ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 листопада 2015 р. Справа № 903/1047/15

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології"

про стягнення заборгованості по лізингових платежах в сумі 14 669,17 грн., та вилучення предмета лізингу

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 12.12.2015 року

від відповідача: ОСОБА_3, дов.№7/1 від 14.04.2015 року

Права та обовязки учасникам судового процесу розяснено відповідно до ст. ст. 20,22 ГПК України.

Відводу судді не заявлено.

Клопотання про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть: Позивач ТзОВ Лізингова компанія Еталон звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача ТзОВ ТД Екотехнології 122 312,21 грн., вилучити предмет лізингу - трактор МТЗ-82.1.26 та передати його позивачу.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу вказує, що зобовязання між сторонами виникли згідно договору фінансового лізингу №000117 від 24.10.2013 року з додатками №№ 1, 2, 3, які є невід'ємною частиною договору; предметом лізингу є трактор МТЗ-82.1.26, державний реєстраційний номер: 60374АА, 2013 року випуску, вартістю 152 000,00 грн. Згідно п. 1.1 договору лізингодавець зобовязується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно, а Лізингоодержувач прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі передбачені договором. По п.п. 4.2.3, 8.5 усі поточні авансові та лізингові платежі сплачуються рівними частинами з 1-го по 10-е число поточного місяця, датою виконання будь-якого платежу вважається дата фактичного надходження коштів на банківський рахунок Лізингодавця (п.8.12).

В порушення умов договору відповідач з 10.12.2013 року по 10.09.2014 року здійснив лише три платежі, які склали сплату за 9-ть повних місяців і за десятий 230,52 грн. та допустив несплату 12 щомісячних платежів, тому заборгованість на 10.03.2015 року складає 21 465,84 грн.

По п.12.1 за несвоєчасне внесення лізингових платежів передбачена пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних за користування чужими коштами від суми заборгованості за кожен день прострочки сплати лізингових платежів. Згідно п. 12.2 за порушення п.4.2 договору передбачено штраф в розмірі 3% від загальної вартості предмету лізингу на момент укладення даного договору за кожне порушення. Згідно розрахунку сума пені становить 3 785,71 грн., розмір процентів річних за користування чужими коштами 426,13 грн., розмір штрафу 86 640,00 грн., інфляційні 9568,43 грн., 3% річних 426,12 грн.

Заявою від 12.10.2015 року №1475 позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути 139 756,70 грн., з них 27 120,45 грн. заборгованості по лізингових платежах, 100 320 грн. штрафу за порушення терміну сплати щомісячних лізингових платежів, 3858,03 грн. пені за несвоєчасне внесення лізингових платежів, 554,29 грн. процентів за користування чужими коштами, 7349,64 грн. інфляційних та 554,29 грн. 3% річних.

Відповідач подав заперечення на позов № 43-2юр від 03.11.2015 року, в якому вказує, що за умовами договору фінансового лізингу (п.8.1) було визначено графік лізингових платежів у додатках №№1,2, які є невід'ємною частиною договору. В звязку з укладенням додаткової угоди №1 від 10.12.2013 року додатки №№1,2 припинили свою дію, почав діяти додаток №5, який не був сторонами узгоджений і підписаний, а отже всі лізингові платежі повинні сплачуватись згідно умов договору фінансового лізингу та чинного законодавства, оскільки графік сплати другого лізингового платежу відсутній. Вважає, що виходячи з п.7.2 договору відшкодування вартості предмета лізингу має бути проведено протягом 60 місяців з дати його передачі, тобто до 26.11.2018 року; будь-які інші платежі, їх розміри та терміни сторонами не погоджено; розрахунок сплачених коштів за предмет лізингу буде надано після з'ясування, куди зараховано суми 2035,05 грн. та 2038,55 грн., оскільки р.10 договору передбачено одноразове страхування предмета лізингу, а тому зарахування платежу в сумі 2038,55 грн. в рахунок сплати страхових платежів суперечить умовам договору.

Враховуючи те, що порушення зобовязань за договором зі сторони відповідача відсутнє, вважає безпідставним нарахування штрафних санкцій та процентів за користування чужими коштами, розмір процентів не встановлений договором та не передбачений чинним законодавством відносно договорів фінансового лізингу.

В заперечені від 17.11.2015 року вказує, що відповідачем до передачі предмету лізингу було сплачено перший лізинговий платіж наступними сумами: на погашення комісії за організацію 21.11.2013 року 42 600,00 грн., 13.11.2013 року 85 200,00 грн., 14.11.2013 року 6 390,00 грн. комісії за передачу предмета лізингу, 25.11.2013 року 632,08 грн. покриття витрат лізингодавцю за реєстрацію предмета лізингу, 25.11.2013 року 2 035,05 грн. за страхування предмета лізингу, всього сплачено 136 857,13 грн., з яких позивач повернув 32 330,00 грн., згідно графіку сплати першого лізингового платежу відповідач зобов'язаний був сплатити 97 760,00 грн., тобто надмірно сплатив 6 100,00 грн., які мають бути враховані в сплату наступних лізингових платежів.

На відшкодування вартості предмета лізингу по другому платежу було сплачено 9 040,15 грн. та 5 424,09 грн.

Оскільки сторони не узгодили графіку сплати другого лізингового платежу, а умовами договору не встановлено періоди сплати лізингових платежів, а лише строк сплати 60 місяців, то відповідач повинен сплачувати лізингові платежі з врахуванням ч. 2 ст. 530 ЦК України. На момент отримання вимоги (22.01.2015 року) відповідач мав сплатити 15 200,04 грн., фактично сплатив 20 564,24 грн., наступний платіж в сумі 15 200,04 грн. має бути сплачений 16.01.2016 року.

В зв'язку з виконанням зобов'язань щодо сплати лізингових платежів, відсутні підстави вважати договір розірваним. Дійсність договору фінансового лізингу підтверджує вимога позивача про стягнення платежів з травня по листопад 2015 року.

Заявою від 23.11.2015 року позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" заборгованість по сплаті щомісячних лізингових платежів у розмірі 14 66,17 грн. та вилучити у товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" предмет лізингу - трактор МТЗ-82.1.26 і документи та приналежності: свідоцтво про реєстрацію машини, комплект ключів, сервісну книжку, паспорт на трактор, та передати товариству з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон".

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог. Тому суд розглядає спір з врахуванням ціни позову зазначеної в заяві про зменшення позовних вимог.

З матеріалів справи, пояснень представників сторін вбачається, що 24.10.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" (Лізингодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" (Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № 000117 (а.с. 21-26).

Згідно п. 11. договору лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (надалі предмет лізингу визначений у п. 3.1. цього договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 3.1. предметом лізингу по даному договору є трактор МТ3-82.1.26.

Предмет лізингу було передано лізингоодержувачу по акту приймання - передачі від 26.11.2013 року (а.с. 31)

Згідно п. 4.2.3 лізингоодержувач зобов'язався у встановлений термін і в повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору.

Згідно п. 7.2. розділу 7 "Строк дії договору та строк лізингу", строк лізингу починається з дати передачі та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акту приймання-передачі предмета лізингу та в останню дату платежу, зазначену у додатку № 2 до цього договору, якщо інше не передбачено умовами даного договору.

Початок сплати щомісячних лізингових платежів починається з дати передачі лізингоодержувачеві предмета лізингу, тобто з дати підписання акту приймання-передачі предмета лізингу. Акт приймання-передачі підписано сторонами 26.11.2013 року.

Пунктом 8.1. сторони зазначили, що складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів, визначені в графіку лізингових платежів у додатках № 1 та № 2 до цього договору, які є його невід'ємною частиною.

В пункті 8.5 договору фінансового лізингу сторони зазначили, що усі поточні авансові та лізингові платежі по даному договору сплачуються лізингоодержувачем рівними частинами з 1-го по 10-е число поточного місяця, що вказується в додатках № 1 та № 2.

Тобто порядок сплати лізингових платежів сторони встановили додатком № 1 (графік сплати першого лізингового платежу) та додатком № 2 (графік сплати другого лізингового платежу).

10.12.2013 року між сторонами підписана додаткова угода № 1 до договору фінансового лізингу № 000117 від 24.10.2013 року (а.с. 30).

В пункті 1 додаткової угоди зазначено, що додаток № 1 припиняє свою дію та починає діяти додаток № 4 (графік сплати першого лізингового платежу), який буде розрахований відповідно до нової вартості предмета лізингу 152 000,00 грн.

В п. 2 зазначено, що додаток № 2 до договору фінансового лізингу припиняє свою дію, замість нього починає діяти додаток № 5 (графік сплати другого лізингового платежу), який підписується сторонами одночасно з підписанням додаткової угоди та є невід'ємною частиною договору.

Однак, як з'ясувалось в ході розгляду справи, додаток № 5, яким узгоджено графік погашення другого лізингового платежу, не був підписаний лізингоодержувачем.

Враховуючи те, що дію додатку № 2 припинено додатковою угодою від 10.12.2013 року, а додаток № 5 (графік погашення другого лізингового платежу) не підписаний, відповідно сторонами не узгоджено щомісячних платежів (комісії, відсотків тощо) по другому лізинговому платежу, щодо невиконання якого заявлено позов.

З врахуванням зазначеного регулювання відносин щодо сплати лізингових платежів повинно здійснюватись згідно чинного законодавства.

За загальними нормами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про фінансовий лізинг" відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

В ч. 2 ст. 806 ЦК України зазначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з врахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 5 ст. 762 ЦК України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що в момент укладення додаткової угоди (10.12.2013 року) відповідачем було повністю сплачено перший лізинговий платіж, переплата в сумі 32 330,00 грн. повернута відповідачу. Відтак з врахуванням того, що між сторонами не було узгоджено щомісячних платежів по другому лізинговому платежу, за діючим законодавством такий обов'язок виник у відповідача з грудня 2013 року.

За період з 26.12.2013 року по 26.10.2015 року відповідачем здійснено 2 платежі: 14.04.2014 року в сумі 5 424,09 грн. та 27.06.2014 року в сумі 9 040,15 грн., які в сукупності склали сплату лише за 11 щомісячних лізингових платежів, та не сплачено 12 щомісячних лізингових платежів по 1 266,67 грн./міс., заборгованість по яких станом на 26.10.2015 року складає згідно заяви про зменшення суми позову, 14 669,17 грн.

З розрахунку відповідача долученого до клопотання від 23.11.2015 року слідує, що він погодився з сумою щомісячних платежів 1 266,67 грн. зазначеною позивачем.

Тому вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі 14 669,17 грн., згідно заяви про зменшення суми позову, підставна та підлягає задоволенню.

Доводи відповідача щодо надмірної сплати суми 6 100,00 грн. по першому лізинговому платежу, яка має бути зарахована в сплату наступних платежів, не беруться судом до уваги, оскільки на момент вирішення спору відсутні будь-які письмові звернення зі сторони відповідача до позивача про зарахування даної суми в рахунок другого лізингового платежу.

Щодо вимоги про вилучення предмета лізингу, то як слідує з позовної заяви, позивач її обґрунтовує з посиланням на п.п. 12.4, 12.6 договору фінансового лізингу, повідомлення від 22.05.2015 року № 641, в якому позивач вказав, що договір є розірваним з 22.05.2015 року та зобов'язав повернути предмет лізингу (а.с. 38), а також посилаючись на норми ЗУ "Про фінансовий лізинг", зокрема ч. 2 ст. 7, п. 4 ч. 1 ст. 10, ч. 2 ст. 11.

Так, згідно п. 12.4 договору лізингодавець має право достроково припинити дію договору фінансового лізингу та вимагати повернення предмета лізингу у випадку якщо лізингоодержувач не сплатив або сплатив не повному обсязі лізинговий платіж у строк, встановлений додатком № 2 до даного договору, і прострочення оплати становить більше 30 календарних днів, а також всі належні до оплати платежі (штрафні санкції, пеню та інші відшкодування відповідно до умов даного договору); лізингоодержувач використовує предмет лізингу не у відповідності до умов даного договору або його призначення; якщо лізингоодержувач не виконує умов гарантії на предмет лізингу, не підтримує предмет лізингу в технічно-справному стані (в т.ч. не проводить гарантійний та післягарантійний ремонт предмета лізингу в разі, якщо такий ремонт потрібен), що погіршує технічний стан предмета лізингу; лізингоодержувач надає лізингодавцю інформацію не в повному обсязі або надає недостовірну інформацію згідно вимогам даного договору; лізингоодержувач передав предмет лізингу в сублізинг, найм (оренду) без попереднього письмово дозволу Лізингодавця.

Згідно п. 12.6 договору, у випадку, якщо лізингоодержувач не виконав свої зобов'язання згідно розділу 12 договору фінансового лізингу, лізингодавець вправі стягнути заборгованість, що утворилась на день стягнення, і вимагати повернення предмета лізингу в судовому порядку згідно з положеннями чинного законодавства України.

За загальними нормами ч. 1 ст. 651 УК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 2 даної статті договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Однак на момент розгляду справи позивачем не надано рішення суду, яким розірвано договір фінансового лізингу, а пункти 12.4, 12.6 на які посилається позивач, не передбачають дострокового розірвання договору в односторонньому порядку.

Окрім того, в пункті 12.4 зроблено посилання на порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати лізингових платежів визначених додатком № 2, який сторонами припинено пунктом 2 додаткової угоди № 1 від 10.12.2013 року, в замін новий графік за додатком №5 не підписано.

З врахуванням зазначених обставин, договір фінансового лізингу не можна вважати розірваним, а тому вимога про повернення предмету лізингу з підстав припинення договору є необґрунтованою і суд відмовляє в її задоволенні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, Закону України Про судовий збір, понесені позивачем витрати по оплаті судового збору підлягають стягнення з відповідача з врахуванням задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" в користь товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" 14 669,17 грн. заборгованості та 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

30.11.2015

Суддя С. В. Костюк