РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015Справа №910/26616/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Приоком-Альфа Інвест»

До Торгово-промислової палати України

Про зобов'язання надати сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Конончук З.В. представник за довіреністю № 121 від 10.11.15.;

Артеменко С.М. директор

Від відповідача: Студенніков С.В. представник за довіреністю № 6247/05.0-8 від 20.08.15.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Приоком-Альфа Інвест» (далі - позивач) до Торгово-промислової палати України (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача надати сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин за зовнішньоекономічним контрактом № 001-2014 від 01.04.14. з компанією «POW «DWOREK» (Польща).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.15. порушено провадження у справі № 910/26616/15 та призначено її до розгляду на 10.11.15.

В судовому засіданні 10.11.15. позивачем було подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Приоком-Альфа Інвест» просить суд зобов'язати відповідача засвідчити дію форс-мажорних обставин за зовнішньоекономічним контрактом № 001-2014 від 01.04.14. з компанією «POW «DWOREK» (Польща) шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини з періодом їх дії з 24.02.15. по 10.11.15.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Зазначену заяву позивача про зміну предмету позову було прийнято судом.

В судовому засіданні 10.11.15. позивачем було подано клопотання про залучення до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Кредобанк».

Клопотання обґрунтовано тим, що оскільки відповідач та третя особа по різному тлумачать положення постанови правління НБУ № 124 від 23.02.15. «Про особливості здійснення деяких валютних операцій», то відповідач вказує на неможливість виконати позивачем свої зобов'язання за контрактом № 001-2014 від 01.04.14. в зв'язку з недодержанням третьою особою своїх обов'язком. На підставі вказаного заявник робить висновок, що у разі відмови в задоволенні даного позову він матиме змогу звернутися до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» з позовом про відшкодування збитків.

Відповідач в судовому засіданні 10.11.15. проти залучення третьої особи заперечував.

Розглянувши в судовому засіданні 10.11.15. клопотання позивача про залучення третьої особи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Метою участі третіх осіб у справі є обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду. Допущення або притягнення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, до участі у справі вирішується господарським судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (п. 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Проте, рішення в даній справі про зобов'язання надати сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин жодним чином не вплине на наявні права та обов'язки Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» та не наділить його новими правами і не покладе на нього нові обов'язки.

В судовому засіданні 10.11.15. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 24.11.15., про що сторони були повідомлені під розписку та під протокол.

В судовому засіданні 24.11.15. позивачем було подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Приоком-Альфа Інвест» просить суд зобов'язання відповідача видати сертифікат про настання у період з 03.12.14. по 14.07.15. форс-мажорних обставин за зовнішньоекономічним контрактом № 001-2014 від 01.04.14. з компанією «POW «DWOREK» (Польща).

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Зазначену заяву позивача про зміну предмету позову було прийнято судом.

В судовому засіданні 24.11.15. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 24.11.15. відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву та проти позову заперечував.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 910/26616/15.

В судовому засіданні 24.11.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 2568/05.0-5.4 від 23.07.15., відповідач за зверненням позивача щодо засвідчення форс-мажорних обставин, вказав на те, що за результатом розгляду заяви і доданих до неї документів вбачається, що заявником не виконані зобов'язання за контрактом № 001-2014 від 01.04.14. з компанією «POW «DWOREK» (Польща), в частині оплати отриманого товару в іноземній валюті (польський злотий) з 03.12.14. по 14.07.15., у зв'язку з прийняттям постанови Правління НБУ від 01.12.14., проте вказана постанова не містить заборони купівлі та переказу іноземної валюти, та відмовила позивачу у засвідченні форс-мажорних обставин за контрактом № 001-2014 від 01.04.14.

Позивач звернувся до Торгово-промислової палати України з листом № 67 від 12.08.15., за змістом якого позивач просить відповідача надати роз'яснення та підстави відмови у засвідченні форс-мажорних обставин за заявкою № 2541-05 від 15.07.15. при наявності заборони здійснення купівлі іноземної валюти у випадку передбаченому п. п. 1 п. 1 постанови Правління НБУ № 124 від 23.02.15.

Листом № 2932/05.0-5.4 від 14.09.15. відповідач надав відповідь на лист позивача № 89 від 01.09.15., в якому Торгово-промислова палата України вказала, що не вбачає підстав для засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) Товариства з обмеженою відповідальністю «Приоком-Альфа Інвест».

Позивач звернувся до суду, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач безпідставно відмовив у видачі сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин, а тому просить зобов'язати відповідача видати позивачеві сертифікат в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України ,,Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Статтею 14-1 Закону України ,,Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлено Регламентом (нова редакція) засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим Рішенням Президії ТПП України від 18.12.14. № 44(5) (далі - Регламент).

Згідно з п. 6.3 Регламенту заява на засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) подається за підписом керівника підприємства, організації або, за його дорученням, довіреною особою. В заяві вказуються наявність за договором, контрактом, угодою та/або законом, нормативним актом встановлених зобов'язань, передбачений ними термін, обсяги і умови їх виконання, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), початок їх виникнення і термін дії, які, на думку зацікавленої сторони, унеможливили виконання цих зобов'язань. Окремо, у випадку наявності, в заяві вказуються договором (контрактом) або нормативним актом передбачені обставини, що звільняють сторони від відповідальності, перераховані події, які сторони погодилися вважати (або нормативний акт встановлює) форс-мажорними, орган країни, що засвідчує/підтверджує факт настання обставин форс-мажору; термін повідомлення сторони про їх настання, які саме зобов'язання за договором (контрактом) не можуть бути виконані внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з посиланням та наданням доказів таких обставин.

За визначенням, наведеним в п. 3.3 Регламенту, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України ,,Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Підпунктом 3.3.1 п. 3.1 Регламенту визначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Згідно з п. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов'язаннях/обов'язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

За вимогами п. 6.4 Регламенту до заяви про на засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) мають додаватись, зокрема, дані заявника про невиконані зобов'язання за договором, контрактом, угодою тощо або відповідно до акта органів державної влади, які неможливо виконати через настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Таким чином, сертифікат Торгово-промислової палати України засвідчує існування форс-мажорних обставин, якими в розумінні ст.ст. 14-1 Закону України ,,Про торгово-промислові палати в Україні", п.п. 3.1, 6.2, 6.4 Регламенту є обставини, що унеможливлюють виконання певного зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України ,,Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об'єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об'єднання.

Детально порядок видачі сертифікатів визначено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 15.07.14. № 40 (3), та новою редакцією Регламенту, затвердженій рішенням Президії ТПП України від 18.12.14. (5).

Пунктом 7 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в редакції рішення Президії ТПП України від 15.07.2014р. № 40 (3) було встановлено порядок оскарження відмови у видачі сертифікату щодо висновку про відсутність форс-мажорних обставин.

Отже, позивач не позбавлений був права скористатись наданим йому правом на оскарження відмови у встановленому порядку.

При цьому, матеріали справи не містять доказів оскарження відмови у видачі сертифікату щодо висновку про відсутність форс-мажорних обставин за контрактом № 001-2014 від 01.04.14. з компанією «POW «DWOREK» (Польща).

Відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Проте, звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З наведеного вбачається, що до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи - позивача у справі.

Суд відзначає, що висновок ТПП не є актом державного органу, такий висновок лише одним із видів доказів, який не має наперед визначеної сили.

Звертаючись до суду з даним позовом про зобов'язання відповідача видати сертифікат про настання у період з 03.12.14. по 14.07.15. форс-мажорних обставин за зовнішньоекономічним контрактом № 001-2014 від 01.04.14. з компанією «POW «DWOREK» (Польща), позивач вимагає від суду фактично підмінити зазначений орган, що є неприпустимим, оскільки вирішення цього питання не відноситься до компетенції суду.

З огляду на все викладене вище в сукупності суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням зазначеного, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.11.15.

Суддя Т.М. Ващенко