн. витрат на оплату судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "ВУДПАК" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області у справі № 906/1351/15 від 05.10.2015 р. та стягнути з публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-медсервіс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДПАК" 2009,71 грн. витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та за неповного зясуванням обставин, які мають значення для справи.

Пояснює, що відповідач не був залучений до проведення експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, за результатами якого було складено звіт про оцінку матеріального збитку.

Посилаючись на ст.1166 ЦК України, зазначає, що майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, тому вимогу про відшкодування завданих збитків слід предявляти до водія транспортного засобу як до особи, винної у скоєнні ДТП. Судом першої інстанції не досліджено, що постановою НовоградВолинського міськрайонного суду від 14.02.2015 р. у справі № 285/520/15-п підтверджується, що шкоду завдано умисними діями водія транспортного засобу. Вважає, що ТОВ "ВУДПАК" в даних правовідносинах не є винною особою.

Позивач публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аско-Медсервіс"у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні вважає, що оскаржуване рішення прийнято господарським судом Житомирської області з чітким дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Пояснює, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ТОВ «ВУДПАК» у страховій компанії «Аско-Медсервіс» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4739876 з встановленою франшизою 1000,00 грн. Ліміт відповідальності страховика/позивача перед потерпілою особою складає 49000,00 грн. Відповідно до висновку № 17 експертного автотоварознавчого дослідження матеріальний збиток, завданий власникові транспортного засобу Mersedes-Benz в результаті скоєння ДТП складає 66487,45 грн.

Пояснює, що після звернення потерпілої у ДТП особи до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, позивач визнав ДТП страховим випадком та склав відповідний страховий акт, на підставі якого на користь ОСОБА_3 сплачено 49000,00 грн.

Посилаючись на пп.«а» ч.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч.1 ст.1172 ЦК України зазначає, що після сплати позивачем страхового відшкодування на користь потерпілої в ДТП особи та з огляду на ті обставини, що керманич у день та час здійснення ДТП перебував з відповідачем у трудових відносинах, що підтверджується подорожнім листом №198 Серія ЖБ від 29-30.01.2015 р. та знаходився у стані алкогольного спяніння, тому позивач правомірно набув право регресу сплаченої суми страхового відшкодування безпосередньо до відповідача як працедавця винної особи-водія.

Просить суд врахувати наведене та відмовити ТОВ "ВУДПАК" в задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду Житомирської області від 05.10.2015 р. у справі №906/1351/15 - залишити без змін.

Скаржник не забезпечив участь свого представника в судовому засіданні. Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи (а.с.11-112), явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

04.12.2014 р. публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" та товариством з обмеженою відповідальністю "Вудпак"/страхувальником укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АІ/4739876 /а.с.11/, відповідно до якого застраховано відповідальність власника транспортного засобу УРАЛ 4320, реєстраційний номер НОМЕР_1.

30.01.2015 р. о 19 год. 20 хв. на 217 км а/д Київ-Чоп ОСОБА_2/водій, керуючи ТЗ "УРАЛ" реєстраційний номер НОМЕР_1, допустив зіткнення з ТЗ Mersedes-Benz реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки /а.с.10/. Так, відповідно до постанови від 14.02.2015 р. у справі № 285/520/15-п Новоград-Волинський міськрайонний суд встановив, що 30.01.2015 р. о 19 год. 20 хв. на 217 км. а/д Київ-Чоп ОСОБА_2 керував транспортним засобом УРАЛ реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ТОВ "Вудпак", з явними ознаками алкогольного сп'яніння, не вибрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований на узбіччі автомобіль Mersedes-Benz.

31.01.2015 р. та 03.02.2015 р. позивачу подано повідомлення про подію з транспортним засобом /а.с.12-13, 19/.

Відповідно до висновку № 17 експертного автотоварознавчого дослідження ТЗ Mersedes-Benz 416 CDI реєстраційний номер НОМЕР_2 матеріальний збиток, завданий власникові ТЗ Mersedes-Benz в результаті його пошкодження автомобіля визначений в сумі 66487,45грн. /а.с.26-29/.

Матеріалами справи підтверджено, що після звернення потерпілої у ДТП особи- власника ТЗ Mersedes-Benz - ОСОБА_3 до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування /а.с.22-23/ позивач визнав ДТП страховим випадком та склав відповідний страховий акт /а.с.24/, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 49000,00 грн.

На підставі страхового акту на користь ОСОБА_3 за платіжним доручення № 01425 від 22.05.2015 р. виплачено 49000,00 грн. /а.с. 25/.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з п.3 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. У статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.12 цього ж Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Частиною 22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.2 ст.34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

У п.36.4 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 ст.41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, навіть якщо ця особа безпосередньо не здійснювала експлуатації цього джерела. В даному випадку шкоду заподіяно джерелом підвищеної небезпеки, і його володілець має нести відповідальність перед потерпілим і у тому разі, коли це є наслідком вини особи, яка перебуває з ним (власником джерела підвищеної небезпеки) у трудових відносинах або експлуатує таке джерело на підставах, передбачених Законом.

Згідно з пп.«а» ч.38.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у випадку а) - якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, наведена норма не обмежує позивача у виборі відповідача при зверненні з позовом до суду страховик має право звернутись з позовною вимогою як до страхувальника, так і до водія у певних випадках.

Норми ч.1 ст.1172 ЦК України визначають, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Матеріалами справи, а саме подорожнім листом /а.с.17/ підтверджено, що водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ "Вудпак" та керував транспортним засобом, яке перебуває у власності цього товариства, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /а.с.18/.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, вищенаведені норми визначають, що позивач має право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та підставно предявив позов про стягнення суми страхового відшкодування (в межах договору страхування з урахуванням франшизи)в порядку регресу саме до відповідача як страхувальника та юридичної особи, працівником якої під час виконання трудових обов'язків заподіяна шкода.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Житомирської області від 05.10.2015 р. у справі № 906/1351/15 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни за ст.104 ГПК України. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати покладаються на відповідача згідно з ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Вудпак" залишити без задоволення, рішення господарського суду Житомирської області від 05.10.2015 р. у справі № 906/1351/15 залишити без змін.

Справу № 906/1351/15 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Петухов М.Г.