КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Справа№ 910/9025/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Жук Г.А.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Рябої В.В. - дов. №010-01/2075 від 01.04.2014 р.

від відповідача-1 не з'явились

від відповідача-2 не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства

«Автомобільна компанія «Богдан Моторс»

на рішення господарського суду міста Києва

від 30.06.2015 р. (суддя Головатюк Л.Д.)

у справі №910/9025/15

за позовом Публічного акціонерного товариства

«Державний експортно-імпортний банк України»

(далі - АТ «Укрексімбанк»)

до 1) Публічного акціонерного товариства

«Автомобільна компанія «Богдан Моторс»

(далі - АТ «АК «Богдан Моторс»)

2) Дочірнього підприємства «Автоскладальний завод №1»

Публічного акціонерного товариства «Автомобільна

компанія «Богдан Моторс»

(далі - ДП «АСЗ №1» АТ «АК «Богдан Моторс»)

про стягнення 1 043 836 131,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.06.2015 р. у справі №910/9025/15 позов задоволено повністю, стягнуто з АТ «АК «Богдан Моторс» та ДП «АСЗ №1» АТ «АК «Богдан Моторс» на користь АТ «Укрексімбанк» 799 666 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 79 744 470,58 грн. процентів за користування кредитом, 310 837,91 грн. комісії за управління кредитною лінією, 4 800,00 грн. комісії за зміну умов договору, 75 933 404,73 грн. пені, 4 995 173,92 грн. 3% річних, нарахованих на заборгованість за кредитом, 1 661 494,57 грн. 3% річних, нарахованих на проценти, 85 541,92 грн. 3% річних, нарахованих на комісію за управління кредитом, 81 434 407,80 грн. інфляційних втрат та судовий збір в розмірі 73 080,00 грн.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач-1 оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати в частині стягнення 4 800,00 грн. комісії за зміну умов договору та 3% річних на прострочену комісію за зміну кредитного договору, й прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилався на те, що укладеним між сторонами договором не передбачено комісії за зміну умов договору, відтак її стягнення є безпідставним й судом першої інстанції не наведено мотивів задоволення позовних вимог в цій частині тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 р. апеляційну скаргу відповідача-1 прийнято до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя Смірнова Л.Г.; судді: Чорна Л.В., Агрикова О.В. та призначено до розгляду на 21.10.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 р. розгляд справи №910/9025/15 відкладено на 04.11.2015 року.

На підставі розпорядження керівника апарату від 04.11.2015 р. №09-52/1313/15 проведено повторний автоматизований розподіл справи №910/9025/15, за наслідками якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Коршун Н.М., Алданова С.О.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2015 р., в зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М. на навчанні з підвищення кваліфікації в Національній школі суддів України, судді Алданової С.О. у відпустці, змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено розгляд справи на 01.12.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 р., враховуючи формування постійного складу судових колегій Київського апеляційного господарського суду, вихід судді Алданової С.О. з відпустки, змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду.

В судове засідання з'явився представник позивача, представники відповідачів не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи їх були повідомлено належно, про причини неявки відповідач-2 не повідомив апеляційний господарський суд, від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване зайнятістю його представника в іншому судовому процесі.

Відповідно до ст. 99 ГПК України справи в апеляційній інстанції переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням ряду особливостей. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується наданими суду першої інстанції правами.

Справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (ст. 28 ГПК України).

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»). Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Таким чином, лише посилання сторони на неможливість представника юридичної особи бути присутнім в судовому засіданні через перебування його в іншому судовому засіданні не є перешкодою для розгляду справи по суті, адже учасники судового процесу не обмежуються законом у праві направити в судове засідання будь-якого іншого представника, а також забезпечити присутність в засіданні безпосередньо керівника юридичної особи чи іншої посадової особи підприємства тощо. Крім цього, відповідачем-1 до клопотання не додано жодних доказів на підтвердження перебування його представника в іншому судовому процесі.

Оскільки відповідачів повідомлено про час та місце розгляду справи, що підтверджує й клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи на інше число, неявка згаданих представників не перешкоджає вирішенню спору по суті, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та розгляд справи за відсутності цих представників за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні проти розгляду справи за відсутності представників відповідачів не заперечував, натомість доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

На підставі ст. 101 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 1 043 836 131,43 грн. Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором №151109К21 від 01.07.2009 р. в частині своєчасного погашення кредиту, комісій за договором та процентів за користування кредитом та неналежним виконанням відповідача-2 зобов'язань за договором поруки №151113Р4 від 07.03.2013 р. тощо.

Оцінивши встановлені фактичні обставини та наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог й необхідність їх задоволення.

Так, задовольняючи позов, місцевий суд встановив, що відповідач-1 належним чином не виконав взятих на себе за кредитним договором №151109К21 від 01.07.2009 р. зобов'язань, факт невиконання ним зобов'язань за цим договором встановлено й рішенням господарського суду міста Києва від 11.11.2014 р. у справі №910/13972/14, яким задоволено позовні вимоги АТ «Укрексімбанк№ до АТ «АК «Богдан Моторс» та ДП «АСЗ №1» АТ «АК «Богдан Моторс» про стягнення простроченої станом на 01.09.2014 р. заборгованості в розмірі 82 881 220,55 грн. Станом на 25.03.2015 р. (за винятком сум, зафіксованих рішенням господарського суду міста Києва від 11.11.2014 р. у справі №910/13972/14) згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача-1 за згаданим вище договором дорівнює 1 043 836 131,43 грн.

З огляду на наведене та те, що відповідач-2 виступає поручителем за зобов'язаннями відповідача-1 згідно договору поруки №151113Р4 від 07.03.2013 р., суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту на вищезгадану суму, яка є непогашеною на даний час тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як встановлено місцевим судом, між позивачем (кредитором) та відповідачем-1 (позичальником) укладено кредитний договір №151109К21 від 01.07.2009 р. із змінами і доповненнями (далі - Кредитний договір), за умовами п. 3.1 якого банк надає позичальникові кредит шляхом відкриття не відновлювальної кредитної лінії на умовах цього договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі встановлені цим договором.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Приписами ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з умов Кредитного договору, ліміт кредитної лінії - 904 000 000, 00 грн. Починаючи з 08.10.2009 р. ліміт кредитної лінії складає 799 666 000,00 грн.

На виконання п. 3.1, пп. пп. 3.2.1, 3.2.2 п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору банк надав позичальникові в межах не відновлювальної кредитної лінії кредит в розмірі 799 666 000,00 грн. (докази надання кредиту наявні в матеріалах справи) з кінцевим терміном погашення кредиту - 22.11.2015 року.

За умовами Кредитного договору відповідач-1 взяв на себе зобов'язання погашати кредит в валюті кредиту в зазначені п. 3.2 ст. 3 цього договору строки згідно графіку надання та погашення кредиту за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника, сплачувати проценти за користування кредитом у порядку та розмірі, визначеному п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору, у валюті кредиту (пп. 3.5.1 п. 3.5 ст. 3 Кредитного договору), а також виконувати інші зобов'язання за кредитним договором, в тому числі сплачувати комісії за управління кредитною лінією та за зміну умов договору у строки та розмірах, встановлених пп. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3 цього договору (пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 та п. 5.1 ст. 5 Кредитного договору).

Зобов'язанням на підставі ч. 1 ст. 509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України, ст. 193 ГК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до висновків місцевого суду, в судовому засіданні відповідач-1 визнав факт наявної заборгованості за Кредитним договором, в тому числі розмір основної заборгованості, в частині нарахованих позивачем процентів та комісії відповідач-1 висловився щодо нез'ясованості питання їх правомірності та правильності нарахування.

На підставі п. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони передбачили (п. 3.2.4 Кредитного договору), що проценти за користування кредитом сплачуються позичальником виходячи з встановленої банком процентної ставки у розмірі 17,5% річних.

За умовами п. 3.5.1. Кредитного договору позичальник сплачує банкові проценти за користування кредитом в розмірі, визначеному п. 3.2. цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 7 число місяця (у січні та травні до 15 числа) на зазначений п. 3.8 Кредитного договору рахунок. Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом за останній період нарахування процентів підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

Відповідно до п. 3.5.3 Кредитного договору у разі порушення строку сплати процентів за користування кредитом ( п. 3.5.1 цього договору) банк переносить заборгованість за несплаченими процентами за кредитом на рахунок прострочених процентів за користування кредитом.

31.03.2014 р. сторони підписали додаткову угоду №151109К21-27 до Кредитного договору, якою, зокрема, визначили процентну ставку за кредитом - ставка НБУ + 1,5% річних, на період з 01.06.2010 р. по 07.06.2010 р. - 9,75% річних, на період з 08.06.2010 р. по 30.06.2010 р. - 9,0% річних, процентна ставка на період з 01.07.2013 р. по 30.06.2014 р. складає 1,0%, починаючи з 01.07.2014 р. - 15,25 % річних.

Положеннями п. 3.2.5 Кредитного договору сторони визначили розмір комісії за управління кредитною лінією - 0,005% від ліміту кредитної лінії та комісії за зміну умов договору - диференційовано в залежності від виду змін.

На підставі п. 4.1 Кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити банку комісію за управління кредитною лінією у встановленому п. 3.2 цього договору розмірі. Така комісія нараховується за період нарахування комісії за управління кредитною лінією в останній банківський день місяця і підлягає сплаті щомісяця з 1 по 7 число місяця, наступного за розрахунковим (у січні та травні до 15 числа) на зазначений п. 3.8. Кредитного договору рахунок. Комісія за управління кредитною лінією за останній період нарахування комісії за управління кредитною лінією підлягає сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом. У разі прострочення будь-яких платежів за основним боргом за кредитом комісія нараховується на суму фактичної заборгованості за кредитом.

28.08.2014 р. сторони підписали додаткову угоду №151109К21-29, якою, зокрема, визначили, що у разі невиконання позичальником зобов'язань, передбачених підпунктами 5.1.3.15 та/або 5.3.1 (ж) та/або 5.1.3.16 та/або 5.3.1 (л) договору, розмір комісії за управління кредитною лінією збільшується на 0,17% від ліміту кредитної лінії з дати невиконання до дати фактичного виконання. Комісія за управління кредитною лінією в період з 01.02.2014 р. по 30.06.2014 р. нараховується банком без урахування стану виконання позичальником умов, визначених пп. 5.1.3.15 та/або 5.3.1 (ж) та/або 5.1.3.16 та/або 5.3.1 (л) договору. Крім цього, сторони визначили, що за внесення відповідних змін позичальник сплачує банку плату за зміну умов договору в сумі 2 400,00 грн.

22.12.2014 р. сторони підписали додаткову угоду №151109К21-30, якою, зокрема, визначили, що комісія за управління кредитною лінією починаючи з дати укладання додаткової угоди №151109К21-30 до Кредитного договору нараховується банком без урахування стану виконання позичальником умов, визначених пп. 5.1.3.9 та/або 5.3.1 (в), (д) та (е) договору, пп. 5.1.3.18 договору, пп. 5.1.3.15 та/або 5.3.1 (ж) та/або 5.1.3.16 та/або 5.3.1 (л) договору. Крім цього, сторони визначили, що за внесення відповідних змін позичальник сплачує банку плату за зміну умов договору в сумі 2 400,00 грн.

Як встановлено матеріалами справи й не спростовано відповідачем-1, станом на 25.03.2015 р. (за виключенням сум, зафіксованих в рішенні господарського суду міста Києва від 11.11.2014 р. у справі №910/13972/14) згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача-1 за Кредитним договором становить 1 043 836 131,43 грн., й складається з:

- 799 666 000,00 грн. - заборгованість за кредитом (основним боргом);

- 79 744 470,58 грн. - проценти за користування кредитом (основним боргом) за період нарахування з 01.08.2014 р. по 24.03.2015 р.;

- 310 837,91 грн. - комісія за управління кредитною лінією за період нарахування з 01.08.2014 р. по 24.03.2015 р.;

- 4 800,00 грн. - комісія за зміну умов договору (додаткові угоди №151109К21-29 та №151109К21-30);

- 75 933 404,73 грн. - пеня за прострочення зобов'язань, де 67 610 117,15 грн. пеня, нарахована на суму основної заборгованості (кредит) за період прострочення з 08.01.2015 р. по 24.03.2015 р., 8 279 977,13 грн. пеня, нарахована на проценти за користування кредитом за загальний період прострочення з 01.09.2014 р. по 24.03.2015 р., 42 629,92 грн. пеня, нарахована на комісію за управління кредитною лінією за загальний період прострочення з 01.09.2014 р. по 24.03.2015 р., 680,53 грн. пеня, нарахована на комісію за зміну умов договору за загальний період прострочення з 01.09.2014 р. по 24.03.2015 р.;

- 4 995 173,92 грн. - 3% річних у зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту (основного боргу) за період прострочення з 08.01.2015 р. по 24.03.2015 р.;

- 1 661 494,57 грн. - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом за період прострочення з 01.09.2014 р. по 24.03.2015 р.;

- 85 541,92 грн. - 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитною лінією та комісії за внесення змін до умов договору за період прострочення з 01.09.2014 р. по 24.03.2015 р.;

- 81 434 407,80 грн. - інфляційні втрати, де 61 574 282,00 грн. інфляція, нарахована на суму основної заборгованості (кредит) за період прострочення з 08.01.2015 р. по 28.02.2015 р., 18 876 242,37 грн. інфляція, нарахована на проценти за користування кредитом за загальний період прострочення з 01.08.2014 р. по 28.02.2015 р., 979 580,47 грн. інфляція, нарахована на комісію за управління кредитною лінією за загальний період прострочення з 01.08.2014 р. по 28.02.2015 р., 4 302,96 грн. інфляція, нарахована на комісію за зміну умов договору за загальний період прострочення з 01.08.2014 р. по 28.02.2015 року.

Контррозрахунку заборгованості за Кредитним договором відповідачем-1 суду не надано та не зазначено, яким положенням Кредитного договору та/або чинного законодавства суперечить наданий позивачем розрахунок тощо.

З огляду на вищенаведені приписи закону, наявні в матеріалах справи докази, місцевий суд обґрунтовано визнав правомірними вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 799 666 000,00 грн., заборгованості по простроченим процентам в сумі 79 744 470,58 грн. за період з 01.08.2014 р. по 24.03.2015 р., 310 837,91 грн. заборгованості по сплаті комісії за управління кредитною лінією, 4 800, 00 грн. заборгованості по сплаті комісії за зміну умов Кредитного договору тощо.

Порушенням зобов'язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений договором або законом строк (ст. 612 ЦК України).

Приписами ст.ст. 549, 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пеня є неустойкою, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Передбачений ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється на підставі ст. 3 цього Закону від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами було погоджено (п. 7.2 ст. 7 Кредитного договору) нарахування пені у разі невиконання зобов'язань згідно пп. 3.4.1 п.3.4, пп. 3.5.1 п. 3.5 ст. 3, ст. 4 цього договору на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що доданий позивачем до позовної заяви розрахунок пені за прострочення повернення кредиту, сплати процентів та комісій за Кредитним договором за період прострочення по сплаті тіла кредиту з 08.01.2015 р. по 24.03.2015 р. та за період прострочення по сплаті процентів та комісій з 01.09.2014 р. по 24.03.2015 р. є обґрунтованим, арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам закону, в тому числі положенням Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та умовам Кредитного договору тощо.

На підставі ст. 229 ГК України та ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу (тіло кредиту, проценти та комісії) та 3% річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 ЦК України), а відповідач-1 є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку.

Разом з тим, згідно матеріалів справи з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором, між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2 (поручителем) укладено договір поруки №151113Р4 від 07.03.2013 р. ( далі Договір поруки), за умовами п. 3.1 ст. 3 якого поручитель зобов'язався перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобов'язання, тобто зобов'язання позичальника за Кредитним договором, з усіма змінами та доповненнями, які укладено та будуть укладеними. На підставі п. 3.2 ст. 3 згаданого договору поруки у випадку невиконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором кредитор має право вимагати виконання цього зобов'язання у поручителя та/або позичальника як у солідарних боржників.

У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, позивач надсилав на адресу поручителя вимогу про погашення заборгованості позичальника (відповідача-1) перед позивачем (лист №195-04/252 від 15.01.2015 р., копія якого наявна в матеріалах справи), однак ця вимога залишена поручителем без задоволення, й доказів на підтвердження іншого матеріали справи не містять.

Таким чином, місцевий суд дійшов правомірного висновку про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту на загальну суму 1 043 836 131,43 грн.

Доводи скаржника про те, що укладеним між сторонами договором не передбачено комісії за зміну умов договору,отже її стягнення є незаконним, не заслуговують на увагу, оскільки нарахування такої комісії передбачено умовами Кредитного договору, зокрема, додатковими угодами №151109К21-29 та №151109К21-30 до нього.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2015 р. у справі №910/9025/15 - без змін.

Матеріали справи №910/9025/15 повернути за належністю до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Г.А. Жук