КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Справа№ 910/14594/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Тищенко А.І.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: не з'явились

від відповідача: Новіцький А.О. за дов. № 1353-15 від 15.09.2015 р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційні скарги Товариства з додатковою відповідальністю „Альянс

Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 10.08.2015 р.

у справі № 910/14594/15 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія

"АХА"

до Товариства з додатковою відповідальністю „Альянс

Україна"

про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі

4 923,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось з позовом до Господарського суду м. Києва до Товариства з додатковою відповідальністю "Альянс Україна" про стягнення шкоди в порядку регресу в розмірі 4923,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору страхування наземного транспорту №3618917 від 26.07.2012 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "DAEWOO", реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2015 р. у справі № 910/14594/15 позов було задоволено повністю, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Альянс Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" страхове відшкодування в сумі 4923 (чотири тисячі дев'ятсот двадцять три) грн. 92 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю „Альянс Україна" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2015 р. у справі № 910/14594/15 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА" у повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 вересня 2015 р. апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю „Альянс Україна" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Новіков М.М..

Ухвалою Київського апеляційного господарського суді від 02.10.2015 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., ОСОБА_5 прийнято апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю „Альянс Україна" у справі № 910/14594/15 до провадження та призначено розгляд справи на 02.11.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суді від 13.10.2015 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., ОСОБА_5 було виправлено описку в ухвалі Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2015 р. у справі № 910/14594/15 про прийняття апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю „Альянс Україна" до провадження, а саме: в п. 3 резолютивної частини ухвали суду замість „Розгляд апеляційної скарги призначити на 02.11.2015 року о 09 год. 30 хв. Засідання відбудеться в приміщенні Київського апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1. Зал судового засідання №8" читати „Розгляд апеляційної скарги призначити на 16.11.2015 року о 10 год. 15 хв. Засідання відбудеться в приміщенні Київського апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1. Зал судового засідання №8".

02.11.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" надійшло заперечення на апеляційну скаргу по справі № 910/14594/15.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 р. у з зв'язку зі звільненням з посади судді Київського апеляційного господарського суду ОСОБА_5 у відставку, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/14594/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суді від 16.11.2015 р. у справі № 910/14594/15 колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., Зубець Л.П., Тищенко А.І. прийнято апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю „Альянс Україна" до провадження суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суді від 16.11.2015 р. у справі № 910/14594/15 відкладено розгляд справи на 30.11.2015р.

В судовому засіданні 30.11.2015р. оголошено перерву до 01.12.2015р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду м. Києва від 10.08.2015 р. у справі № 910/14594/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представники позивача у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

26.07.2012 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування", як страховиком (далі - позивач), та ОСОБА_3, як страхувальником, укладено Договір страхування наземного транспорту №3618917, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки "DAEWOO", реєстраційний номер НОМЕР_1.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є АТ "Укрсиббанк".

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

16.11.2012 о 08 год. 50 хв. в м. Києві по пл. Севастопольській, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки "DAEWOO", реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки "MERCEDES", реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме: водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки "MERCEDES", реєстраційний номер НОМЕР_2, не впевнився в безпеці, не пропустив автомобіль "DAEWOO", реєстраційний номер НОМЕР_1, що рухався в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. Обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 04.12.2012 у справі №2609/27769/12 встановлено порушення ОСОБА_4 вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

23.11.2012 власник застрахованого автомобіля марки "DAEWOO", реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, в якій просив виплатити відшкодування згідно умов страхування на СТО - ТОВ "Омега-Автосервіс" для здійснення ремонту.

Згідно з рахунком №04352 від 26.11.2012, складеного СТО - Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега-Автосервіс", вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "DAEWOO", реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 5763,92 грн. з ПДВ.

У відповідності до норм чинного законодавства та з урахуванням умов Договору страхування наземного транспорту №3618917 від 26.07.2012, позивач склав страховий акт №1.002.12.05889/VESKO377 від 04.01.2013, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки "DAEWOO", реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 4923,92грн.

На підставі складеного страхового акту №1.002.12.05889/VESKO377 від 04.01.2013 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування", за погодженням вигодонабувача АТ "Укрсиббанк", сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 4923,92 грн. на рахунок СТО - Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега-Автосервіс", що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №1319 від 09.01.2013.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звертався до Товариства з додатковою відповідальністю "Альянс Україна" з претензією №ЛВ6564 від 20.02.2015, в якій просив компенсувати в порядку регресу витрати у розмірі 4923,92 грн., втім відповідач відповіді на претензію не надав та виплату не здійснив.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб - автомобіль "MERCEDES", реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, належить ДП "Фірма Альтфатер Київ" та знаходився під керуванням ОСОБА_4, який станом на момент ДТП перебував у трудових відносинах з даним підприємством.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки "MERCEDES", реєстраційний номер НОМЕР_2, встановлена в судовому порядку та повинна бути відшкодована ДП "Фірма Альтфатер Київ", як роботодавцем винної у вчиненні ДТП особи.

З матеріалів справи вбачається, що ДП "Фірма Альтфатер Київ" було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс №АВ/3037850) з Товариством з додатковою відповідальністю "Альянс Україна", предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки "MERCEDES", реєстраційний номер НОМЕР_2.

Страхувальником - особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована полісом №АВ/3037850 є ДП "Фірма Альтфатер Київ", а відтак відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки "MERCEDES", реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідачем.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як передбачено ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до Полісу №АВ/3037850 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 0 грн.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів").

Зі змісту вказаних приписів вбачається, що обов'язок з визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків, завданих майну потерпілої особи, покладається на страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, тобто на відповідача.

Разом з цим, відповідач не скористався своїм правом проведення оцінки з визначення розміру матеріального збитку, завданого ДТП, яка відбулася 16.11.2012, після отримання від позивача вимоги про здійснення відповідної виплати.

У свою чергу, відсутність вказаних дій з боку відповідача не позбавляє позивача права на отримання відшкодування в межах понесених ним витрат у вигляді виплати страхового відшкодування.

Здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в сумі 4923,92 грн. (на підставі рахунку особи, яка здійснювала ремонт) на користь страхувальника не суперечить вимогам ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки, вказаний закон не поширюється на правовідносини, що виникли за Договором страхування наземного транспорту №3618917 від 26.07.2012, а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить.

Вказаним Законом не передбачено обов'язкового проведення суб'єктами оціночної діяльності незалежної професійної оцінки шкоди, завданої транспортному засобу внаслідок ДТП, тобто необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки, а під оціненою шкодою в ньому розуміється передусім шкода, оцінена страховою компанією.

Крім того, доказом фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП є платіжне доручення №1319 від 09.01.2013.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах викладено в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі №910/7163/14.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "DAEWOO", реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 5763,92 грн., а до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" перейшло право зворотної вимоги в межах виплаченої ним суми.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 4923,92 грн. є законною та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

Крім того, твердження ж відповідача про те, що позивачем пропущено річний строк звернення з вимогою про сплату страхового відшкодування, встановленого п.п. 37.1.4 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не можуть бути підставою для відмови у позові, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто наведена норма визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків, і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/9494/14.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 10.08.2015р. у справі № 910/14594/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю „Альянс Україна" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 10.08.2015р. у справі № 910/14594/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/14594/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

А.І. Тищенко