ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" листопада 2015 р.Справа № 916/4033/15

Позивач : Військова частина НОМЕР_1

Відповідач: Комунальне підприємство „Міжнародний аеропорт Одеса

Про стягнення збитків

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: Завгородня Ю.В.- згідно довіреності №350/312/24/2050 від 01.10.2015р.

Від відповідача: Мороз А.А.- згідно довіреності №01.24-06 від 12.03.2015р.

Суть спору: Позивач , Військова частина НОМЕР_1 (далі- В/ч НОМЕР_1 ) , звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства (далі-КП) „Міжнародний аеропорт Одеса про стягнення збитків у сумі 40 664 грн. 58 коп.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів,викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін , суд встановив:

Відповідно до інвентарної картки №298 обліку основних засобів у бюджетних установах на балансі В/ч НОМЕР_1 знаходиться автомобіль АПА-5Д на шасі УРАЛ-4320, 1986 р. в. (інв. № 10410235), заводський номер 056870. Відповідно до інвентарної картки №300 обліку основних засобів у бюджетних установах на балансі В/ч НОМЕР_1 знаходиться автомобіль АПА-5Д на шасі УРАЛ-4320 , 1990 р. в. (інв. № 10410237), заводський номер 160764.

Позивач у справі зазначає, що починаючи з 2007р. між В/ч НОМЕР_1 та КП „Міжнародний аеропорт Одеса існували договірні відносини щодо спільного використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса, на виконання умов якого В/ч НОМЕР_1 було передано КП „Міжнародний аеропорт Одеса для використання у спільній діяльності зазначені вище автомобілі АПА-5Д на шасі НОМЕР_2 , що підтверджується Актами технічного стану №54 та №55, що були затверджені 02.07.2007р. командиром В/ч НОМЕР_1 та генеральним директором КП „Міжнародний аеропорт Одеса. Згідно зазначених Актів автомобілі є технічно справним, укомплектованим згідно паспорту та формуляру.

Станом на дату подачі позову ані Договір №1124/06/1 , укладений 01.01.2007р. між між В/ч НОМЕР_1 та КП „Міжнародний аеропорт Одеса, ані додаткові угоди до нього у позивача не зберіглися.

01 січня 2012р. між В/ч НОМЕР_1 та КП „Міжнародний аеропорт Одеса був укладений Договір №423/12 про спільне використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса , предметом якого є спільне використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса для ефективної роботи аеродромно-технічного комплексу Одеса по забезпеченню експлуатаційного утримання штучної злітно-посадочної смуги , ґрунтової злітно - посадочної смуги та рульожної доріжки , аеродромно-експлуатаційного майна, автомобільної та спеціальної техніки та обслуговуванню повітряних суден різних відомств і авіакомпаній у порядку та на умовах цього Договору. При цьому, В/ч НОМЕР_1 забезпечує інженерну, аеродромно-експлуатаційну техніку для експлуатаційного утримання штучної злітно-посадочної смуги , ґрунтової злітно - посадочної смуги та рульожної доріжки , аеродромно-експлуатаційне майно, автомобільну та спеціальну техніку для експлуатаційного утримання аеродрому та обслуговуванню повітряних суден.. Зокрема, В/ч НОМЕР_1 зобовязується забезпечити роботу, при умовах забезпечення ПММ за рахунок Аеропорту: двигуна типу ВК-ІА у кількості 2-х одиниць для експлуатаційного утримання робочої площі аеродрому в зимовий період; автомобілів АПА-5Д у кількості 2-х одиниць для належного обслуговування повітряних суден. Строк дії Договору до 31.12.2012р.

Відповідно до п.3.2.6 Договору №423/12 від 01.01.2012р. Аеропорт зобов`язався , зокрема, забезпечувати збереження наданої техніки.

Позивач у справі зазначає, що автомобілі АПА-5Д відповідно до Договору №423/12 від 01.01.2012р. КП „Міжнародний аеропорт Одеса не передавалися, так як вони вже знаходилися у Підприємства на підставі Договору №1124/06/1 від 01.01.2007р. та Актів технічного стану №54 та №55 від 02.07.2007р.

01 січня 2013р. В/ч НОМЕР_1 та КП „Міжнародний аеропорт Одеса був укладений новий Договір №1/13 про спільне використання аеродрому „Одеса, відповідно до умов якого В/ч НОМЕР_1 зобов`язується забезпечити роботу двигуна типу ВК-ІА у кількості 2-х одиниць для експлуатаційного утримання робочої площі аеродрому в зимовий період, при умові забезпечення ПММ за рахунок Аеропорту; надавати, при умові забезпечення ПММ за рахунок Аеропорту, аеродромно-експлуатаційну техніку зимового утримання аеродрому для сумісного прибирання і утримання ШЗПС, ГЗПС та РД для роботи у складних метеоумовах: автомобіль ЗИЛ-130, КПМ з відвалом у кількості 1 одиниці; автомобіль ЗИЛ-131, Д-902 Ротор у кількості 1 одиниці; особовий склад у кількості 50 чоловік для прибирання важкодоступних ділянок. Додатковою угодою від 06.11.2013р. строк дії Договору №1/13 від 01.01.2013р. пролонговано до 31.12.2014р.

За таких обставин, відпала необхідність у використанні у спільній діяльності автомобілів АПА-5Д. Листом від 09.09.2014р. В/ч НОМЕР_1 повідомила КП „Міжнародний аеропорт Одеса про намір поверненні спеціальних автомобілів АПА-5Д у кількості двох одиниць , у зв`язку з чим просила підготувати зазначені автомобілі до організації прийому-передачі та повідомити про готовність до передачі після приведення автомобілів у технічно справний стан. Згідно Акту №41/71 технічного стану авіаційного пересувного електроагрегату АПА-5Д №86081104 на шасі УРАЛ-4320 №056870, що був складений 17.09 2014р. представниками В/ч НОМЕР_1 та КП „Міжнародний аеропорт Одеса, та затверджений командиром В/Ч НОМЕР_1 , автомобіль технічно несправний , разукомплектований . Згідно Акту №41/72 технічного стану авіаційного пересувного електроагрегату АПА-5Д №32274330 на шасі УРАЛ-4320 №160764, що був складений 17.09 2014р. представниками В/ч НОМЕР_1 та КП „Міжнародний аеропорт Одеса, та затверджений командиром В/Ч НОМЕР_1 , автомобіль технічно несправний , разукомплектований . Листом від 24.09.2014р. за №24/1855 В/ч НОМЕР_1 повідомила КП „Міжнародний аеропорт Одеса про необхідність доукомплектування автомобілів АПА-5Д відповідно до переліку відсутніх запасних частин, вузлів та агрегатів, викладеного в Актах від 17.09.2014р. Відповіді на даний лист до В/ч НОМЕР_1 від КП „Міжнародний аеропорт Одеса не надходило.

За таких обставин, позивач вважає, що у зв`язку із розукомплектацією військової техніки В/ч НОМЕР_1 було спричинено збитки у розмірі 40 664 грн. 58 коп., розмір яких позивачем розраховано відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995р. №243/95-ВР, відповідно до п.16 якої розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України. Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами. У разі виявлення нестачі майна, термін експлуатації якого на день ревізії (перевірки) або інвентаризації закінчився, або у разі неможливості встановити час його втрати відшкодування заподіяної шкоди провадиться в розмірі 25 відсотків, а для госпрозрахункових підприємств, організацій та установ - у розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає (з урахуванням коефіцієнта кратності).

В обґрунтування позову позивач посилається на ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України , відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, позивач зазначає , що відповідно до ст..22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).Збитки відшкодовуються у повному обсязі , якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Неправомірними діями відповідача позивач вважає бездіяльність щодо повернення майна , що належить В/ч НОМЕР_1 , а у подальшому його розукомплектування та неналежну охорону.

Позивач також зазначає, що відповідно до 225 Господарського кодексу України при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Склад збитків, що підлягають відшкодуванню у внутрішньогосподарських відносинах, визначається відповідними суб`єктами господарювання - господарськими організаціями з урахуванням специфіки їх діяльності. Оскільки військова частина є складовим елементом Міністерства оборони України , розрахунок розміру збитків позивачем здійснювався на підставі нормативно-правових актів , що регулюють відносини про майнову відповідальність в Міністерстві оборони України, у зв`язку з чим не застосовують постанову Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. №116 „Про затвердження Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що позивачем до матеріалів справи не надано договір №1124/06/1 від 01.01.2007р. , у зв`язку з чим неможливо встановити істотні умови договору, зокрема, строку дії договору, умов щодо покладання обов`язку по виконанню технічного обслуговування, ремонту автомобілів, відповідальність за їх збереження, порядок повернення автомобілів. Не надано позивачем також доказів пролонгації договору та строк до 2012р.

01 січня 2012р. між В/ч НОМЕР_1 та КП „Міжнародний аеропорт Одеса був укладений Договір №423/12 про спільне використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса, але акт приймання-передачі або акт технічного стану автомобілів АПА-5Д на шасі УРАЛ-4320 до Договору №423/12 від 01.01.2012р. не укладався , у зв`язку з чим відповідач вважає, що він не отримував від В/ч НОМЕР_1 зазначених автомобілів на підставі цього Договору.

Відповідач також зазначає, що у зв`язку із створенням ТОВ „Міжнародний аеропорт „Одеса з 2012р. КП „Міжнародний аеропорт Одеса не здійснювало обслуговування повітряних суден, у зв`язку з чим необхідності у техніці В/ч НОМЕР_1 , а саме АПА-5Д на шасі УРАЛ-4320 , не було. 01 січня 2013р. В/ч НОМЕР_1 та КП „Міжнародний аеропорт Одеса був укладений новий Договір №1/13 про спільне використання аеродрому „Одеса, відповідно до умов якого В/ч НОМЕР_1 зобов`язується забезпечити роботу двигуна типу ВК-ІА у кількості 2-х одиниць для експлуатаційного утримання робочої площі аеродрому в зимовий період, при умові забезпечення ПММ за рахунок Аеропорту; надавати, при умові забезпечення ПММ за рахунок Аеропорту, аеродромно-експлуатаційну техніку зимового утримання аеродрому для сумісного прибирання і утримання ШЗПС, ГЗПС та РД для роботи у складних метеоумовах: автомобіль ЗИЛ-130, КПМ з відвалом у кількості 1 одиниці; автомобіль ЗИЛ-131, Д-902 Ротор у кількості 1 одиниці; особовий склад у кількості 50 чоловік для прибирання важкодоступних ділянок. Отже, Договір №1/13 від 01.01.2013р. взагалі не стосується автомобілів АПА-5Д на шасі УРАЛ-4320.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем не вірно зроблено розрахунок суми збитків, адже, відповідно до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. N 116 розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб`єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру збитків , що призвели до завдання майнової шкоди державі в особі державних органів, державних підприємств; територіальній громаді в особі органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств або суб`єкту господарювання з державною (комунальною) часткою у статутному (складеному) капіталі, у разі необхідності обґрунтування наявності або установлення факту розкрадання, нестачі, знищення (псування) майна здійснюється незалежна оцінка з урахуванням вимог окремого розділу Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003р. №1891. Незалежна оцінка проводиться відповідно до Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні та національних стандартів оцінки, які прийняті відповідно до Закону та затверджені Кабінетом Міністрів України.

На думку відповідача, надана позивачем відомість визначення залишкової вартості майна не може вважатися належним та допустимим доказом, так як командир військової частини не є професійним оцінювачем; оцінку збитку не було зроблено у 2014р. ( станом на дату забрання техніки); ціни визначені на підставі прайсу цін суб`єктів господарської діяльності , які визначили ці ціни самостійно і не відомо, чи відповідають ці ціни дійсним ринковим.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Визначення поняття збитків наводяться також у ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Як вбачається з тексту позовної заяви та матеріалів справи реальними збитками у сумі 40 664 грн. 58 коп. позивач вважає вартість втраченого майна запасних частин, вузлів та агрегатів, які були відсутні на момент прийому-передачі автомобілів АПА-5Д на шасі НОМЕР_2 .

При цьому, в обґрунтування позову позивач послався на договір №1124/06/1 від 01.01.2007р. , яким регулювалися правовідносини між В/ч НОМЕР_1 та КП „Міжнародний аеропорт Одеса щодо спільного використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса, на виконання умов якого В/ч НОМЕР_1 було передано КП „Міжнародний аеропорт Одеса для використання у спільній діяльності два автомобілі АПА-5Д на шасі НОМЕР_2 , що підтверджується Актами технічного стану №54 та №55, що були затверджені 02.07.2007р. командиром В/ч НОМЕР_1 та генеральним директором КП „Міжнародний аеропорт Одеса.

Але, позивачем до матеріалів справи не надано тексту договору №1124/06/1 від 01.01.2007р., будь-яких додаткових угод до нього, у зв`язку з чим у суду не має можливості надати оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами за цим договором, зокрема, щодо таких істотних умов договору як строк його дії , умови щодо покладання обов`язку по виконанню технічного обслуговування, ремонту автомобілів, відповідальності за їх збереження, порядку прийняття та повернення автомобілів тощо.

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (із змінами та доповненнями) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами та судом оцінюються лише наявні в ній докази.

За матеріалами справи, 01 січня 2012р. між В/ч НОМЕР_1 та КП „Міжнародний аеропорт Одеса був укладений Договір №423/12 про спільне використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса , предметом якого є спільне використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса для ефективної роботи аеродромно-технічного комплексу Одеса по забезпеченню експлуатаційного утримання штучної злітно-посадочної смуги , ґрунтової злітно - посадочної смуги та рульожної доріжки , аеродромно-експлуатаційного майна, автомобільної та спеціальної техніки та обслуговуванню повітряних суден різних відомств і авіакомпаній у порядку та на умовах цього Договору. При цьому, В/ч НОМЕР_1 забезпечує інженерну, аеродромно-експлуатаційну техніку для експлуатаційного утримання штучної злітно-посадочної смуги , ґрунтової злітно - посадочної смуги та рульожної доріжки , аеродромно-експлуатаційне майно, автомобільну та спеціальну техніку для експлуатаційного утримання аеродрому та обслуговуванню повітряних суден.. Зокрема, В/ч НОМЕР_1 зобов`язується забезпечити роботу, при умовах забезпечення ПММ за рахунок Аеропорту: двигуна типу ВК-ІА у кількості 2-х одиниць для експлуатаційного утримання робочої площі аеродрому в зимовий період; автомобілів АПА-5Д у кількості 2-х одиниць для належного обслуговування повітряних суден. Строк дії Договору до 31.12.2012р.

Відповідно до п.3.2.6 Договору №423/12 від 01.01.2012р. Аеропорт зобов`язався , зокрема, забезпечувати збереження наданої техніки.

При цьому, текст Договору №423/12 від 01.01.2012р. не містить жодних посилань на існування між сторонами будь-яких правовідносин стосовно автомобілів АПА-5Д у кількості 2-х одиниць. Отже, Договір №423/12 від 01.01.2012р. є самостійним договором, відповідно до умов якого В/ч НОМЕР_1 мала передати КП „Міжнародний аеропорт Одеса з метою спільного використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса автомобілі АПА-5Д у кількості 2-х одиниць. Доказів такої передачі до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, можна дійти висновку, що Акти №41/71 та №41/72 технічного стану авіаційного пересувного електроагрегату АПА-5Д на шасі УРАЛ-4320 , що були складені 17.09.2014р. , та відповідно до яких два автомобілі АПА-5Д на шасі УРАЛ-4320 було прийнято В/ч НОМЕР_1 , стосуються правовідносин, що виникли між сторонами на підставі договору №1124/06/1 від 01.01.2007р. Але, як вже зазначалося вище, у зв`язку із відсутністю тексту цього договору неможливо встановити, на кого із сторін по договору покладався обов`язок щодо збереження майна та яким був порядок повернення майна із спільного використання. Отже, неможливо встановити наявність вини КП „Міжнародний аеропорт Одеса у спричиненні збитків В/ч НОМЕР_1 . Крім того, до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів того, що саме КП „Міжнародний аеропорт Одеса вчинялися дії або бездіяльність, які призвели до шкідливого результату (збитків).

Слід також зауважити, що у зв`язку із відсутністю тексту договору №1124/06/1 від 01.01.2007р. неможливо встановити коли саме припинилися правовідносини між сторонами за цим договором, і коли саме у В/ч НОМЕР_1 виникло право на витребування свого майна, переданого у спільне використання . Адже, доказів звернення позивача до відповідача щодо повернення майна , крім листа від 09.09.2014р. за №24/1764 , до матеріалів справи не надано, що свідчить про бездіяльність позивача, в результаті якої автомобілі АПА-5Д у кількості 2-х одиниць досить значний час знаходилися у КП „Міжнародний аеропорт Одеса взагалі без будь-яких правових підстав.

Що стосується наявного у матеріалах справи Договору №1/13 про спільне використання аеродрому „Одеса від 01.01.2013р. , то , на думку суду, він не має відношення до предмету позову, адже, за цим Договором у спільне використання передавалася зовсім інша техніка.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду. Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з викладеного, з урахуванням не надання позивачем у справі належних та допустимих доказів у підтвердження заявлених позовних вимог, позовна заява В/ч НОМЕР_1 задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 відмовити повністю .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30 листопада 2015р.

Суддя Н.В. Рога