РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015Справа №910/26396/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансшлях сервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Інвест»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС"

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

Суддя М.М. Якименко

Представники сторін:

від позивача: Глущенко М.М.- довіреністю від 28.09.2015 року;

від відповідача: не з'явилися;

від третьої особи: Перепелицін К.М. - посвідчення №62 від 05.05.2015 року;

Обставини справи :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансшлях сервіс" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Інвест" про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що над думку позивача відповідач без належних на те правових підстав користується паркувальним майданчиком що знаходиться на земельній ділянці за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. П. Григоренка, 22/20.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, зобов'язавши відповідача звільнити паркувальний майданчик, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. П. Григоренка, 22/20.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.10.2015 року справу прийнято до провадження судді Якименко М.М. та призначено її розгляд на 03.11.2015 року.

Ухвалою господарського суд міста Києва від 03.11.2015 року відкладено розгляд справи на 17.11.2015 року.

Ухвалою господарського суд міста Києва від 17.11.2015 року розгляд справи відкладено на 01.12.2015 року та залучено до участі у справі Комунальне підприємство "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

01.12.2015 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи.

В судове засідання 01.12.2015 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались на всі відомі адреси, в тому числі на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 01.12.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник третьої особи надав усні пояснення.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 01.12.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2012 року між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» (далі по тексту - сторона-1, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Інвест" (далі по тексту - відповідач, сторона-2) на підставі рішення Київської міської ради від 25.12.2008 року №1051/1051 "Про Правила благоустрою міста Києва", укладено договір №ДНП 2012-12/13 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування (далі по тексту - Договір №ДНП 2012-12/13), відповідно до п. 1.1 якого сторона-1 надала за плату стороні-2 (відповідачу) право на організацію та експлуатацію 171 місця для платного паркування транспортних засобів, а також 19 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Дарницький р-н, просп. П.Григоренка, 22/20, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними особами та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту.

Договір вважається укладеним і набирає чинності 01.01.2013 року і діє до 31.12.2013 року (п. 6.1. Договір №ДНП 2012-12/13); зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, які оформлюються додатковою угодою до цього договору, яка набирає чинності з моменту належного оформлення і підписання сторонами, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді (п.6.2. Договір №ДНП 2012-12/13).

У відповідності до п.5.9. Договору ДНП 2012/12/13 після закінчення дії Договору, втрати чинності або його розірвання Відповідач (за текстом Договору Сторона-2) втрачає право на експлуатацію об'єкту. Об'єкт Договору підлягає негайному поверненню Третій особі (за текстом Договору Сторона-1).

30.01.2015 року між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (сторона-1, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансшлях сервіс" (далі по тексту - сторона-2, позивач), на підставі рішення Київської міської ради від 25.12.2008 року №1051/1051 "Про Правила благоустрою міста Києва", укладено договір №ДНП 2015-02/01 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування (далі по тексту - Договір №ДНП 2015-02/01), відповідно до п. 1.1 якого сторона-1 надала за плату стороні-2 (позивачу) право на організацію та експлуатацію 171 місця для платного паркування транспортних засобів, а також 19 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Дарницький р-н, просп. П.Григоренка, 22/20, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними особами та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту.

Договір вважається укладеним і набирає чинності 01.02.2015 року і діє до 31.12.2015 року (п. 6.1. Договору №ДНП 2015-02/01).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивача зазначив, що на даний час Позивач позбавлений можливості приступити до виконання умов договору №ДНП 2015-02/01, у зв'язку з тим, що Відповідач паркувальний майданчик за адресою проспект П. Григоренка, 22/20 не звільнив, а навпаки своїми діями перешкоджає Позивачу здійснювати господарську діяльність на вказаному паркувальному майданчику.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду м. Києва від 18.05.2015 року №910/6436/15-г, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 року, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансшлях сервіс» та Комунальне підприємство "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" про визнання недійсним договору №ДНП 2015-02/01 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 30.01.2015 року та зобов'язати Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Інвест" договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування предметом якого є надання права на експлуатацію 171 місця для платного паркування транспортних засобів, а також 19 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Дарницький р-н, просп. П.Григоренка, 22/20, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва - в задоволенні позову відмовлено повністю.

Вищевказаним рішенням встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Інвест" не довело та не надало суду жодних доказів, які підтверджують, що в момент вчинення оспорюваного ним правочину стороною (сторонами) цього правочину були недодержані вимоги, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України, тобто не довело підстав, в силу яких спірний договір має бути визнаний недійсним. Більше того, судом встановлено та враховано, що спірний правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, а волевиявлення сторін правочину є вільне і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 Цивільного кодексу України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Інвест" про визнання недійсним договору №ДНП 2015-02/01 від 30.01.2015 року про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування задоволенню не підлягають.

Згідно з абз. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України).

Згідно з підпунктом б) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського Суду України від 17 травня 2011 року №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 1, 3 ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що відповідач самовільно (без належних на те правових підстав) займає паркувальний майданчик,що знаходиться на земельній ділянці за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. П.Григоренка, 22/20.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача звільнити паркувальний майданчик, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. П. Григоренка, 22/20, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. (квитанція РМ-16202 №77 від 10.09.2015 року на суму 1 378,00 грн.) однак за вказані позовні вимоги позивач повинен сплатити 1 218,02 грн., а не 1 378,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

З врахуванням вищевикладеного, та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», судом повертається позивачу зайво сплачений судовий збір в розмірі 160,00 грн.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Рент Інвест» (02099, м. Київ, ВУЛИЦЯ СОРМОВСЬКА, будинок 13; ) звільнити паркувальний майданчик, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. П. Григоренка, 22/20.

3. Стягнути з Tовариства з обмеженою відповідальністю «Рент Інвест» (02099, м. Київ, ВУЛИЦЯ СОРМОВСЬКА, будинок 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансшлях сервіс» (01032, м. Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 119,2 ПОВЕРХ; ) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансшлях сервіс» (01032, м. Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 119,2 ПОВЕРХ; ) 160 (сто шістдесят) грн. 00 грн. - зайво сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 04.12.2015 року.