ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Справа № 923/731/15

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргуДержавного підприємства "Херсонський морський торговельний порт"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 (головуючий суддя Туренко В.Б., судді Поліщук Л.В., Мирошниченко М.А.)
у справі№ 923/731/15 Господарського суду Херсонської області
за позовомУправління Пенсійного фонду України в місті Херсоні
доДержавного підприємства "Херсонський морський торговельний порт"
простягнення 7.557,72 грн.,
позивачане з'явились,
відповідачівЖовтоног Т.В., Колесник Ю.В.,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні звернулось до суду з позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) про стягнення з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" шкоди в сумі 7.491,62 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 07.07.2015 у справі №923/731/15 в позові відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 рішення Господарського суду Херсонської області від 07.07.2015 у справі № 923/731/15 скасовано, позов задоволено: стягнуто з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні шкоду в сумі 7.491,62 грн.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного суду скасувати, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, чим порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч. 2 п. 39 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, ст. 43 ГПК України. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суду дійшов помилкового висновку про наявність вини відповідача у справних правовідносинах.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники позивача не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності представників позивача.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 16.11.2004 на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Херсоні (далі - УПФУ) перебуває та отримує пенсію за віком Волков Анатолій Леонідович, який на момент призначення пенсії працював у ДП "Херсонський морський торговельний порт".

05.09.2014 УПФУ проведено позапланову перевірку щодо правильності формування відомостей про нарахування заробітної плати (доходу) на застраховану особу, за результатами якої виявлено, що страхувальником 16.11.2004 подано індивідуальні відомості для призначення пенсії, в якій зазначено код тип ставки страхового збору "1" (робота пенсіонера на загальних умовах) за період з 01.01.2004, а у відомості з типом форми "Початкова" зазначено код типу ставки страхового збору "2" (інвалідність) за період з 01.01.2014 по 31.12.2004. Оскільки основні реквізити індивідуальних даних відомостей різні, не відбулась технологічна заміна звіту "Призначення пенсії" на звіт "Початкова", що призвело до здвоєння сум заробітної плати за період з 01.01.2004 по 31.10.2004, про що складено відповідний акт від 05.09.2014 № 151, який підписано уповноваженими особами без зауважень та заперечень.

Встановлення факту спричинення збитків в сумі 7.491,62 грн., шляхом подання недостовірних відомостей ДП "Херсонський морський торговельний порт" стало підставою для звернення УПФУ в м. Херсоні до місцевого господарського суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, є страхувальниками відповідно до цього Закону.

Статтею 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що в Україні здійснюється облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять в тому числі від роботодавців. На кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 03.12.2013 № 25-2 "Про визнання такою, що втратила чинність, постанови Правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2" встановлено, що облік застрахованих осіб, звіти щодо сум нарахованих внесків та сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за періоди до 01.01.2011 ведуться відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 № 7-6 "Про затвердження Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.08.2004 за № 1000/9599, та постанови правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 № 26-1 "Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2009 за № 1136/17152.

Згідно з п. 1.3 Порядку, затвердженого постановою № 7-6, страхувальник один раз на рік до 1 квітня поточного року згідно із затвердженим графіком повинен подати до територіального органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації комплект документів первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб за попередній рік.

Водночас, якщо застрахована особа зверталась за призначенням (перерахунком) пенсії протягом поточного року (до терміну подання річної звітності) для додаткового обліку даних про застраховану особу за період, що минув після останнього звіту, в комплекті документів, необхідних для призначення пенсії, страхувальник повинен надати територіальному органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації усі відсутні у системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб (СПОВ) відомості про застраховану особу-заявника за період роботи у страхувальника до дати формування заяви на призначення пенсії.

У разі виявлення недостовірних відомостей, які подані та/або накопичені в електронних базах даних персоніфікованого обліку, страхувальник подає до відповідного територіального органу Пенсійного фонду необхідні коригуючі або скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних звітів про застраховану особу.

Судами зазначено, що реквізити відомостей надані відповідачем не співпадали, а тому у системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб було залишено актуальним обидва документи.

На підставі наведеного суди встановили, що внаслідок подання відповідачем двічі індивідуальних відомостей застрахованих осіб відбулося подвійне відображення фонду заробітної плати (додавання одне до одної щомісячних сум заробітної плати), на підставі чого застрахованій особі були надмірно нараховані та виплачені пенсійні кошти на суму 7.491,62 грн.

За змістом ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відмовляючи у позові, місцевий суд виходив з того, що позивачем не доведено протиправності поведінки та вини діючих або колишніх посадових осіб відповідача, та, відповідно, самого факту завдання відповідачем будь-якої за розміром матеріальної шкоди, зокрема, у сумі 7.491,62 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що позивачем доведена наявність усіх елементів складу допущеного правопорушення (протиправна поведінка, шкода, причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та шкодою, вина), пославшись на те, що згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Колегія суддів вважає зазначені висновки судів передчасними та такими, що зроблені за неповного з'ясування обставини, які мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права, з огляду на таке.

В п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" зазначено, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Як зазначалось вище, суди вказали, що внаслідок подання відповідачем двічі індивідуальних відомостей застрахованих осіб відбулося подвійне відображення заробітної плати (додавання одне до одної щомісячних сум заробітної плати), на підставі чого застрахованій особі були надмірно нараховані та виплачені пенсійні кошти на суму 7.491,62 грн.

Однак зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди зовсім не дослідили механізму формування вказаної суми. Судами не з'ясовано, чому позивачем визначено саме такий розмір пенсійних виплат та які суми обов'язкових відрахувань слугують базою для їх нарахування вищевказаній застрахованій особі.

Суди не надали оцінки грошовим показникам, зазначеним у поданих відповідачем індивідуальних відомостях, не перевірили розрахунку нарахованих позивачем пенсійних виплат з посиланням на відповідні положення законодавства, які регулюють нарахування та визначення розміру вказаних платежів.

З огляду на наведене неможливо дійти обґрунтованого висновку, яким саме чином позивачем було визначено розмір пенсійних виплат застрахованій особі, та, відповідно, визначити розмір надмірно нарахованих пенсійних коштів, які просить сягнути позивач.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Суди попередніх інстанцій в порушення ч. 1 ст. 43 ГПК України не встановили в судовому процесі всіх обставин справи всебічно, повно і об'єктивно в їх сукупності.

Як визначено ст. 111-5 ГПК України, у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Невстановлення судами попередніх інстанцій відповідних фактичних обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спорів у справі, входять до предмету доказування, а отже підлягають обов'язковому дослідженню, і ненадання їм належної правової оцінки в сукупності є порушенням вимог ст. 43 ГПК України, що виключає можливість висновку суду касаційної інстанції про правильність застосування судами норм матеріального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними фактичні обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, а також з урахуванням наведених вище процесуальних порушень, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції для встановлення зазначених обставин і надання їм належної правової оцінки з врахуванням вищевикладених вказівок цієї постанови.

Керуючись статтями 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 07.07.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 у справі № 923/731/15 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова