ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Справа № 914/745/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого),
Катеринчук Л.Й. (доповідача),
Куровського С.В.
розглянувши касаційну скаргуТОВ "Кей-Колект"
на постанову та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2015 року господарського суду Львівської області від 25.02.2015 року
у справі господарського суду№ 914/745/14 Львівської області
за заявоюУгорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області
доТОВ "Моршинське"
провизнання банкрутом
розпорядник майнаГапоненко Р.І.
в судовому засіданні взяли участь представники:

ТОВ "Кей-Колект":Дутчак В.Ф. (довіреність №1109 від 31.08.2015 року).

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Львівської області від 07.03.2014 року прийнято до розгляду заяву Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області (далі - ініціюючого кредитора) про порушення справи про банкрутство ТОВ "Моршинське" (далі - боржника) відповідно до статей 10 - 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року) (далі - Закон про банкрутство) (том 1, а.с. 1 - 2).

Ухвалою господарського суду Львівської області від 17.03.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство боржника, визнано вимоги ініціюючого кредитора до боржника на суму 636 284, 69 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. та встановлено оплату його послуг за виконання повноважень розпорядника майна у справі в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна шляхом її авансування заявником (кредитором), ухвалено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення справи про банкрутство боржника, текст якого додається, зобов'язано розпорядника майна Гапоненка Р.І. до 25.04.2014 року надати суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів, повідомити усіх виявлених кредиторів про час та місце проведення попереднього судового засідання, докази повідомлення надати суду, скласти і подати до господарського суду на розгляд (затвердження) реєстр вимог кредиторів, до 16.05.2014 року організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника та визначити його вартість, надати суду відомості про майно боржника, документально підтверджений висновок про фінансове становище боржника, а також про можливість введення санації боржника, висновок щодо наявності ознак фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, документально підтверджений звіт про проведену роботу, попереднє засідання суду призначено на 20.05.2014 року (том 1, а.с. 79 - 83).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.07.2014 року, залишеною без змін Постановою Вищого господарського суду України від 23.09.2014 року, ухвалу господарського суду Львівської області від 17.03.2014 року в частині визнання вимог ініціюючого кредитора скасовано, прийнято в цій частині нове рішення про визнання вимог ініціюючого кредитора до боржника на суму 623 754, 52 грн., в решті ухвалу підготовчого засідання суду першої інстанції від 17.03.2014 року залишено без змін (том 1, а.с. 210 - 216, 231 - 236).

Оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Моршинське" оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 18.03.2014 року (том 1, а.с. 101).

11.12.2014 року шляхом направлення двох поштових відправлень ТОВ "Кей-Колект" звернулося до господарського суду з двома заявами (№135-15312 та №153-15315 від 18.11.2014 року) з вимогами до боржника, забезпеченими боржником за Договором іпотеки від 28.03.2007 року на виконання Кредитного договору №0 від 27.03.2007 року, на загальну суму 1 675 004, 23 грн. та забезпеченими боржником за Договором іпотеки від 16.06.2007 року на виконання Договору про надання споживчого кредиту №0 від 14.06.2007 року фізичною особою Гнатушко Г.М., на загальну суму 2 017 409, 20 грн. (том 4, а.с. 3 - 59, том 5, а.с. 4 - 64).

Зазначені заяви прийнято судом першої інстанції до розгляду в окремих судових засіданнях з винесенням двох ухвал про розгляд спірних вимог по кожній заяві окремо.

Так, ухвалою господарського суду Львівської області від 25.02.2015 року (суддя Гутьєва В.В.) по заяві №135-15312 з вимогами про включення до реєстру забезпечених заставою майна боржника вимог на загальну суму 1 675 004, 23 грн. у визнанні вимог ТОВ "Кей-Колект" відмовлено повністю (том 4, а.с. 123 - 127).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТОВ "Кей-Колект" (далі - скаржник) звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції від 25.02.2015 року та прийняти нову ухвалу, якою визнати грошові вимоги ТОВ "Кей-Колект" до боржника за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року на загальну суму 1 675 004, 23 грн. та включити їх окремо до реєстру вимог кредиторів як вимоги, забезпечені заставою майна боржника, а також стягнути з боржника 1 218 грн. судових витрат за подання заяви з грошовими вимогами, обґрунтовуючи неповнотою дослідження місцевим господарським судом обставин справи при розгляді спірних кредиторських вимог та неправильним застосуванням до спірних правовідносин положень цивільного законодавства про позовну давність.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2015 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Михалюк О.В., судді: Мельник Г.І., Плотніцький Б.Д.) апеляційну скаргу ТОВ "Кей-Колект" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Львівської області від 12.05.2015 року у справі - без змін (том 4, а.с. 174 - 179).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, до Вищого господарського суду України звернувся скаржник з касаційною скаргою, в якій просив суд касаційної інстанції скасувати постанову апеляційного суду від 12.05.2015 року та ухвалу суду першої інстанції від 25.02.2015 року та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги ТОВ "Кей-Колект" до боржника за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року на загальну суму 1 675 004, 23 грн., а саме: 970 553, 91 грн. заборгованості за кредитом та 704 450, 32 грн. заборгованості за процентами, та включити їх окремо до реєстру вимог кредиторів як вимоги, забезпечені заставою майна боржника, а також стягнути з боржника 1 218 грн. судових витрат за подання заяви з грошовими вимогами, обґрунтовуючи порушенням судами попередніх інстанцій положень статей 1, 23 Закону про банкрутство, статей 257, 261, 266, 267, 1048, 1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 22, 27, 33, 35, 36, 43, 65, 82, 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову апеляційного суду від 12.05.2015 року та ухвалу суду першої інстанції від 25.02.2015 року на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представника ТОВ "Кей-Колект" - Дутчак В.Ф., дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно зі статтею 1 Закону про банкрутство в редакції, чинній з 19.01.2013 року, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Частинами 1, 2, 6, 8 статті 23 Закону про банкрутство в редакції, чинній з 19.01.2013 року, передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду, за наслідками розгляду яких господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону про банкрутство в редакції, чинній з 19.01.2913 року, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Згідно з частиною 9 статті 45 Закону про банкрутство в редакції, чинній з 19.01.2013 року, погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Отже, правомірність та обґрунтованість включення окремо до реєстру вимог забезпеченого кредитора перевіряється судом з винесенням єдиного рішення (ухвали) по вимогах такого кредитора, незалежно від того скільки заяв ним подано до суду, оскільки в реєстрі такі вимоги обліковуються за юридичною особою забезпеченого кредитора та не ідентифікуються за окремими договорами іпотеки, на підставі яких у боржника виникли зобов'язання майнової поруки. Також, згідно особливостей провадження у справі про банкрутство, критерієм для внесення окремо до реєстру вимог, забезпечених заставою майна боржника, є наявність в державному реєстрі застав відомостей про майно боржника, яке є предметом застави. Відтак, включаючи до реєстру окремо або відмовляючи у визнанні забезпечених заставою вимог до боржника, судам належить встановити юридичні факти, з якими законодавець пов'язує набуття заставним кредитором певного правового статусу у справі про банкрутство (перевірити обставини перебування майна боржника, як предмета застави, у державному реєстрі застав).

Згідно з частиною 1 статті 32, частиною 1 статті 33 та частиною 2 статті 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою суду від 17.03.2014 року порушено справу про банкрутство ТОВ "Моршинське" за загальною процедурою відповідно до Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 року, оголошення про що оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 18.03.2014 року (том 1, а.с. 79 - 83, 101).

Судами встановлено, що 16.12.2014 року на адресу місцевого господарського суду надійшло дві заяви ТОВ "Кей-Колект", одна з них з грошовими вимогами до боржника на суму 1 675 004, 23 грн., з яких: 970 553, 91 грн. - заборгованість за кредитом, 704 450, 32 грн. - заборгованість за процентами (за вх. №5973/14 від 16.12.2014 року) за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року та договором іпотеки нежитлових приміщень від 28.03.2007 року (том 4, а.с. 3 - 59).

Суди встановили, що зазначені вимоги є спірними, як такі, що повністю заперечуються боржником та в повному обсязі не визнаються розпорядником майна Гапоненком Р.І. (з урахуванням уточнення №294 від 23.02.2015 року до повідомлення про визнання кредиторських вимог №264 від 19.01.2015 року) (том 4, а.с. 83, 97-98, 113-114).

Як встановлено судами, в обґрунтування грошових вимог до боржника на суму 1 675 004, 23 грн. ТОВ "Кей-Колект" зазначило, що 27.03.2007 року між Гнатушко Ганною Михайлівною та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк, укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті на суму 100 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 505 000 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 договору); до зазначеного договору долучено графік погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору №0 від 27.03.2007 року (том 4, а.с. 10 - 22).

Судами встановлено, що 28.03.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року між ТОВ "Регіональна торгова компанія", правонаступником якого є ТОВ "Моршинське", Гнатушко Г.М. та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір іпотеки нежитлових приміщень в забезпечення виконання зобов'язань третьої особи, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №715; відповідно до умов зазначеного договору іпотеки, ТОВ "Регіональна торгова компанія", як іпотекодавцем, передано в іпотеку банку (іпотекодержателя) нерухоме майно, а саме: картоплесховище цегляне, зазначене в плані під Літерою "Ж", загальною площею 583,9 кв. м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Кобилянської, буд. 24 (том 4, а.с. 23 - 28).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 12.12.2011 року на підставі договору факторингу №1 та договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки заборгованість за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року та договором іпотеки нежитлових приміщень від 28.03.2007 року було відступлено ПАТ "УкрСиббанк" ТОВ "Кей-Колект" (том 4, а.с. 37 - 41, 43 - 45).

Судами відмовлено у визнанні забезпечених вимог ТОВ "Кей-Колект" до боржника на суму 1 675 004, 23 грн. з посиланням на пропуск строків позовної давності стягнення зазначеного боргу з основного кредитора Гнатушко Г.М., що відповідно до статті 266 ЦК України має наслідком пропуск позовної давності щодо вимог іпотекодержателя та звільняє його від виконання зобов'язання, забезпеченого майновою порукою.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції та вважає їх зробленими з порушеннями норм процесуального права, визначеними законом про банкрутство щодо розгляду вимог одного кредитора та визначення таких вимог єдиним судовим рішенням (ухвалою), незалежно від того скільки заяв з кредиторськими вимогами подавалося таким кредитором у справу про банкрутство (статті 23, 25 Закону про банкрутство в редакції, чинній з 19.01.2013 року).

Також, судами не перевірено обставин перебування майна боржника в державному реєстрі застав, що відповідно до статті 25 Закону про банкрутство (в зазначеній редакції) є підставою для включення до реєстру вимог кредиторів, як таких що забезпечені майном боржника та до переліку предметів застави.

Судами не перевірено обставин переривання строків позовної давності щодо вимог за кредитним договором Гнатушко Г.М. шляхом можливого звернення до суду попереднього кредитора ПАТ "УкрСиббанк" про звернення стягнення на майно боржника та не перевірено наявності поважних причин пропуску позовної давності у кредитора, якому було відступлено права вимоги за договором іпотеки (ТОВ "Кей-Колект").

З огляду на зазначене, прийняті у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій слід скасувати як такі, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права, які належить застосовувати до спірних правовідносин у справі про банкрутство, а справу в частині розгляду спірних вимог ТОВ "Кей-Колект" згідно з поданою ним заявою №135-15312 від 18.11.2014 року направити на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

При новому розгляді спірних вимог згідно з поданою ТОВ "Кей-Колект" заявою №135-15312 від 18.11.2014 року їх слід об'єднати до спільного розгляду зі заявою №153-15315 від 18.11.2014 року, перевірити наявність предметів іпотеки за договорами іпотеки в державному реєстрі застав, перевірити можливість переривання перебігу позовної давності шляхом звернення до суду попередника кредитора ПАТ "УкрСиббанк" або наявність поважних причин для захисту порушеного права кредитора ТОВ "Кей-Колект", перевірити правильність розрахунку суми боргу за кредитним договором із Гнатушко Г.М. у випадку застосування положень цивільного законодавства про пропуск позовної давності та з врахуванням встановлених обставин дійти висновку про можливість визнання у справі про банкрутство вимог ТОВ "Кей-Колект" як таких, що забезпечені майном боржника, або відмову у їх визнанні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ТОВ "Кей-Колект" задовольнити частково.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2015 року та ухвалу господарського суду Львівської області від 25.02.2015 року (про розгляд кредиторських вимог ТОВ "Кей-Колект" згідно із заявою №135-15312 від 18.11.2014 року до ТОВ "Моршинське") у справі №914/745/14 скасувати.

Справу №914/745/14 на направити на новий розгляд вимог ТОВ "Кей-Колект" до господарського суду Львівської області.

Головуючий Н.Г. Ткаченко

Судді Л.Й. Катеринчук

С.В. Куровський