ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2015 р.Справа № 915/1002/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Принцевської Н.М.

(Склад судової колегії змінено відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду №858 від 01.12.2015 року щодо повторного автоматичного розподілу справи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Петрова М.С. з 20.11.2015)

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 13.01.2015)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № б/н від 01.04.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства СтеГ

на рішення господарського суду Миколаївської області від „31 серпня 2015 року, повний текст якого складено та підписано „07 вересня 2015 року

по справі № 915/1002/15

за позовом Приватного підприємства СтеГ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Єдині комунальні системи

про стягнення 346 337,58 грн.

В С Т А Н О В И В :

15.06.2015 року Приватне підприємство СтеГ (далі по тексту позивач) звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Єдині комунальні системи (далі по тексту відповідач) про стягнення 346 337,58 грн. за ОСОБА_1 прийому виконаних будівельних робіт за червень 2012 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення положень ст.ст. 853, 882 ЦК України безпідставно відмовився від прийняття здійснених позивачем робіт та підписання ОСОБА_1 виконаних робіт від 29.06.2012 року у сумі 346 337,58 грн. на підставі Договору оренди № 27 від 16.09.2011 року, що за твердженням позивача не звільняє замовника від обовязку сплатити заборгованість за виконані роботи.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 31.08.2015 року по справі № 915/1002/15 (суддя Олейняш Е.М.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Такий висновок суду мотивований тим, що позивачем не було подано до суду жодних доказів передачі будівельної техніки в оренду по акту прийому-передачі та не подано до суду доказів направлення відповідачем заявки, як підстави для передачі в користування техніки для виконання будівельних робіт. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що доказів направлення на адресу відповідача ОСОБА_3 виконання робіт для підписання надано не було.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, Приватне підприємства СтеГ звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в які просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги Приватного підприємства СтеГ задовольнити у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, у звязку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке частково не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За твердженням апелянта, відмова замовника від підписання ОСОБА_1 виконаних робіт за Договором № 27 за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обовязку щодо їх оплати.

Також скаржник зазначає, що позивач неодноразово запрошував Відповідача підписати ОСОБА_1 прийому виконаних робіт та направляв листи із пропозицією його підписати, однак відповідач відмовився від вчинення будь-яких дій.

Крім того, апелент зазначає, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 року по справі № 915/1895/14 було встановлено існування між сторонами договірних відносин за Договором № 27 від 16.09.2011 року.

Відповідачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу Приватного підприємства СтеГ без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим та відповідаючим матеріалам справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримував викладені доводи в апеляційній скарзі у повному обсязі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи і апеляційну скаргу та відзив на неї, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України, апеляційна інстанція не звязана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.35 ГПК України, обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Так, не підлягають доведенню обставини, визнані судом загальновідомими. Загальновідомість обставин полягає в тому, що вони відомі широкому загалу, зокрема, суду та особам, які беруть участь у справі. Загальновідомість того чи іншого факту є відносною і залежить від часу, що сплинув після події, поширеності інформації про подію в певній місцевості. Загальновідомі обставини не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність - очевидна, і доказування їх є зайвим.

Більш того, для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі сторони, що й у справі, яка розглядається. Отже, повна тотожність суб'єктного складу спору є обов'язковою умовою преюдиціальності щодо сторін. Якщо у справі беруть участь ті самі сторони, однак інші треті особи, то факти, встановлені рішенням у такій справі, матимуть преюдиціальне значення.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження рішенням господарського суду Миколаївської області від 03.02.2015 року по справі № 915/1895/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.05.2015, 16.09.2011р. між ПП Стег в особі директора ОСОБА_4 діючого на підставі статуту, далі Орендодавець, з одного боку, із другого боку ТОВ Єдині комунальні системи в особі директора ОСОБА_5, діючої на підставі статуту, далі Орендар було укладено договір оренди будівельної техніки №27 (а.с.11).

За умовами вищезазначеного договору, відповідно до п.2.1. договору зазначено, що орендодавець повинен в строк до 5 днів після заявки Орендаря передати в користування Орендаря техніку у справному технічному стані із машиністами, водіями та механізаторами; не вчиняти дій, які б перешкоджали Орендарю користуватися технікою на умовах даного Договору.

Згідно з п.2.2 вищевказаного договору Орендодавець має право: здійснювати контроль за технічним станом та цільовим використанням зданої в оренду техніки і вимагати від Орендаря негайного усунення допущених порушень; забезпечувати техніку необхідними паливо-мастильними матеріалами; оплачувати роботу машиністів, водіїв та механізаторів згідно свого штатного розпису.

Пунктом 2.3. договору визначено, що Орендар зобовязаний: використовувати техніку відповідно до умов договору і його призначення; своєчасно і в повному розмірі вносити орендну плату.

Положеннями п.2.4 договору передбачено, що Орендар має право: вимагати від Орендодавця проведення капітального ремонту техніки і на час ремонту зменшити орендну плату; ставити питання про зменшення орендної плати Орендодавцем при зменшенні тарифів і послуг, які відбулись після укладення договору; Орендар не відповідає по зобовязанням Орендодавця.

Відповідно до положень п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 вищевказаного договору зазначено, що орендна плата встановлюється за згодою обох сторін та вказується у додатку №1 до цього договору. Орендар вносить орендну плату на розрахунковий рахунок Орендодавця протягом 15 діб після підписання акту виконаних робіт. Вартість машино-години враховує вартість ГСМ та заробітну плату, а також витрати на ремонт та ін. Орендар здійснює Орендодавцю авансові платежі за домовленістю сторін.

Пунктами 6.1, 6.3 вказаного договору передбачено, що цей договір вступає в дію з дати його підписання і є чинним до 01 серпня 2012 року. Договір вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах, якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за пять днів до закінчення строку його дії не заявить про небажання продовжити дію договору.

Оскільки, як вбачається з наявних матеріалів справи, жодною стороною не було заявлено про припинення дії вказаного договору або його перегляд, а тому договір є діючим та обовязковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що Додатком №1 до договору №27 від 16.09.2011р. сторони узгодили перелік техніки, одиницю виміру, вартість з ПДВ та без ПДВ (а.с.12).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в одноособовому порядку підписана довідка про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ за червень 2012 року (форми КБ-3) від 29.06.2012 року на суму 346 332,78 грн. (з посиланням на Договір № 27 від 16.09.2011) та зазначено, що « 05.03.2015 року представник ТОВ Єдині комунальні системи на підписання зазначеного ОСОБА_1 не зявився» (а.с.13). Також позивачем було підписано ОСОБА_1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2012 року з посиланням на Договір № 27 від 16.09.2011 року, на суму 346 332,78 грн. та також зазначено, що « 05.03.2015 року представник ТОВ Єдині комунальні системи на підписання зазначеного ОСОБА_1 не зявився» (а.с.14-15).

ОСОБА_6 були направлені на юридичну адресу відповідача 26.02.2015 року рекомендованим листом та вручено адресату 02.03.2015 року (за довіреністю) (а.с.17).

В подальшому позивач направляв на адресу відповідача листи, відповідно до яких просив прийняти виконані будівельно-монтажні роботи по обєкту та підписати ОСОБА_6 виконаних робіт № 4 на суму 346 332,78 грн. Також у листі № 10 від 26.02.2015 року, позивач просив відповідача для підписання зазначеного вище ОСОБА_6 зявитись на обєкт до 05.03.2015 (а.с.27-31).

17.09.2013 року ПП СтеГ звернувся до ТОВ Єдині комунальні системи з претензією, згідно з якою просило протягом 07 календарних днів з моменту отримання претензії перерахувати 346 337,58 грн. за надану у оренду будівельну техніку.

Між тим, така претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення ПП СтеГ до суду з відповідним позовом.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог ПП СтеГ та вважає, що його доводи, заперечення і вимоги викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства, інших законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).

Статтею 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (пункти 1-2, 6).

Згідно з статтею 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Так, предметом судового розгляду по даній справі є за твердженням позивача неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за Договором оренди будівельної техніки № 27 від 16.09.2011 року, в частині сплати за ОСОБА_6 прийому виконаних будівельних робіт за червень 2012 року у сумі 346 337,58 грн., який підписаний позивачем в односторонньому порядку.

Як було зазначено вище, відповідно до п.2.1 Договору оренди, орендодавець повинен в строк до 5 днів після заявки Орендаря передати в користування Орендаря техніку у справному технічному стані із машиністами, водіями та механізаторами; не вчиняти дій, які б перешкоджали Орендарю користуватися технікою на умовах даного Договору. Орендар вносить орендну плату на розрахунковий рахунок Орендодавця протягом 15 діб після підписання акту виконаних робіт (п.3.2 Договору).

У звязку з чим підставою для передачі від орендодавця в оренду у строкове користування будівельною техніки, є заявка від орендаря, після чого у строк до 5-ти днів позивач повинен передати зазначену техніку. В подальшому умовами договору передбачено, що після підписання ОСОБА_6 виконаних робіт, орендар протягом 15 діб повинен внести плату за користування техніки.

В матеріалах доданих позивачем відсутня відповідна заявка від позивача, яка і є підставою для передачі будівельної техніки в оренду у червні 2012 року.

Також, як вірно було зазначено судом першої інстанції, наявні в матеріалах справи листи № 14 від 30.07.2012 року, № 15 від 23.08.2012 року, № 10 від 01.02.2013 року, № 11 від 08.02.2013 року з вимогою позивача прийняти виконані будівельно-монтажні роботи та підписати акти виконаних робіт за період з 20.09.2011 року по 30.07.2012 року, а також за період з 01.03.2012 року по 31.01.2012 року, не містять доказів направлення відповідачу для підписання актів виконаних робіт (а.с.27-30).

26.02.2015 року позивач також звертався до відповідача з листом № 10, в якому просив відповідача з'явитись на об'єкт та підписати ОСОБА_6 виконаних робіт № 4 на суму 346 332, 78 грн., доказів направлення вказаного листа на адресу відповідача суду не подано (а.с.31.)

Крім того, наявне в матеріалах справи поштове повідомлення від 26.02.2015 року про вручення та отримання ТОВ Єдині комунальні системи «ОСОБА_6 викинених робіт», не є належним доказом у розумінні ст.ст.33,34 ГПК України, оскільки як вірно було зазначено судом першої інстанції, неможливо встановити який саме ОСОБА_6 та на яку суму був направлений та кому саме вручений (арк. 17).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції також вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі як факту передачі майна в оренду, так і виконання робіт та факту направлення акту виконаних робіт на адресу відповідача, та, як наслідок, відмови відповідача від його підписання (ч. 4 ст. 882 ЦК України).

Водночас судова колегія вважає за необхідне зазначити, що зі змісту ухвали господарського суду Миколаївської області від 20.11.2014 року по справі № 915/1588/15, яка набрала законної сили та не оскаржувалась, 01.10.2014 року ПП СтеГ звертався до суду з позовом до ТОВ Єдині комунальні системи про стягнення також 346 337,58 грн. основного боргу на підставі Договору від 16.09.2011 року № 27. Вказаною ухвалою суду першої інстанції позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК України, оскільки позивачем не були надані витребувані судом відповідні докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що усі доводи, заперечення та вимоги Приватного підприємства СтеГ, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, безпідставними та підлягають відхиленню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

Приватне підприємство СтеГ ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надав, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про відмову у задоволення позовних вимог Приватного підприємства СтеГ.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області від 31.08.2015 року по справі № 915/1002/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного підприємства СтеГ без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства СтеГ залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від « 31» серпня 2015 року по справі № 915/1002/15 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „04 грудня 2015 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Н.М. Принцевська