ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

03.12.2015 р. №917/1951/15

м. Полтава

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2, адреса реєстрації: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т, адреса для листування: 02096, м. Київ, Харківське шосе, 49

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар-Майстер», 37301, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Героїв Майдану, буд.78

про стягнення 354 220 135,28 грн.

Головуючий суддя Пушко І.І.

Суддя Тимощенко О.М.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3, довіреність №254 від 26.03.2015 року;

Від відповідача: ОСОБА_4, довіреність від 01.10.2015 року;

ОСОБА_5, довіреність від 09.11.2015 року.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 354 220 135,28 грн. за кредитним договором №010-12/12/6 від 15.02.2012 року, з яких: 181 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 41 644 709,63 грн. заборгованість за процентами, 52 901 589,04 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 7 330 905,84 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 2 841 452,05 грн. заборгованість за 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту, 599 502,29 грн. заборгованість за несвоєчасну сплату процентів, 59650760,23 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту, 8 251 216, 60 грн. інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку відповідача умов кредитного договору, оскільки відповідач, як позичальник, у визначені договором строки не повернув позивачу, як кредитору, отримані в кредит кошти, що стало причиною звернення до суду про стягнення заборгованості.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, просить суд залишити позов без розгляду в звязку з ненаданням позивачем витребуваних судом доказів.

10.11.2015 року справу прийнято до колегіального розгляду.

Судове засідання 03.12.2015 року проводиться за клопотанням позивача від 18.11.2015 року в режимі відеоконференції згідно ухвали суду від 24.11.2015 року.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів встановила:

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З огляду на викладене, чинним законодавством України на позивача покладено обов'язок доказування наявності обставин, на які той посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи.

Відповідно до статті 65 ГПК України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суддя, серед іншого, зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії, витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору.

Після надходження позовної заяви була винесена ухвала про порушення провадження у справі, на позивача покладено обовязок надати ряд документів, необхідних для розгляду справи по суті. Розгляд справи неодноразово відкладався в звязку з ненаданням у повному обсязі витребуваних доказів ухвалами 24.09.2015 року, 15.10.2015 року, 27.10.2015 року. Після прийняття справи до колегіального розгляду ухвалою від 10.11.2015 року колегія суддів зобовязала позивача надати: оригінал кредитного договору № 010-12/12/6 від 15.02.2012 року, договору від 06.03.2013 року про внесення змін до вищевказаного кредитного договору та належним чином засвідчені копії інших додаткових угод до вказаного кредитного договору; докази фактичного надання кредиту відповідачу в порядку, визначеному ст.5 договору від 06.03.2013р. про внесення змін до кредитного договору №010-12/12/6 від 15.02.2012р., зокрема, заявки відповідача на отримання коштів, докази відкриття відповідачу поточного та/або позичкового рахунків та докази перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача та/або оплати платіжних документів відповідача з позичкового рахунку; засвідчену копію повідомлення (повідомлень) про визнання нікчемними додаткових угод до вказаного кредитного договору; письмові пояснення щодо правових підстав для визнання нікчемними відповідних договорів; докази повідомлення відповідача про здійснене відступлення права вимоги (відповідно до п.1.5 договору про відступлення права вимоги (факторинг) №5/01/13 від 28.02.2013.); належним чином (відповідно до вимог Національного стандарту України Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 N 55) засвідчені копії меморіального ордеру №316404 від 06.03.2013р. та електронних повідомлень-відповідей платника податків (Форма №П5), доданих до письмових пояснень від 22.10.2015р. (додатки №№2-4 до пояснень); в разі неможливості подання витребуваних документів надати документально обґрунтовані письмові пояснення щодо причин ненадання.

Ухвалу про прийняття справи до колегіального розгляду позивач отримав 13.11.2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (том 1 а.с. 172), тобто про необхідність надання суду витребуваних доказів він був повідомлений завчасно.

Проте, позивачем не надано витребуваний судом оригінал кредитного договору №010-12/12/6 від 06.03.2013 року з усіма додатками до нього та договорів про внесення змін у вказаний кредитний договір.

Зазначені документи були витребувані у позивача ухвалою від 27.10.2015 року (том 1, а.с.96), ухвалою від 10.11.2015 року (том 1 а.с.162-163).

Вказані документи були витребувані судом також у відповідача, разом з тим, відповідно до письмових пояснень від 03.12. 2015 року (том2, а.с. 35), вони відсутні у відповідача і надані суду не були. Відповідачем заявлялось клопотання (том 1 а.с. 88) про витребування у позивача оригіналів кредитного договору №010-12/12/6 від 06.03.2013 року з усіма додатками до нього та договорів про внесення змін у вказаний кредитний договір.

Відповідно до абзацу 8 п.2.2 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала.

Позивач в обґрунтування неможливості надання суду оригіналів кредитного договору посилається в письмових поясненнях (том 1, а.с.123) на те, що оригінали кредитного договору №010-12/12/6 від 06.03.2013 року, додаткові угоди до нього, інші документи даної кредитної справи передані начальнику 3 відділення слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 на виконання вимог, зазначених в листі №51/12-061/02 від 17.11.2014 року.

Разом з тим, відповідачем надано суду засвідчену копію листа СБУ (том 2, а.с. 14), з якого вбачається, що 15.12.2014 року за минуванням потреби всі 211 оригіналів кредитних договорів, які були витребувані листом №51/12-061/02 від 17.11.2014 року, супровідним листом за вих. №51/12-061/3 повернуті ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Представник позивача в судовому засіданні повідомив, що з приводу встановлення відповідальної особи банку, якою фактично були отримані повернуті Головним управлінням Служби безпеки України у м. Києві та Київській області оригінали кредитних договорів (в тому числі кредитний договір №010-12/12/6 від 06.03.2013 року, який є підставою позовних вимог) проводиться службове розслідування. Разом з тим, представник позивача в судовому засіданні не заперечив та не спростував факт повернення оригіналу кредитного договору №010-12/12/6 від 06.03.2013 року, додаткових угод до нього СБУ

Проведення службового розслідування стосовно посадових осіб банку не є поважною причиною невиконання позивачем вимог суду стосовно надання зазначених оригіналів. Таким чином, позивачем не обґрунтовано наявність поважних причин неподання суду оригіналів кредитного договору №010-12/12/6 від 06.03.2013 року з усіма додатками до нього та договорів про внесення змін у вказаний кредитний договір, витребуваних ухвалами суду.

Позивачем не надані витребувані судом докази фактичного надання кредиту в порядку, визначеному ст. 5 договору, зокрема, заявки відповідача на отримання коштів, докази відкриття відповідачу поточного та/або позичкового рахунку, докази перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача та/або оплати платіжних документів відповідача з позичкового рахунку (відповідні платіжні доручення).

Зазначені докази були витребувані ухвалою від 04.09.2015 року (том 1, а.с.1), ухвалою від 24.09.2015 року (том 1, а.с. 57), ухвалою від 10.11.2015 року (том 1, а.с. 162-163).

Представником позивача в судовому засіданні надані усні пояснення, відповідно до яких позивач вважає, що такі докази були надані суду у вигляді меморіальних ордерів (том 1, а.с. 51-52, 78, 130) та форми № 5 Копія електронного повідомлення-відповіді щодо взяття на облік/закриття рахунку Платника податків у контролюючому органі (том1, а.с. 131).

Разом з тим, відповідно до п.1.19-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Ст.5 договору про внесення змін до Кредитного договору №010-12/12/6 від 15.02.2012 року (том 1, а.с.26) передбачено порядок надання кредиту, зокрема: кошти по кредиту надаються за заявками позичальника на одержання коштів (за формою, що викладена в Додатку №1 до цього договору), після їхнього акцепту кредитором. Зобовязання кредитора по кредитуванню в рамках даного договору визначаються сумою акцептованої заявки і виникають у момент акцепту заявки. Сума зобовязань позичальника по кредиту може збільшуватися при акцепті кредитом наступних заявок, не перевищуючи при цьому максимальної суми ліміту, що передбачена в п. 1.1. та у відповідності до п. 6.1. Заявка, акцептована кредитором, є невідємною частиною даного договору. Кредит надається за цільовим призначенням шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника або шляхом оплати наданих позичальником платіжних документів безпосередньо з позичкового рахунку.

Відповідні заявки (які є невідємною частиною договору), а також докази відкриття відповідачу поточного та/або позичкового рахунку, докази перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача та/або оплати платіжних документів відповідача з позичкового рахунку (відповідні платіжні доручення) були витребувані судом, але надані не були. Представник позивача в судовому засіданні не повідомив суду причини неподання цих документів. При цьому судом приймаються до уваги, що в меморіальних ордерах відповідач не зазначений отримувачем коштів.

В наданих позивачем формах № 5 (Копія електронного повідомлення-відповіді щодо взяття на облік/закриття рахунку Платника податків у контролюючому органі) зазначено номери рахунків, які не співпадають з номерами рахунків, операції по яким проводились відповідно до меморіальних ордерів, таким чином, позивачем не надано доказів, які б давали можливість зробити висновок про те, що операції за меморіальними ордерами є доказами надання кредитних коштів відповідачу.

Крім того, надані відповідачем копії форми № 5 (том 1, а.с. 131) засвідчені підписом особи, посада та прізвище якої не вказані (що суперечить Національному стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 N 55), а також в цих копіях відсутні відомості про відповідальну особу фінансової установи та підпис цієї особи, які передбачені як обовязковий реквізит документа.

В позовній заяві позивач посилався на визнання нікчемними договорів про внесення змін до Кредитного договору, про що направлено повідомлення.

Ухвалою від 10.11.2015 року суд витребував у позивача засвідчену копію повідомлення про визнання нікчемними додаткових угод до Кредитного договору.

Також, цією чи ухвалою та ухвалою від 27.10.2015 року (том 1, а.с. 95-97) витребував письмові пояснення щодо правових підстав для визнання відповідних договорів нікчемними.

Вказані матеріали надані суду не були, представник позивача в судовому засіданні не зміг пояснити причини неподання, на наявність поважних причин не посилається.

Позивачем до пояснень від 06.11.2015р. (том 1, а.с. 123) додано докази направлення вимоги про нікчемність, разом з тим, за відсутності самої вимоги та письмових пояснень щодо підстав її направлення суд позбавлений можливості оцінити її зміст.

В той же час, надані позивачем копії угод про внесення змін до договору (том 1, а.с. 134-145) свідчать про те, що умови кредитного договору неодноразово змінювалися, в тому числі кінцевий термін непогашення кредиту відтерміновувався до 10.04.2020р. (договір про внесення змін від 30.04.2014р., том 1, а.с. 137).

За таких обставин, неподання позивачем без поважних причин копії повідомлення про визнання нікчемними договорів про внесення змін до Кредитного договору позбавляє суд можливості встановити наявність чи відсутність підстав для визнання відповідних додаткових угод нікчемними з підстав, передбачених ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, позивач в особі свого представника не обґрунтував суду наявність поважних причин неподання оригіналу кредитного договору №010-12/12/6 від 06.03.2013 року з усіма додатками до нього та договорів про внесення змін, доказів фактичного надання кредиту в порядку, визначеному ст. 5 договору, зокрема, заявки відповідача на отримання коштів, доказів відкриття поточного рахунку, письмових пояснень щодо правових підстав для визнання відповідних додаткових угод нікчемними, копії повідомлення про визнання відповідних додаткових угод нікчемними.

Позивачем не надано суду обґрунтованих пояснень щодо причин невиконання вимог ухвал суду про надання витребуваних доказів.

Клопотання про витребування доказів в порядку ст.38 позивачем не заявлялось.

Рішення з господарського спору є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 4.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Отже, перш, ніж залишити позов без розгляду, господарський суд зобов'язаний обґрунтувати дійсну неможливість розгляду спору по суті без витребуваних документів і з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем, об'єктивно оцінивши їх поважність.

Враховуючи викладене, позов підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє позивача права знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду (ч. 4 ст. 81 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 81 (п. 5 ч. 1), 86 ГПК України, -

УХВАЛИЛА:

Позов залишити без розгляду.

Головуючий суддя Пушко І.І.

Суддя Тимощенко О.М.

Суддя Киричук О.А.