РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015Справа №910/26292/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За первісним позовом Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч»
до про Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» зобов'язання не чинити перешкод

За зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк»
до Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч»
провизнання договору припиненим та зобов'язання звільнити приміщення
Представники:

від Позивача: Сидорук К.Г. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Кононенко Ю.О. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» (надалі також - «Відповідач») про зобов'язання не чинити перешкод.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 05.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» (Орендодавець) та Об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» (Орендар) було укладено Договір оренди будівлі (нерухомого майна), відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: адміністративна будівля, площею 852,7 кв.м., що розміщене за адресою: вулиця Берегова, 11, корпус 2, 3 в селищі міського типу Козин Обухівського району Київської області, яке належить Орендодавцю на праві власності. Як зазначає Позивач, після закінчення строку дії Договору 31.12.2014 року він фактично продовжив користування орендованими приміщеннями, проте Відповідач систематично чинить перешкоди у користуванні орендованим майном, у тому числі направляючи листи з вимогою про звільнення майна і погрозами припинити доступ Позивача до приміщення. За таких підстав, просить Суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» не чинити Об'єднанню співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» перешкод у користуванні орендованим майном.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.10.2015 р. порушено провадження у справі № 910/26292/15, судове засідання призначено на 22.10.2015 р.

22.10.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю уповноваженого представника бути присутнім в судовому засіданні.

22.10.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла зустрічна позовна заява до Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків "Солнєчний луч" про визнання договору припиненим та зобов'язання звільнити приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 року повернуто зустрічну позовну заяву без розгляду на підставі п.4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

22.10.2014 року в судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представники сторін вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 07.10.2015 року не виконали.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.12015 року відкладено розгляд справи на 03.11.2015 року, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, клопотання про відкладення розгляду справи.

26.10.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла зустрічна позовна заява до Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків "Солнєчний луч" про визнання договору припиненим та зобов'язання звільнити приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.12015 року прийнято до розгляду зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" до Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків "Солнєчний луч" про визнання договору припиненим та зобов'язання звільнити приміщення, до спільного розгляду з первісним позовом по справі №910/26292/15.

03.11.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з матеріалами зустрічної позовної заяви та заявив усне клопотання витребування у Відповідача доказів, що підтверджують право власності на спірну будівлю, право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться спірна будівля та правоустановчі документи.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та частково задовольнити клопотання про витребування доказів, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати відзив на зустрічну позовну заяву, оригінали та належним чином засвідчені копії документів в якості доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень на зустрічну позовну заяву;

2) Відповідача:

- надати правоустановчі документи на адміністративну будівлю площею 852,7 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: вул. Берегова, буд. 11, корп. 2,3, смт. Козин, Обухівського району, Київської області;

- надати докази на підтвердження направлення та отримання листа №04/09-155 від 22.06.2015 року Об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків "Солнєчний луч".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 року відкладено розгляд справи на 25.11.2015 року, у зв'язку з клопотанням про відкладення розгляду справи, витребуванням додаткових доказів по справі.

06.11.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача за первісним позовом надійшла заява про надання доказів у справі.

25.11.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла довідка того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору.

В судовому засіданні 25 листопада 2015 року представник Позивача за первісним позовом надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав первісні позовні вимоги та доводи позовної заяви, просив суд первісні позовні вимоги задовольнити, відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник Відповідача за первісним позовом в судовому засіданні надав усні пояснення по суті позову, якими заперечив проти задоволення первісного позову, просив суд зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 25 листопада 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

05.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» (Орендодавець) та Об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» (Орендар) було укладено Договір оренди будівлі (нерухомого майна), відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: адміністративна будівля, площею 852,7 кв.м., що розміщене за адресою: вулиця Берегова, 11, корпус 2, 3 в селищі міського типу Козин Обухівського району Київської області, яке належить Орендодавцю на праві власності.

Відповідно до п.2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування будівлею у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та/або акта приймання - передачі будівлі.

Згідно з 2.7 Договору порядок повернення будівлі: після закінчення строку користування або у випадку дострокового припинення Договору, Орендар зобов'язаний звільнити будівлю (вивезти майно, що належить Орендарю, а також прибрати будівлю і прилеглу до нього територію на відстані 3 погонних метрів, вивезти сміття) та передати Орендодавцю будівлю не пізніше 2 днів з моменту припинення Договору за актом приймання - передачі (пп.2.7.1); не пізніше моменту підписання акту прийому - передачі будівлі Орендар зобов'язаний передати Орендодавцю ключі від будівлі (пп.2.7.2); будівля повинна бути передана Орендодавцю у тому ж стані, в якому вона була передана в користування з урахуванням її нормального зносу (пп.2.7.3).

Цей Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до 31 грудня 2014 року включно. (п.9.1 Договору)

У п.9.3 Договору передбачено, що чинність цього Договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; перехід права власності на будівлю до третіх осіб; руйнування будівлі; за взаємною згодою сторін, достроково; порушення Орендарем або третіми особами, яким Орендар передав будівлю/частину будівлю в користування, своїх зобов'язань за даним Договором, достроково; за ініціативою Орендодавця, за умови письмового попередження Орендаря про дострокове припинення Договору не менше ніж за 30 календарних днів; за ініціативою Орендаря, за умови письмового попередження, Орендодавця про дострокове припинення Договору не менше ніж за 30 календарних днів, - в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України та даним Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: адміністративна будівля, площею 852,7 кв.м., що розміщене за адресою: вулиця Берегова, 11, корпус 2, 3 в селищі міського типу Козин Обухівського району Київської області, що підтверджується Актом приймання - передачі будівлі від 05.05.2014 року.

Обґрунтовуючи заявлені первісні позовні вимоги, Позивач зазначає, що після закінчення строку дії Договору 31.12.2014 року він фактично продовжив користування орендованими приміщеннями, проте Відповідач систематично чинить перешкоди у користуванні орендованим майном, у тому числі направляючи листи з вимогою про звільнення майна і погрозами припинити доступ Позивача до приміщення. За таких підстав, просить Суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» не чинити Об'єднанню співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» перешкод у користуванні орендованим майном.

Обґрунтовуючи заявлені зустрічні позовні вимоги, Позивач за зустрічним позовом зазначає, що 22.06.2015 року він направив на адресу Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» повідомлення про дострокове припинення договору оренди №04/09-155, проте останній не звільнив орендоване приміщення й не повернув його за актом приймання - передачі. За таких підстав, просить Суд визнати припиненим Договір оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 р. та зобов'язати Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» звільнити адміністративну будівлю, площею 852,7 кв.м., що розміщена за адресою: вулиця Берегова, 11, корпус 2, 3 в селищі міського типу Козин Обухівського району Київської області.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що первісні позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» не підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: адміністративна будівля, площею 852,7 кв.м., що розміщене за адресою: вулиця Берегова, 11, корпус 2, 3 в селищі міського типу Козин Обухівського району Київської області, що підтверджується Актом приймання - передачі будівлі від 05.05.2014 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Відповідно до п.9.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до 31 грудня 2014 року включно.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку дії договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому, такі заперечення мають бути висловлені ним як до закінчення терміну дій договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

При цьому реалізація наведених законодавчих приписів не ставиться у залежність від наведення у заяві причин, за яких орендодавець не бажає поновити договір на новий строк та не потребує встановлення судом достовірності тих причин, які наведені у заяві про припинення дії договору. Визначальним є сам по собі факт повідомлення однією стороною договору іншої сторони про припинення договору у зв'язку з закінченням строку його дії.

Статтею 777 Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Як вбачається з матеріалів справи, після закінчення строку дії Договору оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року, який був укладений на строк до 31 грудня 2014 року включно, об'єкт оренди Орендарем повернутий не був, Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» продовжило користуватись об'єктом оренди за спірним Договором. Крім того, матеріали справи не містять жодних заперечень Орендодавця щодо продовження користування об'єктом оренди Позивачем за первісним позовом.

Враховуючи вищевикладене, а також з урахуванням норм статті 764 Цивільного кодексу України, такі дії Сторін свідчать про продовження дії Договору оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року після 31.12.2014 року.

Обґрунтовуючи заявлені первісні позовні вимоги, Позивач зазначає, що після закінчення строку дії Договору 31.12.2014 року він фактично продовжив користування орендованими приміщеннями, проте Відповідач систематично чинить перешкоди у користуванні орендованим майном, у тому числі направляючи листи з вимогою про звільнення майна і погрозами припинити доступ Позивача до приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 Цивільного кодексу України, якою встановлено засади захисту права власності, передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За нормами ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право на захист права власності від порушень, хоча б вони і не були пов'язані з позбавленням володіння. Захист права власності від таких порушень здійснюється за допомогою негаторного позову. Негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном, навіть якщо такі порушення не пов'язані з позбавленням права володіння. Отже, негаторний позов пред'являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати право користування та розпоряджання ним.

Таким чином, необхідною умовою для задоволення такого позову є наявність перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпоряджання своїм майном; при цьому підлягає доведенню в чому конкретно полягають (за їх наявності) такі перешкоди.

Відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Суд зазначає, що право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном шляхом подачі до суду негаторного позову.

Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника).

Суд зазначає, що усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, фактично передбачає покладення на відповідача обов'язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення. Якщо ж на момент подання негаторного позову вчинення перешкод у користуванні майном припинилося, то підстав для його задоволення немає.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладені норми чинного законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Однак, Суд зазначає, що Позивачем за первісним позовом не надано жодних належних та допустимих доказів в порядку норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України порушення його прав саме Відповідачем за первісним позовом у користуванні об'єктом оренди - адміністративної будівлі, площею 852,7 кв.м., що розміщена за адресою: вулиця Берегова, 11, корпус 2, 3 в селищі міського типу Козин Обухівського району Київської області, на підставі Договору оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року, Об'єднанню співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч». Крім того, Суд звертає увагу, що вказаний об'єкт оренди належить на праві приватної власності Публічному акціонерному товариству «БМ Банк», що підтверджується Договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 27.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасюта О.В. за реєстровим №1694, а тому останній вправі самостійно розпоряджатись належним йому майном.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

За таких підстав, Суд відмовляє в задоволенні первісних позовних вимог Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» до Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про зобов'язання не чинити перешкод з підстав їх необґрунтованості, безпідставності та недоведеності.

Що стосується зустрічного позову Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" до Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків "Солнєчний луч" про визнання договору припиненим та зобов'язання звільнити приміщення, Суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини четвертої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з приписами частини другої статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також передбачені статтею 764 Цивільного кодексу України та опосередковано нормою частини четвертої статті 291 Господарського кодексу України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Відповідно до п.9.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до 31 грудня 2014 року включно.

Як встановлено Судом вище у судовому рішенні, після закінчення строку дії Договору оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року, який був укладений на строк до 31 грудня 2014 року включно, об'єкт оренди Орендарем повернутий не був, Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» продовжило користуватись об'єктом оренди за спірним Договором. Крім того, матеріали справи не містять жодних заперечень Орендодавця щодо продовження користування об'єктом оренди Позивачем за первісним позовом.

Враховуючи вищевикладене, а також з урахуванням норм статті 764 Цивільного кодексу України, такі дії Сторін свідчать про продовження дії Договору оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року після 31.12.2014 року.

У п.9.3 Договору передбачено, що чинність цього Договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; перехід права власності на будівлю до третіх осіб; руйнування будівлі; за взаємною згодою сторін, достроково; порушення Орендарем або третіми особами, яким Орендар передав будівлю/частину будівлю в користування, своїх зобов'язань за даним Договором, достроково; за ініціативою Орендодавця, за умови письмового попередження Орендаря про дострокове припинення Договору не менше ніж за 30 календарних днів; за ініціативою Орендаря, за умови письмового попередження, Орендодавця про дострокове припинення Договору не менше ніж за 30 календарних днів, - в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України та даним Договором.

Як встановлено Судом, 22.06.2015 року Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» було направлено на адресу Позивача за первісним позовом повідомлення №04/09 - 155 про дострокове припинення договору оренди з 30.07.2015 року, у відповідь на яке останній листом №47 від 21.07.2015 р. повідомив про отримання вказаного листа 17.07.2015 р. і неможливість виконання прохання, оскільки воно не відповідає п.9.3 Договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 2 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Статтею 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, внаслідок чого зобов'язання відповідача щодо сплати орендної плати припинилися разом із припиненням дії Договору.

Як вбачається з роздруківки сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», повідомлення №04/09 - 155 було передано до відділення поштового зв'язку Відповідача за зустрічним позовом 25.06.2015 р., проте вручене лише 17.07.2015 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення уповноваженій особі підприємства.

05.08.2015 року Позивачем за зустрічним позовом надіслано лист на адресу Орендаря, з якого вбачається, що за даними Державного підприємства «Укрпошта» лист №04/09 - 155 від 22.06.2015 р. був отриманий і відправлений адресату 25.06.2015 р., а тому Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» належним чином виконало свій обов'язок щодо своєчасного повідомлення про припинення дії Договору.

21.09.2015 року Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» було направлено на адресу Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» вимогу про звільнення адміністративної будівлі, яка залишена без відповіді і виконання.

За таких підстав, Суд зазначає, оскільки умовами спірного Договору передбачено право Орендодавця в односторонньому порядку припинити вказаний договір шляхом направлення Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» повідомлення №04/09 - 155 від 22.06.2015 року і отримання його Орендарем 17.07.2015 року відповідно до п. 9.3 Договору оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року, а Відповідач за зустрічним позовом не може примусити продовжувати орендні правовідносини між сторонами, Договір оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року є припиненим з 17.08.2015 року.

Відповідно ч.ч.1 та 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Стаття 20 Господарського кодексу України передбачає відповідні способи захисту цивільних прав та інтересів.

За таких підстав, Суд звертає увагу, що вимога Позивача за зустрічним позовом про визнання припиненим Договору оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року, тобто встановлення факту, як способу захисту права, чинним законодавством не передбачена та не призводить до поновлення порушеного права, а відтак не може бути самостійним предметом позову у господарському суді, а тому в цій частині позовних вимог Суд відмовляє.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 11 червня 2014 року у справі №904/9308/13.

Відповідно до частини першої статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За умовами пп. 4.4.1 Договору орендар зобов'язаний звільнити будівлю у строки, не пізніше 10 днів з моменту закінчення строку користування.

Статтею 795 Цивільного кодексу України визначено, що повернення наймачем предмета договору найму, якщо ним є будівля або інша капітальна споруда (їх окрема частина), оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Таким чином, у разі дострокового припинення цього Договору, у Відповідача за зустрічним позовом виникає обов'язок повернути Позивачу за зустрічним позовом протягом 10 днів майно з оренди, оскільки Договір припинив свою дію, внаслідок чого Орендар втратив право на користування об'єктом оренди.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення Відповідачем за зустрічним позовом за актом прийому - передачі адміністративної будівлі, площею 852,7 кв.м., що розміщена за адресою: вулиця Берегова, 11, корпус 2, 3 в селищі міського типу Козин Обухівського району Київської області, переданої на підставі Договору оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач за зустрічним позовом, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив повернення об'єкту оренди, переданого на підставі Договору оренди будівлі (нерухомого майна) від 05.05.2014 року, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином.

Враховуючи вищевикладене, зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків "Солнєчний луч" в частині зобов'язання Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків "Солнєчний луч" звільнити адміністративну будівлю, площею 852,7 кв.м., що розміщена за адресою: вулиця Берегова, 11, корпус 2, 3 в селищі міського типу Козин Обухівського району Київської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за первісним позовом залишаються за Позивачем, а витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покладаються сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні первісного позову Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» до Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про зобов'язання не чинити перешкод - відмовити повністю.

2. Зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» - задовольнити частково.

3. Зобов'язати Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» (08711, Київська обл., Обухівський район, селище міського типу Козин, ВУЛИЦЯ БЕРЕГОВА, будинок 11, Ідентифікаційний код юридичної особи 37909712) звільнити адміністративну будівлю, площею 852,7 кв.м., що розміщена за адресою: вулиця Берегова, 11, корпус 2, 3 в селищі міського типу Козин Обухівського району Київської області.

4. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» (08711, Київська обл., Обухівський район, селище міського типу Козин, ВУЛИЦЯ БЕРЕГОВА, будинок 11, Ідентифікаційний код юридичної особи 37909712) на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» (01032, м.Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 37/122, Ідентифікаційний код юридичної особи 33881201) судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 30 листопада 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин