ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р.Справа № 915/1158/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Савицького Я.Ф., Ліпчанської Н.В.

(склад судової колегії змінено відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду № 797 від 20.11.2015 року щодо повторного автоматичного розподілу справи у зв'язку з припиненням повноважень судді Журавльова О.О. 12.11.2015 року)

при секретарі судового засідання Будному О.В.

за участю представників сторін у судовому засіданні від 25.11.2015 р.:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2В, за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Галеніка"

на рішення господарського суду Миколаївської області від 14.09.2015 року

по справі № 915/1158/15

за позовом: Закритого акціонерного товариства "Галеніка"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Український радіаторний завод"

про стягнення коштів в якості передоплати за договором № 20/01 від 20.01.2010 року у розмірі 122640,00 доларів США, що еквівалентно 2640439,20 грн.

У судовому засіданні 25.11.2015 р. згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Закрите акціонерне товариство "Галеніка" (далі ЗАТ "Галеніка", позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український радіаторний завод" (далі відповідач, ТОВ "Український радіаторний завод") про стягнення 122640,00 доларів США, отриманих відповідачем від позивача в якості передоплати за договором № 20/01 від 20.01.2010 року, що еквівалентно 2 640 439,20 грн. у відповідності з курсом НБУ станом на дату подання позову.

Позовні вимоги обґрунтовані (з урахуванням письмових пояснень на виконання ухвали господарського суду від 20.07.2015 р.) статтями 612, 693 ЦК України, статтею 220 ГК України та положеннями пункту 7.4 договору № 20/01 від 20.01.2010 р.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 14.09.2015 р. по справі № 915/1158/15 (суддя Олейняш Е.М.) у позові відмовлено в звязку з відсутністю підстав для господарсько-правової відповідальності відповідача та, як наслідок, для повернення суми попередньої оплати.

Не погодившись з рішенням суду, ЗАТ "Галеніка" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та доповненням до апеляційної скарги, в яких просить оскаржуване рішення господарського суду Миколаївської області від 14.09.2015 р. скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважаючи оскаржуване рішення таким, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Український радіаторний завод" не погоджується з доводами апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для скасування або зміни рішення господарського суду Миколаївської області від 14.09.2015 р.

У засіданнях суду апеляційної інстанції представники сторін підтримали свої доводи та правові позиції щодо оскаржуваного рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Місцевим господарським судом правильно встановлено, що 20 січня 2010 року між ТОВ "Український радіаторний завод" (постачальник) та ЗАТ "Галеніка" (покупець) укладено договір № 20-01, відповідно до умов якого покупець зобовязався прийняти та оплатити продукцію (в подальшому - товар), а постачальник - виготовити та поставити товар в асортименті, кількості та за цінами згідно номерних специфікацій, які є невідємною частиною даного договору та оформлюються на всі наступні поставки в межах суми договору. Мета придбання товару для оптової торгівлі (пункти 1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору поставка товару здійснюється у відповідності з міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів Інкотермс-2000 на умовах FCA- м. Миколаїв. Україна.

За п. 2.2 договору відвантаження товару здійснюється партіями у відповідності до заявок покупця.

Згідно п. 2.4 договору строк поставки протягом 30 днів з моменту надходження 100 % передплати на розрахунковий рахунок постачальника, згідно дати проставленої в специфікації, яка є невідємною частиною цього договору. Датою поставки вважається дата передачі товару перевізнику для доставки покупцю згідно п. 2.1 даного договору.

Пунктами 3.1, 3.3 договору передбачено, що ціни на товар встановлюються в доларах, включаючи вартість пакування, маркування, витрат на оформлення митних документів, сертифікатів походження товару. Валюта платежу долар США.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що умови оплати: передплата в розмірі 100 % від вартості замовленої продукції здійснюється згідно специфікації на поставку продукції. За згодою сторін умови оплати можуть бути змінені.

Згідно з п. 7.4 договору у разі, якщо постачальник не відвантажує товар згідно умов договору (відвантаження товару пізніше узгодженої дати), то покупець має право відмовитися від товару та вимагати повернення раніше сплачених 100 % грошових коштів протягом 5 банківських днів.

За п. 12.2 договору всі додатки та доповнення до даного договору є невідємною його частиною та є дійсними, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані обома сторонами.

У відповідності до п. 12.6 договору строк дії даного договору до 31.12.2010 р.

Специфікацією № 1 від 20.01.2010 р. до договору № 20-01 від 20.01.2010 р. визначено асортимент, кількість та ціну товару, що поставляється за даним договором, а саме: блок радіаторів УР 300.13.000 для комбайна зернозбирального самохідного КЗС1218 в кількості 85 штук на суму 151300 доларів США.

Місцевим господарським судом також встановлено, що на виконання умов договору № 20-01 від 20.01.2010 р. позивачем в період з 21.01.2010 р. по 09.06.2010 р. перераховано відповідачу в якості передоплати 170000,00 доларів США, з яких відповідач повернув 47360,00 доларів США двома платежами: 25.03.2010 р. в сумі 39360,00 дол. США та 06.07.2012 р. в сумі 8000,00 дол. США.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що відповідачем у встановлений пунктом 2.4 договору № 20-01 від 20.01.2010 р. строк не було поставлено позивачу блоки радіаторів УР 300.13.00 для комбайна зернозбирального самохідного КЗС1218 у кількості 85 штук.

Відмовляючи в позові, місцевий господарський суд встановив, що 26.06.2012 р. сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору № 20-01 від 20.01.2010 р., якою погодили викласти п. 2.4 та п. 7.4 вказаного договору в наступній редакції:

« 1. Пункт 2.4 розділу 2 «Умови поставки товару» договору поставки від 20.01.2010 р. № 20/01 викладено в наступній редакції: « 2.4. Датою поставки товару покупцю є 27.06.2012 р. з урахуванням надходження 100 % передплати на розрахунковий рахунок постачальника»;

2. Пункт 7.4 розділу 7 «Відповідальність сторін» договору поставки від 20.01.2010 р. № 20/01 викладено в наступній редакції: «7.4. У разі якщо постачальник не відвантажує товар згідно умов договору (відвантаження товару пізніше узгодженої дати), то постачальник зобовязується поставити покупцю зернозбиральний комбайн «Лида-1300-03» 2010 р.в. 1 шт. вартістю 135000 доларів США в рахунок заборгованості за договором. Відвантаження зернозбирального комбайну «Лида-1300-03» 2010 р.в. покупцю здійснюється після оплати повної вартості комбайна з урахуванням транспортних та накладних витрат постачальника».

З урахуванням умов додаткової угоди № 1 від 26.06.2012 р. до договору № 20-01 від 20.01.2010 р. місцевий господарський суд дійшов висновку про погодження сторонами зустрічного виконання відповідачем зобовязання поставити комбайн після виконання позивачем зобовязання щодо оплати повної вартості комбайна - 135000,00 дол. США з урахуванням транспортних та накладних витрат. Оскільки позивачем, в порушення пунктів 2.4, 3.4, 7.4 договору в редакції додаткової угоди, не сплачено відповідачу попередньої оплати, то підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія судів не погоджується з таким висновком господарського суду Миколаївської області, виходячи з наступного.

Зі змісту договору № 20-01 від 20.01.2010 р. вбачається, що за своєю правовою природою даний договір є змішаним договором, оскільки містить одночасно умови, які регулюють відносини підряду та поставки (постачальник - ТОВ "Український радіаторний завод" зобовязується виготовити та поставити товар п. 1.1 договору), і в силу ст. 174 ГК України, ст. 11 ЦК України, є підставою для виникнення у його сторін прав та обовязків, визначених ним.

Господарським судом Миколаївської області встановлено, що на виконання умов договору № 20-01 від 20.01.2010 р. позивач перерахував відповідачу 170000,00 дол. США в якості попередньої оплати за поставку 85-ти блоків радіаторів УР 300.13.000 для комбайна зернозбирального самохідного КЗС1218.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.11.2014 р. в іншій справі, в якій брали участь ті самі сторони, залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанціями, встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором № 20-01 від 20.01.2010 р. станом на 27.06.2012 р. в частині поставки позивачу блоків радіаторів УР 300.13.000 для комбайна зернозбирального самохідного КЗС1218.

Отже, факт прострочення відповідачем виконання свого зобовязання щодо поставки товару, встановлений вказаним судовим рішенням у справі № 915/1515/14, з огляду на вимоги ч. 3 ст. 35 ГПК України, має преюдиційне значення для даної справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 25.03.2010 р. та 06.07.2012 р. відповідач з суми попередньої оплати повернув позивачу частину отриманих грошових коштів у розмірі 47360,00 дол. США.

Зверненнями від 03.08.2015 р., від 19.08.2015р., від 26.08.2015 р., роздруківки яких містяться в матеріалах справи, позивач звертався до відповідача з пропозиціями щодо повернення попередньої оплати в розмірі 85 % від суми передоплати та залишення 15 % коштів відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 693 названого Кодексу, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 7.4. договору № 20-01 від 20.01.2010 р. у разі, якщо постачальник не відвантажує товар згідно умов договору (відвантаження товару пізніше узгодженої дати), то покупець має право відмовитися від товару та вимагати повернення раніше сплачених 100 % грошових коштів протягом 5 банківських днів.

Матеріалами справи доведено, що заявлені до стягнення грошові кошти були сплачені на виконання умов договору № 20-01 від 20.01.2010 р., внаслідок відмови позивача від прийняття виконання у звязку з тим, що виконання зобовязання втратило для позивача інтерес, грошові кошти в розмірі 122640,00 дол. США знаходяться у відповідача без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) і підлягають поверненню позивачу.

Як вже зазначалось вище, відмовляючи в позові господарський суд Миколаївської області надав оцінку додатковій угоді № 1 від 26.06.2012 р. до договору № 20-01 від 20.01.2010 р. і дійшов висновку про зміну сторонами умов даного договору.

Дійсно, в матеріалах справи міститься додаткова угода від 26.06.2012 р., з якої вбачається, що сторони уклали дану додаткову угоду до договору поставки продукції № 20-01 від 20.01.2010 р. про наступне: «Пункт 2.4. розділу 2 «Умови поставки товару» договору поставки від 20.01.2010 р. № 20/01 викладено в наступній редакції: « 2.4. Датою поставки товару покупцю є 27.06.2012 р. з урахуванням надходження 100 % передплати на розрахунковий рахунок постачальника»; пункт 7.4 розділу 7 «Відповідальність сторін» договору поставки від 20.01.2010 р. № 20/01 викладено в наступній редакції: « 7.4. У разі якщо постачальник не відвантажує товар згідно умов договору (відвантаження товару пізніше узгодженої дати), то постачальник зобовязується поставити покупцю зернозбиральний комбайн «Лида-1300-03» 2010 р.в. 1 шт. вартістю 135000 доларів США в рахунок заборгованості за договором. Відвантаження зернозбирального комбайну «Лида-1300-03» 2010 р.в. покупцю здійснюється після оплати повної вартості комбайна з урахуванням транспортних та накладних витрат постачальника».

Колегія суддів вважає за необхідне надати правову оцінку вказаній додатковій угоді як правочину, враховуючи, що при розгляді справи № 915/1515/14 такої оцінки не здійснювалось, це питання не досліджувалось судами, а висновки судів щодо положень цієї додаткової угоди не можна розцінювати як преюдиційні факти.

Згідно ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Частиною 1 статті 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Пунктом 12.6 договору № 20-01 від 20.01.2010 р. сторони погодили, що строк дії договору до 31.12.2010 р.

Згідно п. 12.2 вказаного договору всі додатки до договору є його невідємною частиною і дійсні, якщо вони вчинені у письмовій формі і підписані сторонами.

З викладених вище норм матеріального права вбачається, що строк договору є однією із складових його змісту. Строк дії договору визначається сторонами на їх власний розсуд.

Згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже, тільки до закінчення терміну дії договору до нього можуть бути внесені певні зміни та доповнення.

Строк дії договору № 20-01 від 20.01.2010 р. до 31.12.2010 р., доказів пролонгації даного договору за взаємною згодою сторін матеріали справи не містять, а положення Законів, що регулюють правовідносини підряду та поставки, не містять норм щодо пролонгації вказаних видів договорів в силу закону.

При цьому колегія суддів зазначає, що повернення відповідачем позивачу частини попередньої оплати 06.07.2012 р. не може бути допустимим доказом пролонгації договору № 20-01 від 20.01.2010 р. за згодою сторін.

Відтак, додаткову угоду № 1 від 26.06.2012 р., що укладена до договору № 20-01 від 20.01.2010 р. після спливу строку дії договору, не можна розцінювати як додаткову угоду, що є невідємною частиною даного договору.

Згідно частин 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно частин 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частинами 1-3 ст. 180 ГК України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Колегія суддів відмічає, що додаткова угода № 1 від 26.06.2012 р., яка оцінюється як окремий двосторонній правочин, не містить істотних умов господарського договору поставки.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Відтак, додаткова угода № 1 від 26.06.2012 р. не є укладеною і не може породжувати для сторін у даній справі будь-які права та обовязки.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Колегія суддів відмічає, що перебіг позовної давності для предявлення позивачем позову у даній справі перервався 06.07.2012 р. вчиненням відповідачем дій щодо повернення позивачу частини попередньої оплати, відтак, позовна заява ЗАТ "Галеніка" подана в межах позовної давності (вхідний № 12057/15 від 30.06.2015 р.).

Заява ЗАТ "Галеніка" про забезпечення позову по справі № 915/1158/15 колегією суддів не розглядалась з підстави її відкликання представником позивача.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оскаржуване рішення від 14.09.2015 р. підлягає скасуванню з підстави неповного зясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків, викладених у рішенні господарського суду Миколаївської області, обставинам справи, з прийняттям нового рішення про задоволення позову з відповідним новим розподілом судових витрат.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 14.09.2015 р. по справі № 915/1158/15 скасувати.

Позов Закритого акціонерного товариства "Галеніка" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український радіаторний завод" на користь Закритого акціонерного товариства "Галеніка" 122640,00 доларів США предоплати за договором № 20-01 від 20.01.2010 р., що еквівалентно 2640439,20 грн. відповідно до курсу Національного Банку України станом на дату подання позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український радіаторний завод" на користь Закритого акціонерного товариства "Галеніка" 52808,78 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 58089,66 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати накази з зазначенням відповідних реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: Я.Ф. Савицький

Суддя: Н.В. Ліпчанська