КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. Справа№ 5028/6/88/2011

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача (заявника): Кравцова О.В. - довіреність № 02-18/1818 від 28.10.2015;

від відповідача (боржника): ОСОБА_3 - особисто.

від третьої особи: Вакулко Т.В. - директор підприємства.

розглянувши апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ніжинської міської ради

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 28.10.2015

у справі № 5028/6/88/2011 (суддя - Блохіна Ж.В.)

за позовом Виконавчого комітету Ніжинської міської ради

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Оренда комунального майна"

про стягнення 47053,44 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.11.2011 у справі № 5028/6/88/2011, яке набрало законної сили 22.03.2012, стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь Виконавчого комітету Ніжинської міської ради 47053,44 грн. боргу з орендної плати, 470,53 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вищезазначеного рішення, 22.03.2012 Господарським судом Чернігівської області видано наказ №5028/6/88/2011, який дійсний для пред'явлення до виконання строком до 22.03.2013.

04.09.2015 до Господарського суду Чернігівської області Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради подана заява про:

- поновлення строку для пред'явлення до виконання судового наказу №5028/6/88, виданого Господарським судом Чернігівської області 22.03.2013 про стягнення з ОСОБА_3 47759,97 грн. на користь виконавчого комітету Ніжинської міської ради;

- встановлення виконавчому комітету Ніжинської міської ради строку для пред'явлення судового наказу №5028/6/88 від 22.03.2013 до виконання - 1 (один) рік з часу набрання законної сили ухвалою, винесеною за результатами розгляду цієї заяви;

- видачу дублікату наказу №5028/6/88, виданого господарським судом Чернігівської області 22.03.2013 про стягнення з ОСОБА_3 47759,97 грн. на користь виконавчого комітету Ніжинської міської ради.

Обґрунтовуючи вимоги, викладені у заяві, стягувач вказав на те, що в процесі розгляду скарги на дії Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції, за результатом розгляду якої судом була винесена ухвала 05.08.2015, позивачу стало відомо про те, що відділом ДВС дійсно була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Заявник відзначає, що відділ ДВС не надсилав та не повідомляв стягувача про дії, вчинені відділом з метою виконання судового рішення; відділ ДВС незаконно завершив виконавче провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження" та незаконно виніс постанову про повернення виконавчого документу, яку не надіслав на адресу стягувача в порядку, встановленому ч.1 ст. 31 цього Закону, що призвело до втрати виконавчим органом наказу №5028/6/88 Господарського суду Чернігівської області від 22.03.2013 року і пропуску строку для повторного пред'явлення його до виконання.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.10.2015 відмовлено виконавчому комітету Ніжинської міської ради у задоволені вказаної заяви.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Виконавчий комітет Ніжинської міської ради звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 28.10.2015 та постановити нову, якою задовольнити заяву позивача про видачу дублікату наказу Господарського суду Чернігівської області № 5028/6/88/2011 від 22.03.2012 та відновити пропущений строк для пред'явлення наказу до виконання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, не врахував, що стягувачем була належним чином доведена необхідність видачі дублікату судового наказу та поновлення строку для його пред'явлення. При цьому, апелянт наголошує, що пропуск строку для пред'явлення наказу до виконання відбувся з вини саме органів ДВС, що, на думку останнього, є безумовною підставою для задоволення вищезазначеної заяви.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ніжинської міської ради прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.11.2015.

У судовому засіданні 26.11.2015 представник заявника підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти рішення, яким задовольнити заяву про видачу дублікату наказу та відновлення пропущеного строку для його пред'явлення. На запитання суду стосовно того, чому стягувач понад два роки не перевіряв стан виконавчого провадження по виконанню наказу у даній справі, не знайомився з матеріалами виконавчого провадження безпосередньо у відділі ДВС, а також не користувався правом здійснювати моніторинг виконання рішення місцевого господарського суду через ЄДР виконавчих проваджень за допомогою відповідного ідентифікатору доступу, заявник надав відповідь про відсутність компетентності у даному питанні.

Представник третьої особи у судовому засіданні 26.11.2015 також підтримав апеляційну скаргу стягувача та просив її задовольнити.

Представник боржника у судовому засіданні 26.11.2015 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що вважає ухвалу місцевого господарського суду законною та обґрунтованою та просив залишити її без змін. Наполягав на відсутності підстав для видачі дублікату наказу, а також для поновлення строку на його пред'явлення до виконання, зокрема, через те, що наказ вже був своєчасно пред'явлений до виконання у 2012 році.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників апеляційного провадження, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). (стаття 1 Закону).

Згідно зі ст. 2 цього Закону примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Так, матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що 22.03.2012 Господарським судом Чернігівської області видано наказ про примусове виконання рішення №5028/6/88/2011, який дійсний для пред'явлення до виконання строком до 22.03.2013.

З матеріалів справи також вбачається, що 17.05.2012 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №3261858 з виконання наказу №5028/6/88, виданого господарським судом Чернігівської області 22.03.2012 про стягнення з боржника ОСОБА_3 47759,97 грн. на користь стягувача - виконавчого комітету Ніжинської міської ради.

В подальшому відділом ДВС проводились відповідні дії з примусового виконання рішення суду, оскільки у наданий боржнику ОСОБА_3 термін для самостійного виконання борг не було сплачено.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що 22.02.2013 органами ДВС було частково стягнуто з боржника кошти в сумі 146,50 грн., з яких перераховано витрати на проведення виконавчих дій в сумі 58,10 грн., борг УПФУ в сумі 5,24 грн., борг виконавчому комітету Ніжинської міської ради в сумі 75,13 грн. (платіжне доручення №1388 від 05.03.2013) та виконавчий збір в сумі 8,03 грн.

Разом з цим, 25.03.2013 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Таким чином, керуючись п. 3 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону (як зазначено в постанові) державний виконавець постановив: виконавчий документ - наказ №5028/6/88, виданий 22.03.2012 Господарським судом Чернігівської області повернути стягувачу.

При цьому, супровідним листом від 25.03.2013 відділом ДВС були надіслані на адресу виконавчого комітету Ніжинської міської ради вищевказана постанова від 25.03.2013 та виконавчий документ, як додатки до листа.

З матеріалів справи вбачається, що 18.12.2014 начальником відділу ДВС Ніжинського МРУЮ винесена постанова про виправлення описки у процесуальному документі, в якій зазначено, що при перевірці виконавчого провадження ВП №32618584 по виконанню наказу №5028/6/88, виданого Господарським судом Чернігівської області, встановлено те, що державним виконавцем у ході винесення постанови 25.03.2013 про завершення виконавчого провадження помилково було зазначено п. 3 ст. 47 Закону, хоча у мотивувальній частині чітко вказано „у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними", що є пунктом 2 частини 1 ст. 47 вищевказаного Закону. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 84 Закону України „Про виконавче провадження", начальник відділу постановив виправити описку у процесуальному документі „постанова про повернення виконавчого документа стягувачу", а саме з пункту „3" ст. 47 на „2" ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження"; правильним необхідно вважати „2" ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження".

Копії даної постанови направлені сторонам виконавчого провадження простою кореспонденцією супровідним листом від 19.12.2014 № 03-38/10829.

Крім того, 19.05.2015 начальником відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області видана довідка виконавчому комітету Ніжинської міської ради за №6120 про те, що наказ №5028/6/88, виданий господарським судом Чернігівської області 22.03.2012 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Виконавчого комітету Ніжинської міської ради боргу в сумі 47759,97 грн., був повернутий стягувачу 25.03.2013 за вих. 03-38/2803 простою кореспонденцією та був втрачений при пересилці.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Господарський суд Чернігівської області, розглянувши скаргу №02-12/1075 від 23.06.2015 виконавчого комітету Ніжинської міської ради на дії відділу Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції при виконанні рішення Господарського суду Чернігівської області у справі №5028/6/88/2011, виніс ухвалу від 05.08.2015, якою визнав незаконними дії відділу Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції, пов'язані з не надісланням постанови про повернення виконавчого документу від 25.03.2013 та наказу №5028/6/88 на адресу виконавчого комітету Ніжинської міської ради в порядку, встановленому ч.1 ст. 31 Закону. Суд дійшов висновку про те, що має місце порушення відділом ДВС порядку надсилання постанови від 25.03.2013, яке виразилось у надсиланні постанови простою кореспонденцією, а не рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як було вищезазначено, у заяві, яка є предметом даного розгляду, заявник просить поновити строк для пред'явлення до виконання судового наказу № 5028/6/88, виданого Господарським судом Чернігівської області 22.03.2012 про стягнення з відповідача на користь позивача 47759,97 грн.

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з матеріалів справи не вбачається підстав для визнання поважними причини пропуску виконавчим комітетом Ніжинської міської ради строку для пред'явлення наказу №5028/6/88 до виконання у порядку ст. 119 ГПК України та видачі дублікату даного наказу у порядку ст. 120 ГПК України.

В цій частині суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

За приписами частини 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Відповідно до статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

Частиною 2 статті 12 Закону також передбачено право стягувача подати заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини 1 та пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону в редакції, чинній на момент видачі наказу, виконавчі документи з виконання судових рішень можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом; при цьому строк пред'явлення виконавчого документу до виконання встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Стаття 23 Закону передбачає, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Як правомірно було встановлено судом першої інстанції, наказ Господарського суду Чернігівської області від 22.03.2012 №5028/6/88, виданий на виконання рішення суду від 15.11.2011 було пред'явлено до виконання 16.05.2012; тоді як постановою Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції від 17.05.2012 відкрито виконавче провадження.

Враховуючи вищенаведені положення Закону щодо переривання строків пред'явлення наказу до виконання, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що оскільки постановою від 25.03.2013 відділом ДВС Ніжинського міськрайонного управління юстиції повернуто спірний наказ, строк пред'явлення цього наказу до виконання закінчується після збігу одного року з дня його повернення без зарахування до нового строку часу до пред'явлення наказу до виконання (54 дні), тобто строк пред'явлення наказу до виконання сплив 30.01.2014.

В свою чергу, стягувач не пред'явив до виконання повернутий йому наказ у строк до 30.01.2014, посилаючись на ту обставину, що причина пропуску строку пред'явлення наказу до виконання є поважною, оскільки виконавчий комітет Ніжинської міської ради наказу №5028/6/88 та постанову про повернення виконавчого документу не отримував та не володів інформацією про хід виконавчого провадження до 11.12.2014 (а саме, коли представник третьої особи повідомив стягувача, що листом №03-38/10057 від 11.12.2014 за підписом начальника відділу ДВС було повідомлено про те, що 25.03.2013 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до довідки відділу ДВС від 19.05.2015 №6120 наказ №5028/6/88 був повернутий стягувачу 25.03.2013 за вих. 03-38/2803 простою кореспонденцією та був втрачений при пересилці).

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що причини пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин та наданих доказів, за правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, за приписами ст. 119 ГПК України, можливість відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу для виконання пов'язана з обов'язковою наявністю двох обставин: наказ не пред'являвся до виконання і строк на пред'явлення його до виконання пропущено; наявність поважних причин пропуску такого строку (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 29.10.2013 по справі № 15/331).

Разом з тим, як було вищевстановлено, наказ було пред'явлено до виконання, порушено виконавче провадження, що підтверджується наявною в матеріалах справи постановою про порушення виконавчого провадження, та вчинено ряд виконавчих дій (в тому числі часткове стягнення заборгованості). Даний факт спростовує доводи заявника про порушення строків для пред'явлення наказу до виконання.

Відповідно до ст. 12 Закону, сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що наведені положення Закону визначають права стягувача - сторони виконавчого провадження, які реалізуються шляхом вчинення активних дій, передбачених ст. 12 даного Закону, з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Крім того, згідно п. 5.2. Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України N 43/5 від 20.05.2003 право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатно та цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі інтернет через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. З метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз'яснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

В свою чергу, стягувачем не наведено поважних причин, з яких він не вчиняв дій, направлених на своєчасне виконання наказу, зокрема, отримання його дублікату саме в межах строку, який встановлено для його виконання, При цьому апелянтом не заперечується, що стягувач понад два роки не здійснював належного контролю за ходом виконавчого провадження (не знайомився з матеріалами виконавчого провадження безпосередньо у відділі ДВС, не перевіряв стан виконання рішення місцевого господарського суду шляхом моніторингу ЄДР виконавчих проваджень за допомогою відповідного ідентифікатору доступу, який було зазначено в постанові про відкриття виконавчого провадження).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає про безпідставність доводів апелянта про те, що вищезазначені дії не повинні були вчинятися стягувачем. Так, п. 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження. (аналогічна правова позиція щодо обов'язкового здійснення контролю за ходом виконавчого провадження з боку стягувача також викладена в постанові Вищого господарського суду України від 18.03.2014 по справі № 21/73/10).

Натомість, визнання судом дій органу ДВС протиправними в частині неналежного надіслання постанови про повернення виконавчого документу на адресу стягувача, не є підставою для задоволення апеляційної скарги, виходячи з встановленого.

Враховуючи вищевикладене, а також вимоги ст. ст. 119, 120 ГПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви про видачу дублікату наказу, оскільки з матеріалів справи не вбачається підстав для визнання поважними причини пропуску виконавчим комітетом Ніжинської міської ради строку для пред'явлення наказу №5028/6/88 до виконання у порядку ст. 119 ГПК України та видачі дублікату даного наказу у порядку ст. 120 ГПК України, який можливо видати тільки за умови, якщо не закінчився строк для пред'явлення наказу до виконання (тоді як строк пред'явлення наказу №5028/6/88 сплив 30.01.2014), а також у разі, якщо наказ не був пред'явлений до виконання (в свою чергу, на підставі спірного наказу було порушено виконавче провадження та здійснено часткове стягнення відповідної заборгованості).

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали в суді апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції по даній справі в розумінні ст. 104 ГПК України, з урахуванням меж перегляду, передбачених ст. 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ніжинської міської ради на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 28.10.2015 у справі № 5028/6/88/2011 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 28.10.2015 у справі № 5028/6/88/2011 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 5028/6/88/2011 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк