ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р. Справа № 911/4068/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 13/08 від 13.08.2015 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 17.01.2014 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Черноморенергоспецмонтаж, смт Овідіопіль, Овідіопольський район, Одеська область

в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю „Черноморенергоспецмонтаж, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-будівельне підприємство „Укргазкомплект, с. Петровське, Бориспільський район

про стягнення 230 368, 43 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Черноморенергоспецмонтаж в особі Київської філії ТОВ „Черноморенергоспецмонтаж звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Виробничо-будівельне підприємство „Укргазкомплект про стягнення 230 368, 43 грн основної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати у повному обсязі за виконані позивачем роботи згідно з договором субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.09.2015 р. порушено провадження у справі № 911/4068/15 за позовом ТОВ „Черноморенергоспецмонтаж в особі Київської філії ТОВ „Черноморенергоспецмонтаж до ТОВ „Виробничо-будівельне підприємство „Укргазкомплект про стягнення 230 368, 43 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 16.09.2015 р.

16.09.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив б/н від 15.09.2015 р. на позовну заяву, у якому він просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності у даній справі та відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

16.09.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 30.09.2015 р.

29.09.2015 р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява б/н від 29.09.2015 р. із доданими до неї документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи.

30.09.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення б/н від 30.09.2015 р. на відзив представника відповідача, що долучені судом до матеріалів справи.

30.09.2015 р. у судовому засіданні представник позивача надав додаткові пояснення б/н від 30.09.2015 р. на відзив представника відповідача, що долучені судом до матеріалів справи.

30.09.2015 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 21.10.2015 р.

20.10.2015 р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява б/н від 20.10.2015 р. про збільшення позовних вимог, у якій він просить суд стягнути з відповідача на свою користь 230 368, 43 грн основної заборгованості, 22 636, 48 грн за прострочення грошового зобовязання, 153 655, 73 грн інфляційних збитків.

21.10.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання б/н від 21.10.2015 р. із доданими до нього документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи.

Заява б/н від 20.10.2015 р. позивача про збільшення позовних вимог не прийнята судом до розгляду, оскільки за своєю природою є заявою про зміну предмету позову, оскільки містить нові додаткові позовні вимоги, і така заява надійшла на розгляд суду після початку розгляду господарським судом справи по суті, що в свою чергу не відповідає приписам ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

21.10.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 04.11.2015 р.

04.11.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання б/н від 02.11.2015 р. із доданими до нього документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи.

04.11.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 03.11.2015 р. із доданими до нього документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи.

04.11.2015 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

14.03.2011 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір субпідряду № 14/032, згідно з умовами п. 2.1. якого підрядник доручає, а субпідрядник зобовязується на власний ризик, власними та/або залученими силами виконати та здати підряднику відповідно до умов договору та проектної документації та чинного в Україні законодавства комплекс робіт щодо будівництва обєкту, в тому числі супутні загально будівельні роботи, безпосередньо повязані з роботами, виконувати функції субпідрядника, а також роботи з поліпшення обєкту після вводу в експлуатацію в межах ліцензії субпідрядника, а підрядник зобовязується надати субпідряднику будівельний майданчик (фронт робіт), забезпечити субпідрядника проектною документацією, здійснити приймання та сплатити вартість виконаних субпідрядником робіт та використаних ним при цьому матеріалів, комплектуючих виробів, обладнання, за винятком наданих підрядником, відповідно до умов договору.

Згідно з умовами п. 2.2. договору склад, вартість, обсяги, строки (терміни) та режим виконання робіт, робіт з поліпшення обєкту після вводу в експлуатацію, та їх етапів, вартість та кількість матеріалів, необхідних для виконання робіт, їх якісні та інші характеристики, інші додаткові умови визначаються у додатках до договору. Строки і терміни виконання робіт за додатками визначаються календарними графіками виконання робіт.

Відповідно до п. 3.1. договору вартість робіт, яку має сплатити підрядник на користь субпідрядника, визначається на підставі актів, підписаних сторонами на виконання цього договору.

Пунктом 3.6.2. договору передбачено, що оплату виконаних в поточному місяці робіт підрядник здійснює згідно підписаних сторонами щомісячних актів, протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання актів сторонами.

Пунктом 3.7. договору передбачено, що сторони домовились, що підрядник сплачує вартість лише фактично виконаних субпідрядником робіт та використаних при виконанні робіт матеріалів, комплектуючих виробів, обладнання відповідно до затвердженої проектної документації.

Пунктом 13.1. договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань та умов договору, і виконання субпідрядником зобовязань за цим договором починається з моменту передачі будівельного майданчика за актом приймання-передачі субпідряднику і перерахування підрядником першого авансового платежу за договором або відповідним додатком до договору. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

07.12.2011 р. між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду № 1 до договору субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р., згідно з умовами п. 1 якого загальна вартість додаткових робіт та матеріалів становить всього з ПДВ (20 %) - 19 548, 20 грн відповідно до договірної ціни № 1, що є додатком № 1 до цієї угоди.

Одночасно із укладенням договору між позивачем та відповідачем було підписано Локальний кошторис № 2-1-1, Підсумкову вартість ресурсів, тощо.

На виконання умов договору позивачем у період з червня 2011 р. по квітень 2012 р. було виконано для відповідача роботи на загальну суму 936 572, 75 грн, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за червень 2011 р. на суму 306 204, 32 грн та актом від 30.06.2011 р. приймання виконаних будівельних робіт за червень 2011 р. на суму 306 204, 32 грн, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за липень 2011 р. на суму 106 920, 98 грн та актом від 29.07.2011 р. приймання виконаних будівельних робіт за липень 2011 р. на суму 106 920, 98 грн, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2012 р. на суму 495 520, 03 грн та актом № 1 від 31.01.2012 р. приймання виконаних будівельних робіт за січень 2012 р. на суму 385 376, 89 грн, актом № 2 від 31.01.2012 р. приймання виконаних будівельних робіт за січень 2012 р. на суму 110 143, 14 грн, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2012 р. на суму 27 927, 42 грн та актом № 1 від 19.04.2012 р. приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 р. на суму 7 096, 56 грн, актом № 2 від 19.04.2012 р. приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 р. на суму 20 830, 86 грн, наявними у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обовязок по оплаті виконаних робіт та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 706 204, 32 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача за 02.06.2011 р. на суму 200 000, 00 грн, випискою з банківського рахунку позивача за 29.07.2011 р. на суму 206 204, 32 грн, випискою з банківського рахунку позивача за 05.09.2011 р. на суму 140 000, 00 грн, випискою з банківського рахунку позивача за 29.05.2012 р. на суму 60 000, 00 грн, випискою з банківського рахунку позивача за 09.07.2012 р. на суму 100 000, 00 грн, наявними у матеріалах справи.

31.05.2014 р. між позивачем та відповідачем було підписано акт звіряння взаєморозрахунків, згідно якого станом на 01.06.2014 р. заборгованість відповідача перед позивачем за договором субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р. становить 230 368, 43 грн.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із виконанням робіт здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 854 цього ж кодексу передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо оплати виконаних позивачем робіт у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 230 368, 43 грн, що підтверджується договором субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р., довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за червень 2011 р. на суму 306 204, 32 грн та актом від 30.06.2011 р. приймання виконаних будівельних робіт за червень 2011 р. на суму 306 204, 32 грн, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за липень 2011 р. на суму 106 920, 98 грн та актом від 29.07.2011 р. приймання виконаних будівельних робіт за липень 2011 р. на суму 106 920, 98 грн, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2012 р. на суму 495 520, 03 грн та актом № 1 від 31.01.2012 р. приймання виконаних будівельних робіт за січень 2012 р. на суму 385 376, 89 грн, актом № 2 від 31.01.2012 р. приймання виконаних будівельних робіт за січень 2012 р. на суму 110 143, 14 грн, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2012 р. на суму 27 927, 42 грн та актом № 1 від 19.04.2012 р. приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 р. на суму 7 096, 56 грн, актом № 2 від 19.04.2012 р. приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 р. на суму 20 830, 86 грн, випискою з банківського рахунку позивача за 02.06.2011 р. на суму 200 000, 00 грн, випискою з банківського рахунку позивача за 29.07.2011 р. на суму 206 204, 32 грн, випискою з банківського рахунку позивача за 05.09.2011 р. на суму 140 000, 00 грн, випискою з банківського рахунку позивача за 29.05.2012 р. на суму 60 000, 00 грн, випискою з банківського рахунку позивача за 09.07.2012 р. на суму 100 000, 00 грн, актом звіряння взаєморозрахунків від 31.05.2014 р., наявними у матеріалах справи.

Заперечення відповідача щодо того, що у спірних відносинах у нього не виник та відсутній обовязок щодо оплати у повному обсязі за виконані позивачем роботи згідно з договором субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р., так як останнім у відповідності до п. 6.6. договору не надано повного комплекту Виконавчої документації є необґрунтованими, оскільки згідно з пунктами 3.1., 3.6.2. договору оплата виконаних в поточному місяці робіт підрядник здійснює згідно підписаних сторонами щомісячних актів, протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання актів сторонами.

Як було зазначено вище, відповідач у своєму відзиві б/н від 15.09.2015 р. на позовну заяву просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю, у тому числі, у звязку із пропущенням позовної давності.

З приводу вказаної заяви відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 цього ж кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 цього ж кодексу передбачено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ст. 264 цього ж кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 267 цього ж кодексу заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Пунктом 4.4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів передбачено, що у дослідженні обставин, повязаних із вчиненням зобовязаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

визнання предявленої претензії;

зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;

письмове прохання відстрочити сплату боргу;

підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу;

часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобовязання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Бездіяльність боржника (наприклад, неоспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності.

Як було зазначено вище і встановлено судом у процесі розгляду справи, за період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обовязок по оплаті виконаних робіт та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 706 204, 32 грн, з яких останній платіж був здійснений 09.07.2012 р. на суму 100 000, 00 грн (призначення платежу опл. за буд-монт. роботи по вул. Січневого Повстання 11-А зг. Дог. № 14/032 від 14.03.2011 р.), що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача за 09.07.2012 р. на суму 100 000, 00 грн, що також підтверджує про вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним обовязку щодо своєчасного розрахунку за виконані позивачем роботи за договором субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р., а тому суд дійшов висновку, що позовна давність по основній заборгованості щодо оплати виконаних робіт за договором субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р. перервалась та розпочала свій перебіг заново після такої оплати.

Крім того, як було зазначено вище і встановлено судом у процесі розгляду справи, після цього 31.05.2014 р. між позивачем та відповідачем було підписано акт звіряння взаєморозрахунків, згідно якого станом на 01.06.2014 р. заборгованість відповідача перед позивачем за договором субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р. становить 230 368, 43 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, вищевказаний акт звіряння взаєморозрахунків від 31.05.2014 р. був підписаний від відповідача бухгалтером ОСОБА_3, що підтверджується відзивом б/н від 15.09.2015 р. ТОВ „Виробничо-будівельне підприємство „Укргазкомплект на позовну заяву, поясненнями б/н від 30.09.2015 р. ТОВ „Черноморенергоспецмонтаж на відзив представника відповідача, та було підтверджено самими представниками позивача і відповідача у судових засіданнях, і підпис якої на акті був скріплений печаткою товариства.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації:

введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером;

користування послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи;

ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку централізованою бухгалтерією або аудиторською фірмою;

самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства. Ця форма організації бухгалтерського обліку не може застосовуватися на підприємствах, звітність яких повинна оприлюднюватися, та в бюджетних установах.

Завдання та функціональні обовязки бухгалтерських служб, повноваження керівника бухгалтерської служби у бюджетних установах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 цього ж закону головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер):

забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності;

організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій;

бере участь в оформленні матеріалів, повязаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства;

забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства;

подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України „Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у процесі розгляду справи, повноваження фізичної особи ОСОБА_3 на ведення бухгалтерського обліку ТОВ „Виробничо-будівельне підприємство „Укргазкомплект станом на момент укладення договору субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р. та на момент підписання спірного акту звіряння взаєморозрахунків підтверджуються цивільно-правовою угодою № 3 від 01.03.2011 р., укладеною між ТОВ „Виробничо-будівельне підприємство „Укргазкомплект та фізичною особою ОСОБА_3, наявною у матеріалах справи.

Заперечення відповідача щодо того, що ОСОБА_3 не є головним бухгалтером товариства та не мала повноважень на підписання від імені ТОВ „Виробничо-будівельне підприємство „Укргазкомплект спірного акту звіряння взаєморозрахунків є необґрунтованими, оскільки її повноваження на ведення бухгалтерського обліку ТОВ „Виробничо-будівельне підприємство „Укргазкомплект станом на момент підписання спірного акту звіряння взаєморозрахунків підтверджуються цивільно-правовою угодою № 3 від 01.03.2011 р., укладеною між ТОВ „Виробничо-будівельне підприємство „Укргазкомплект та фізичною особою ОСОБА_3, і оскільки її підпис на спірному акті звіряння взаєморозрахунків був скріплений печаткою товариства, а також спростовуються угодою № АВ-15 від 27.06.2013 р. заліку взаємних вимог і угодою № АВ-19 від 16.07.2013 р. заліку взаємних вимог між ТОВ „Виробничо-будівельне підприємство „Укргазкомплект та Київською філією ТОВ „Черноморенергоспецмонтаж, наявними у матеріалах справи.

Згідно з ч. 3 ст. 93 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

У процесі розгляду справи відповідачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували обізнаність третьої особи у спірних відносинах - позивача про відсутність чи обмеження бухгалтера ТОВ „Виробничо-будівельне підприємство „Укргазкомплект фізичної особи ОСОБА_3 будь-яких повноважень, у тому числі, повноважень на підписання від імені товариства спірного акту звіряння взаєморозрахунків.

Як було зазначено вище і встановлено судом у процесі розгляду справи, за період дії договору та на його виконання після переривання позовної давності по основній заборгованості щодо оплати виконаних позивачем робіт за договором субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р. на підставі оплати відповідача, здійсненої 09.07.2012 р. на суму 100 000, 00 грн, 31.05.2014 р. відповідачем було підписано із позивачем акт звіряння взаєморозрахунків, згідно якого станом на 01.06.2014 р. заборгованість відповідача перед позивачем за договором субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р. становить 230 368, 43 грн, що також підтверджує про вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним обовязку щодо своєчасного розрахунку за виконані позивачем роботи за договором субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р., а тому суд дійшов висновку, що позовна давність по основній заборгованості щодо оплати виконаних робіт за договором субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р. повторно перервалась та розпочала свій перебіг заново після підписання такого акту, і тому позивач в межах строків позовної давності звернувся до відповідача в господарський суд за захистом своїх прав і інтересів на стягнення суми основної заборгованості за договором.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 230 368, 43 грн за договором субпідряду № 14/032 від 14.03.2011 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-будівельне підприємство „Укргазкомплект (ідентифікаційний код 31127361) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Черноморенергоспецмонтаж (ідентифікаційний код 31207130) 230 368 (двісті тридцять тисяч триста шістдесят вісім) грн 43 (сорок три) коп. основної заборгованості та судові витрати 3 455 (три тисячі чотириста пятдесят пять) грн 53 (пятдесят три) коп. судового збору.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

07 грудня 2015 р.