РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015Справа №910/25832/15

За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
позивачаСолом'янська районна в місті Києві державна адміністрація
простягнення 54 776,83 грн. заборгованості та виселення
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Сидоренко М.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю;

від третьої особи: Подолян О.С. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ :

Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" заявлено позов про:

- дострокове розірвання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №215 СРДА від 20.11.2012, укладеного між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації;

- виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з нежилого приміщення загальною площею 123,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, передавши по акту прийому-передачі зазначеного приміщення КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва";

- стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за Договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №215 СРДА від 20.11.2012, в розмірі 54776,83 грн., в т.ч. 35045,73 грн. основного боргу, 870,42 грн. 3% річних, 17207,73 грн. інфляційних втрат та 1652,95 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 умов Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №215 СРДА від 20.11.2012.

За результатами автоматичного розподілу справ у Господарському суді міста Києва, справу №910/25832/15 передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 порушено провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 02.11.2015, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Солом'янську районну в місті Києві державну адміністрацію.

29.10.2015 третя особа через відділ діловодства суду подала письмові пояснення по справі, в яких позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу без участі її представника.

02.11.2015 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник відповідача 02.11.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2015 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів; розгляд справи відкладено до 30.11.2015.

16.11.2015 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду від 02.11.2015, а також письмові пояснення щодо нарахування суми заборгованості.

26.11.2015 представник відповідача через відділ діловодства суду подав заперечення на позовну заяву, в яких наголосив на тому, що якщо період заборгованості ФОП ОСОБА_1 становить 3 місяці і нею в забезпечення оренди було сплачено авансовий платіж за два останні місяці оренди, то за таких обставин борг відповідача складає 1 місяць в сумі 7557,87 грн. При цьому вказує, що орендодавець безпідставно стягував з орендаря протягом дії договору ПДВ за використання об'єкта оренди та повторно нараховано суму інфляційних втрат. Також зазначає, що позивачем не надано доказів врегулювання спору в досудовому порядку.

В судовому засіданні 30.11.2015 представник позивача подав додаткові документи до матеріалів справи та заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив суд: виселити ФОП ОСОБА_1 з нежитлового приміщення загальною площею 123,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, передавши по акту прийому-передачі зазначеного приміщення КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва"; стягнути з відповідача 54776,83 грн. заборгованості. Позовні вимоги в цій частині підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в засіданні господарського суду проти позову заперечив у повному обсязі.

У свою чергу, представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Суд, розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, встановив, що позивачем зменшено розмір позовних вимог за рахунок виключення з прохальної частини позову вимоги про дострокове розірвання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №215 СРДА від 20.11.2012, укладеного між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації. Разом з тим, суд позбавлений процесуальної можливості прийняти до розгляду зазначену заяву, оскільки збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру (п. 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 30.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.11.2012 між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар), а також Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, нова назва якого - Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" (балансоутримувач) укладено Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №215 СРДА, відповідно до умов п. 1.1. якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 22.10.2012 №132 та розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.11.2012 №683 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва; далі - об'єкт оренди, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для розміщення перукарні та надання побутових послуг (ремонт взуття та шкіргалантереї).

За умовами п. 2.1. договору об'єктом оренди є нежиле приміщення, загальною площею 123,2 кв.м., згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору (Додаток № 1).

Відповідно до п. 2.2. договору вартість об'єкта оренди згідно із затвердженим висновком про вартість майна станом на 31 січня 2012 року становить 659000 грн.

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації (п. 2.4. договору).

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує балансоутримувачу орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі п. 17 та п. 21 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22 вересня 2011 року №34/6250, розрахунок якої оформляється додатком та є невід'ємною частиною договору та на дату підписання договору в цілому становить 3377,02 грн. за місяць.

Згідно з п.п. 3.2., 3.3. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці і може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою. А також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, розрахунок якої оформляється додатком та є невід'ємною частиною договору (Додаток №4), який сплачується орендарем разом з орендною платою (п. 3.4. договору).

Пунктами 3.5., 3.6. договору сторони визначили, що орендна плата сплачується орендарем, незалежно від наслідків господарської діяльності, щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця на рахунок балансоутримувача, за яким закріплене майно на праві господарського відання.

Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 20 листопада 2012 року по 19 листопада 2015 року (п. 9.1. договору).

Також, 20.11.2015 сторони підписали Розрахунок орендної плати по нежитловому приміщенню (споруді) за адресою: АДРЕСА_2, який є Додатком №3 до Договору №215 СРДА від 20.11.2012.

За змістом вказаного розрахунку, вартість об'єкта оренди, яке є частиною нежилого будинку (споруди) відповідно до висновку про вартість майна станом на 31 січня 2012 року виконаної ТОВ "Софт Експерт" складає 659000 грн. 00 коп. (без ПДВ); розмір річної орендної плати - 40524 грн. 25 коп. (без ПДВ); розмір місячної орендної плати 3377 грн. 02 коп. (без ПДВ); розмір місячної орендної плати за наступний місяць розраховується шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Крім того, 20.11.2012 балансоутримувач і орендар підписали Розрахунок компенсації плати за землю об'єкту оренди, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, який є Додатком №4 до Договору №215 СРДА від 20.11.2012.

На виконання умов Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №215 СРДА від 20.11.2012 орендодавець передав, а орендар прийняв у орендне користування приміщення, що розташоване в підвалі та перебуває на балансі Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, загальною площею 123,20 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, про що свідчить Акт приймання-передачі об'єкта оренди від 20.11.2012, який підписано представниками орендодавця, орендаря та балансоутримувача без заперечень.

Як зазначає позивач, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором, відповідач орендну плату належним чином не здійснив, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за період з лютого 2014 року по 01 серпня 2015 року в сумі 54776,83 грн.

У зв'язку з цим, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" просило суд стягнути з відповідача суму основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також виселити ФОП ОСОБА_1 з орендованого приміщення, у зв'язку з закінченням строку дії договору оренди.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості сторін на власний розсуд визначати умови договору, які і становлять його зміст. Винятком є умови, які конкретно передбачені законом щодо того чи іншого виду договорів.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна, отже між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним для даного виду правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За приписом ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Стаття 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлює, що істотними умовами договору оренди є, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації.

Суд зазначає, що підписавши Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №215 СРДА від 20.11.2012 та додатки до нього, сторони реалізували своє право на вільний вступ у договірні відносини, вибір контрагента, визначення умов договору та встановлення його змісту, погодивши, зокрема, розмір орендної плати та розмір компенсації плати за землю і порядок їх нарахування (п.п. 3.2., 3.4. договору, Додаток №3 та Додаток №4 до договору).

Частинами першою та третьою статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Сторони в п. 3.6. договору погодили, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

В той час, як згідно з п. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та положень п. 4.2. договору оренди орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано факт порушення останнім своїх договірних зобов`язань, в частині своєчасної та повної сплати орендної плати. Доводи ж представника ФОП ОСОБА_1 стосовно сплати авансового платежу за два останні місяці оренди є такими, що ґрунтуються на припущеннях і не підтверджуються жодними доказами.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі за період з лютого 2014 року по 01 серпня 2015 року в сумі 54776,83 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2. договору сторони визначили, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Оскільки відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем по договору оренди, на підставі норм чинного законодавства та п. 6.2. договору, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 1652,95 грн. за період з квітня 2015 року по червень 2015 року включно.

Окрім того, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в сумі 870,42 грн. за період з лютого 2014 року по червень 2015 року включно та інфляційні втрати в сумі 17207,73 грн. за період з лютого 2014 року по травень 2015 року включно.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, а тому вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічне за змістом положення міститься в пункті 9.4. спірного договору оренди.

Отже, з урахуванням умов даної норми законодавства та пунктів 9.1., 9.4. Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №215 СРДА від 20.11.2012, строк дії останнього сплив 19 листопада 2015 року.

Згідно з п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

На підставі зазначеного, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність предмету спору, в частині вимог про дострокове розірвання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №215 СРДА від 20.11.2012, станом на момент вирішення спору по суті, суд вважає на необхідне припинити провадження у справі в цій частині на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди (ч. 1 ст. 27 "Про оренду державного та комунального майна").

Оскільки з припиненням Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №215 СРДА від 20.11.2012 відповідач втратив статус орендаря і, враховуючи, що жодних доказів на підтвердження права користування орендованим приміщенням відповідач не надав, то вимоги позивача про виселення ФОП ОСОБА_1 з нежилого приміщення загальною площею 123,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2-А, передавши по акту прийому-передачі зазначеного приміщення КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про припинення користування орендованим майном після закінчення строку спірного договору, як і не надав доказів відсутності у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Посилання ж відповідача на ту обставину, що позивач не звертався до нього з претензією для досудового врегулювання спору є безпідставними з огляду на наступне.

Так, частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Офіційне тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України викладено в рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 року №15-рп/2002, відповідно до якого кожна особа має вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Обмеження позивача в праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього звернення до замовника з претензією, фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, а також суперечити положенням ч. 2 ст. 124 Конституції України.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням витрат по сплаті судового збору на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (03124, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) з нежилого приміщення загальною площею 123,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, передавши по акту прийому-передачі зазначене приміщення Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" (03186, м. Київ, вулиця Соціалістична, будинок 6; ідентифікаційний код 35756919).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03124, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" (03186, м. Київ, вулиця Соціалістична, будинок 6; ідентифікаційний код 35756919) 35045 (тридцять п'ять тисяч сорок п'ять) грн. 73 коп. основного боргу, 1652 (одну тисячу шістсот п'ятдесят дві) грн. 95 коп. пені, 870 (вісімсот сімдесят) грн. 42 коп. 3% річних, 17207 (сімнадцять тисяч двісті сім) грн. 73 коп. інфляційних втрат та 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. судового збору.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

5. Припинити провадження у справі №910/25832/15 в частині вимог про дострокове розірвання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №215 СРДА від 20.11.2012, укладеного між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено 04.12.2015.

Суддя О.А. Грєхова