РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2015Справа №910/24437/15

За позовомПриватного акціонерного товариства "Креатив"
До Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ"
Пророзірвання кредитного договору
Суддя Підченко Ю.О.

За участю представників:

Від позивачаДорошенко В.В. (за довіреністю від 19.10.2015 р.)
Від відповідачаАнтонова І.В. (за довіреністю від 14.01.2015 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Креатив" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" про розірвання кредитного договору №WCLoan/05759 від 27.10.2011 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 р. за вказаними вимогами порушено провадження у справі № 910/24437/15, розгляд справи призначено на 16.10.2015 р.

Ухвалою від 16.10.2015 р. через неявку представника позивача суд відклав розгляд справи на 06.11.2015 р.

06.11.2015 р. за клопотанням представника позивача судом було продовжено строк розгляду спору до 29.11.2015 р. та відкладено розгляд справи на 27.11.2015 р.

27.11.2015 р. позивачем подано до суду довідку про відсутність аналогічного спору в провадженні господарського суду чи іншого органу та клопотання про зупинення провадження по справі.

В судове засідання 27.11.2015 р. з'явилися уповноважені представники сторін.

В ході судового засідання судом було заслухано представника позивача по суті поданого через канцелярію суду клопотання про зупинення провадження на підставі ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, за яким останній просив суд надіслати матеріали справи № 910/24437/15 слідчому управлінню ГУ МВС України в м. Києві на час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000965 та зупинити провадження у справі № 910/24437/15 на час проведення слідчим управлінням ГУ МВС України в м. Києві досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000965, оскільки наслідки цього розслідування безпосередньо вплинуть на подальший розгляд справи № 910/24437/15.

В обґрунтування указаного клопотання позивач стверджує, що порушення кримінального провадження № 0000965 за ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України вимагає дослідження та фактичного співставлення з тими відомостями, які містяться в господарській справі № 910/24437/15, зокрема: даними бухгалтерського обліку та даними фінансової звітності, що було долучено Публічним акціонерним товариством "ПІРЕУС БАНК МКБ" до матеріалів справи та тими даними, що містяться в матеріалах порушеного кримінального провадження.

Згідно ч. 2 п. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь у судовому засіданні, або за своєю ініціативою у випадку надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів. Даний вид зупинення провадження у справі є факультативним, необов'язковим для господарського суду.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані ним докази, суд не встановив правових підстав для надсилання матеріалів справи № 910/24437/15 до слідчого органу та відповідно зупинення провадження у справі, зважаючи на таке.

Вказані позивачем дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності, які за твердженнями позивача долучено Публічним акціонерним товариством "ПІРЕУС БАНК МКБ" до матеріалів справи № 910/24437/15 та потребують дослідження в ході кримінального провадження № 0000965, станом на даний час в матеріали господарської справи подані не були. Натомість, відповідачем на підтвердження заперечень проти позову подано докази, які безпосередньо стосуються надання кредиту позичальнику за кредитним договором №WCLoan/05759 від 27.10.2011 р.

Окрім того, виходячи із співставлення правової кваліфікації кримінального провадження № 0000965 та предмету спору у даній господарській справі, суд зазначає, що позивачем не доведено, що без всебічного дослідження слідчими органами обставин, які є предметом вказаного досудового розслідування, господарський спір об'єктивно не може бути вирішений по суті. Так само позивачем не вказано, яким саме чином вплинуть наслідки досудового розслідування № 0000965 на результат розгляду даної справи.

Отже, проаналізувавши викладені обставини, заслухавши позицію відповідача, суд відмовляє позивачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі з мотивів його безпідставності та необґрунтованості.

Надалі представник позивача підтримав та обґрунтував заявлені вимоги, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві на позов.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.10.2011 р. між Публічним акціонерним товариством "ПІРЕУС БАНК МКБ" (банк) та Приватним акціонерним товариством "Креатив" (позичальник) було укладено кредитний договір №WCLoan/05759 з подальшими змінами та доповненнями, внесеними договорами № 1 від 28.10.2011 р., № 2 від 08.12.2011 р., № 3 від 19.01.2012 р., № 4 від 27.08.2012 р., № 5 від 14.08.2013 р., № 6 від 18.08.2014 р., № 7 від 28.09.2014 р.

За умовами вказаного договору в редакції договору № 7 від 28.08.2014 р. за умови виконання п. 4.1 цього договору, банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію у порядку та на умовах, передбачених цим договором, а позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням згідно цього договору, своєчасно та в повному обсязі повернути кредит банку та сплачувати банку нараховані за користування кредитом проценти, своєчасно, у строки, визначені цим договором, належним чином виконувати зобов'язання за цим договором, при цьому, розмір максимального ліміту кредиту в період дії кредитного договору (з урахуванням інших положень цього договору) становить:

- з 27 жовтня 2011 року по 26 червня 2012 - 7 000 000 (сім мільйонів) доларів США;

- з 27 серпня 2012 року по 13 серпня 2013 - 10 000 000 (десять мільйонів) доларів США;

- з 14 серпня 2013 року по 27 серпня 2015 - 15 000 000 (п'ятнадцять мільйонів) доларів США.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору в редакції договору № 7 від 28.08.2014 р. позичальник зобов'язується повернути кредит та інші належні до сплати згідно цього договору платежі у повному обсязі, як це передбачено цим договором, не пізніше 27 серпня 2015 року.

Судом встановлено, що на виконання своїх договірних зобов'язання за кредитним договором банк надав позивачу кредитні кошти в розмірі 15 млн. доларів США на умовах кредитного договору.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про розірвання указаного договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими, на його думку, є нестабільна економічна ситуація в країні, внаслідок якої у позивача істотно зменшилась сума прибутку від господарської діяльності, підвищення курсу долара США по відношенню до національної грошової одиниці, що обумовлено незалежними від сторін зовнішньоекономічними факторами, на які позивач не розраховував при укладенні кредитного договору і не міг передбачити їх настання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України (ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що були встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 2 ст. 651 ЦК України передбачає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно ч. 1 до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 4 статті 188 ГК України, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За доводами позивача, істотною зміною обставин як підставою для розірвання кредитного договору є: нестабільна економічна ситуація в країні; істотне зменшення суми прибутку від господарської діяльності; підвищення курсу долара США по відношенню до національної грошової одиниці.

Проте, з визначенням указаних обставин такими, що підпадають під дію ст. ст. 652 ЦК України, погодитися не можна.

В розумінні ст. 652 ЦК України, допускається розірвання договорів у разі існування одночасно таких чотирьох умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Так, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Вказане підтверджується у п. 8.13 кредитного договору, відповідно до якого позичальник його підписанням заявляє та запевняє, що розуміє суть та бере на себе валютний ризик, тобто ймовірність додаткових фінансових витрат внаслідок зміни курсу валюти, в якій кредит було отримано відносно валюти, в якій позичальник отримує/буде отримувати дохід.

Отже, укладення кредитного договору з розрахунком платежів у іноземній валюті передбачає, що позичальник бере на себе ризики валютних коливань. Непередбачуваність валютних коливань є загальновідомим фактом та не може вважатись зміною істотних умов договору.

Зростання курсу долара США - валюти кредиту, за загальним правилом, саме по собі не є підставою для зміни умов кредитного договору в частині валюти розрахунку, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні у відношенні до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті.

Відтак, при укладенні спірного договору та отримуючи кредит саме в доларах США, тим самим, приймаючи на себе зобов'язання повернути кредитні кошти в доларах США, позивач був обізнаний, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, відтак зміна цього курсу можливо настане, а тому повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за кредитним договорами.

Отже, виходячи із викладеного та змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику.

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання як це передбачено статтею 617 ЦК України.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Таким чином, в силу указаних норм законодавства відсутність можливості для погашення кредиту внаслідок зменшення прибутку від господарської діяльності не звільняє відповідача від грошових зобов'язань за кредитним договором.

Крім того, відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 р. №1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" визначено, що зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки це не є істотною зміною обставин у розумінні статті 652 ПК України.

Поряд з викладеним, суд звертає увагу на те, що станом на даний час уся сума наданих позичальнику кредитних коштів за кредитним договором №WCLoan/05759 від 27.10.2011 р. у сумі 15 мільйонів доларів США залишається неповернутою банку.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними доказами наявність обставин, які б істотно змінились в розумінні ст. 652 ЦК України, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 02.12.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко