РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015Справа №910/27071/15

За позовом Приватного підприємства «Торговий дім Поляков»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 9 426,32 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (представник за довіреністю №313 від 26.08.2015р.);

від відповідача: не з'явились.

Обставини справи:

Приватного підприємства «Торговий дім Поляков» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі також - відповідач) заборгованості по оплаті вартості поставленого товару в розмірі 9 426,32 грн., в тому числі 7 251,02 грн. основного боргу та 2 175,30 грн. 30% штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обов'язків за Договором в повному обсязі не виконав, повну вартість отриманого від позивача товару у строки визначені Договором не оплатив.

Відповідач відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Ухвалою від 21.10.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, їй присвоєно №910/27071/15 та розгляд справи призначено на 24.11.2015р.

В судове засідання 24.11.2015р. представник від відповідача не з'явився повного, докази належного повідомлення містяться в матеріалах справи.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006р., у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 24 листопада 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2015 року між позивачем (постачальник за Договором) та відповідачем (покупець за Договором) було укладено Договір поставки №4631 (надалі - Договір), згідно п. 1.1. якого позивач зобов'язується передати у власність відповідача продукти харчування та інші товари, надалі по тексту «товар», а відповідач зобов'язується прийняти і оплатити його на умовах даного Договору відповідно до виписаних накладних.

Прийом товару за кількістю та якістю здійснюється відповідно до накладної позивача за участю експедитора позивача. Датою одержання товару вважається дата зазначена у накладній. При отриманні товару відповідач засвідчує факт прийняття товару, його якість та кількість. (п. 3.3. Договору).

Згідно з п. 4.1. Договору ціна на товар є вільною та встановлюється позивачем. Ціна товару визначається у національній валюті України - гривні.

Відповідач здійснює розрахунки за отриману кожну поставку товару, окремо, шляхом перерахування 100% вартості отриманого товару на поточний рахунок позивача, на протязі 14 календарних днів з моменту отримання товару, або шляхом внесення 100% вартості отриманого товару готівкою в касу позивача, на протязі 14 календарних днів з моменту отримання товару. (п. 4.2. Договору).

Даний Договір вважається укладеним і набирає чинність з моменту його підписання сторонам і діє до 31.12.2015р., а в частині зобов'язань до повного їх виконання. (п. 6.1. Договору).

Позивачем у відповідності до умов Договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 8 952,08 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями видаткових накладних, а саме:

- №АКФ-069149 від 23.06.2015р. на суму в розмірі 2 866,34 грн.;

- №АКФ-069140 від 23.06.2015р. на суму в розмірі 775,50 грн.;

- №АКФ-069150 від 23.06.2015р. на суму в розмірі 152,64 грн.;

- №АКФ-069147 від 23.06.2015р. на суму в розмірі 2 271,66 грн.;

- №АКФ-069141 від 23.06.2015р. на суму в розмірі 2 654,64 грн.;

- №АКФ-078575 від 08.07.2015р. на суму в розмірі 231,30 грн.;

Товар був прийнятий відповідачем, що підтверджується підписами його уповноважених представників та відповідними відбитками печатки відповідача.

Як зазначено позивачем, відповідачем було проведено часткове повернення поставленого позивачем товару за Договором на суму 1 701,06 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної (повернення) №КФ-0007365 від 20.08.2015р.

У зв'язку з не проведенням відповідачем повної оплати вартості отриманого за Договором товару позивач був змушений звернутись до суду.

У відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до частини 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідачем оплату повної вартості товару в розмірі 7 251,02 грн. на рахунок позивача проведено не було.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З врахуванням викладеного, враховуючи п. 4.2. Договору, обов'язок відповідача щодо повної оплати вартості поставленого позивачем товару сплив (з урахуванням 14 календарних днів з моменту отримання товару), а тому, з урахуванням вказаного, прострочення оплати товару за Договором у відповідача перед позивачем виникло з 08.07.2014р. за видатковими накладними від 23.06.2015р. і з 23.07.2015р. за видатковою накладною від 08.07.2015р.

Оскільки, як підтверджено матеріалами справи, свої зобов'язання відповідач за Договором щодо повної оплати вартості товару в строк визначений Договором не виконав, то заборгованість останнього по оплаті вартості поставленого позивачем товару складає 7 251,02 грн. = вартість отриманого відповідачем за Договором товару на суму 8 952,08 грн. - вартість поверненого відповідачем товару в розмірі 1 701,06 грн.

Таким чином, з урахуванням викладеного, позовні вимоги в справі №910/27071/15 про стягнення з відповідача основної суми заборгованості в розмірі 7 251,02 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму штрафу в розмірі 2 175,30 грн.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

При порушенні відповідачем умов п. 4.2. Договору на строк 10 днів, на відповідача покладається відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 30% від простроченої суми заборгованості. (п. 5.3. Договору).

Врахувавши зазначені вище норми, перевіривши наведений позивачем розрахунок суми штрафу, суд визнав його вірним та обґрунтованим, а тому позовна вимога в справі №910/27071/15 про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 2 175,30 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Договору, укладеного з позивачем.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/27071/15 підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача 7 251,02 грн. основного боргу та 2 175,30 грн. штрафу.

Судовий збір позивача у розмірі 1 218,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Приватного підприємства «Торговий дім Поляков» (, адреса: 18000, м. Черкаси, вулиця Чехова, 41) основний борг в розмірі 7 251,02 грн. (сім тисяч двісті п'ятдесят одна гривна 02 копійки), штраф в розмірі 2 175,30 грн. (дві тисячі сто сімдесят п'ять гривень 30 копійок) та судовий збір в розмірі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.11.2015р.

Суддя С.М. Морозов