РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"24" листопада 2015 р. Справа №903/845/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Мельник О.В. ,

суддя Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Сороці Д.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представника за довіреністю від 06.07.2015р.

від відповідача: Мартіросяна А.Г. - представника за довіреністю від 29.09.2015р. №255

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення господарського суду Волинської області від 01.09.2015р.

у справі № 903/845/15 (суддя Дем`як В.М.)

за позовом ОСОБА_3, м.Володимир-Волинський Волинської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг", м.Володимир-Волинський Волинської області

про стягнення 18 805 898, 13 грн. заборгованості із виплати частки у статутному капіталі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 01.09.2015р. у справі №903/845/15 частково задоволено позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор - холдінг" про стягнення 18805898,13грн. заборгованості із виплати частки у статутному капіталі. Стягнуто з відповідача на користь позивача 30855,53грн. 3% річних, 42570,00грн. індексу інфляції, всього - 456025,53грн. та 6840,38грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог у сумі 18349872,60грн. і прийняти нове рішення - про задоволення позову у повному обсязі у сумі 18805898,13грн.

Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач, зазначає, зокрема, наступне:

- місцевий господарський суд, в порушення ст.ст.8, 149 ЦК України, ст.ст. 54, 71 Закону України "Про господарські товариства", п.3.7. Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» від 28.12.2007р. №04-5/14, не врахував, що балансова вартість основних засобів відповідача суттєво відрізняється від їх дійсної (ринкової) вартості майна відповідача, а тому безпідставно відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення 11073723,28грнн. вартості частини майна відповідача, з урахуванням його дійсної (ринкової) вартості, пропорційно частці ОСОБА_3 у статутному капіталі у розмірі 16,66%, у зв`язку з його виходом із складу учасників товариства;

- місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що здійснення виплат учасникам вартості майна за розрахунком ринкової вартості майна на дату виходу поставить інших численних учасників товариства, які залишаються в товаристві, в нерівне становище з учасниками, які вийшли з нього, оскільки відповідач мав би можливість на підставі відповідного експертного висновку та рішення суду, які б визначили дійсну (ринкову) вартість майна (основних засобів) відповідача, здійснити переоцінку своїх основних засобів та привести їх вартість у відповідність з їх дійсною (ринковою вартістю);

- судом першої інстанції безпідставно, в порушення вимог ст.ст.15, 54 Закону України "Про господарські товариства", ст.148 ЦК України, відмовлено у стягненні 2166241,49грн. частки прибутку, з урахуванням утриманого податку з доходів фізичних осіб, одержаного відповідачем у 2013 році до дня виходу позивача зі складу учасників товариства, пропорційно частці позивача;

- відповідно до п.3.6. статуту відповідача учасник, що вийшов з товариства, має право на належну йому частину прибутку, що одержаний товариством в поточному році до моменту виходу учасника товариства, таким чином, частина прибутку відповідача, пропорційна частці позивача у розмірі 16,66%, що підлягає виплаті, у зв`язку з виходом зі складу учасників відповідача, складає 3279854,20грн. (з урахуванням утримання ПДФО 5% - 3115861,49грн.), проте позивачу було виплачено лише 999600,00грн. (з урахуванням утримання ПДФО 5% - 949620,00грн.);

- доводи суду першої інстанції про те, що господарському суду не надано право підміняти вищий орган управління товариства і втручатись у його господарську діяльність, є безпідставними, оскільки відповідно до ч.3 ст.148 ЦК України спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом. І саме суд першої інстанції, як орган, на який в силу ст.124 Конституції України покладено обов'язок здійснювати правосуддя, відповідно до ст.ст.15, 16, 148 ЦК України, мав захистити порушені права позивача, як учасника, який вийшов з товариства, і стягнути з відповідача невиплачену частину прибутку у розмірі 2 280254,20грн. (з урахуванням утримання ПДФО 2 166241,49грн.), відповідно до вимог ст.54 Закону України "Про господарські товариства", незалежно від того, що визначено загальними зборами учасників відповідача;

- місцевий господарський суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотань позивача та відмовився з`ясовувати обставини щодо наявності, кількості та вартості майна відповідача, не з`ясував обставини щодо проведення відповідачем переоцінки даного майна відповідача для приведення його у відповідність з дійсною (ринковою) вартістю, усунувся від дослідження обставин правомірності визначення відповідачем вартості частини його майна, що підлягає виплаті позивачу у зв`язку з його виходом із складу учасників відповідача, а також частини прибутку, що підлягає виплаті позивачу;

- судом першої інстанції неправомірно визначено суму 3% річних та збитків від інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по оплаті позивачу вартості частини майна відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просить суд рішення господарського суду Волинської області від 01 вересня 2015 року у справі №903/845/15 скасувати в частині відмови у стягненні 18349872,60грн. та прийняти нове рішення у цій частині - про задоволення позову.

Представник відповідача у письмовому відзиві від 07.10.2015р. на апеляційну скаргу та у судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить оскаржене рішення господарського суду Волинської області від 01 вересня 2015 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 був учасником та володів часткою у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-холдінг" у розмірі 49980,00грн., яка становить 16,66 % статутного фонду, що підтверджується Статутом ТзОВ "Гербор-холдінг" у редакції від 25.01.2012р., дата реєстрації 29.03.2012р.

25.12.2013р. ОСОБА_3 звернувся до загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-холдінг" із нотаріально посвідченою заявою про вихід зі складу учасників Товариства, де зазначив, що всі майнові права та належну йому частку у статутному капіталі у розмірі 16,66% відступає на користь відповідача, а тому, відповідно до ст.54 Закону України "Про господарські товариства", просить виплатити йому у грошовій формі частину майна відповідача, пропорційну його частці у статутному капіталі останнього та частину прибутку, отриманого Товариством у період з 01.01.2013 р. по 25.12.2013 р.

21.03.2014р. загальними зборами учасників Товариства обмеженою відповідальністю "Гербор-холдінг" прийнято рішення, оформлене протоколом №1 від 21.03.2014р., відповідно до якого вирішено, зокрема: виплатити дивіденди з прибутку підприємства у розмірі 6000000,00 грн. (шість мільйонів гривень 00 копійок) і розподілити його між учасниками пропорційно їх часткам у статутному фонді, зокрема, ОСОБА_3 - 999 600,00 грн. (16,66%) податок 49980,00грн., до видачі 949620,00грн.; виключити зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-холдинг" ОСОБА_3 на підставі поданої ним заяви про вихід від 25 12.2013 року з прийняттям його частки у розмірі 16,66% самим ТОВ "Гербор-холдінг". Подальша доля частки буде вирішуватися зборами учасників Товариства, згідно чинного законодавства України на протязі календарного року; грошову суму у розмірі 19421728,00грн., яка складає частку ОСОБА_3 у грошовій формі чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-холдінг", пропорційну належній йому частці у статутному капіталі (фонді) товариства на момент виходу з учасників товариства виплатити ОСОБА_3 на протязі року, згідно Статуту товариства; встановити кінцевою датою виплати вартості частки ОСОБА_3 у грошовій формі частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-холдінг", пропорційну належній йому частці у статутному капіталі товариства на момент виходу з учасників товариства - 25 грудня 2014 року.

На виконання вказаного вище рішення, у період з травня 2014 року по квітень 2015 року, позивачу здійснено виплати грошової частки чистих активів у сумі 19 421728,00грн. та дивідендів у сумі 999600,00грн. (з урахуванням утриманого податку - 949620,00грн.), що підтверджується картками по рахунках №671, №672 за період з 01.01.2014р. по 28.08.2015р. та наявними у матеріалах справи копіями платіжних документів.

12.06.2015р. позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив протягом одного місяця доплатити йому 11 073 723,28 грн. - вартість частини майна відповідача, з урахуванням його дійсної (ринкової) вартості, пропорційно частці 16,66% у статутному капіталі даного товариства та 2 280 254,20 грн. (з урахуванням утримання ПДФО 2 166 241,49 грн.) - частину прибутку, пропорційно частці 16,66% у статутному капіталі, одержану відповідачем у 2013 році.

Проте, відповідач у листі - відповіді №182 від 30.06.2015р. повідомив позивача, що виконав зобов'язання із виплати частки та дивідендів у повному обсязі і відмовив у доплаті вартості частини майна товариства та частини прибутку.

За наведених обставин, ОСОБА_3, посилаючись, зокрема, на ст.ст.53, 54, 60 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст.11, 148, 190, 509, 625 ЦК України, ст.ст.66, 139 ГК України, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ТзОВ "Гербор-холдінг" 11073723,28грн. вартості частини майна товариства, з урахуванням його дійсної (ринкової) вартості, пропорційно частці позивача у статутному капіталі відповідача, 2166241,49грн. частини прибутку відповідача, з урахуванням утриманого податку з доходів фізичних осіб, одержаного ним у 2013 році до дня виходу позивача зі складу учасників товариства, пропорційно його частці у статутному капіталі відповідача, 247058,28грн. 3% річних та 5318875,08грн. збитків від інфляції, всього - 18 805898,13грн.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, зокрема, що розмір дивідендів обраховано невірно, оскільки у звіті про фінансові результати за 2013 рік (код рядка 2350) зазначено суму прибутку товариства 19687000,00грн., відповідно, виходячи з неї, слід обраховувати виплату йому дивідендів, а грошову частку чистих активів слід обраховувати, виходячи не з балансової вартості майна товариства, а з ринкової. У зв`язку з чим, йому недоплачено дивіденди у сумі 2166241,49грн. та вартість частини майна товариства у сумі 11073723,28грн. (з урахуванням утриманих податків). Разом з тим, позивач, посилаючись на п.3.7 рекомендацій Вищого господарського суду України від 28.12.2007 №04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин", згідно з яким будь-який учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна товариства та на підтвердження розміру ринкової вартості майна відповідача надав експертні звіти про оцінку майна останнього.

Обґрунтовуючи позов в частині вимог про стягнення 247058,28грн. 3 % річних та 5318875,08грн. збитків від інфляції, позивач, зокрема, вказує на те, що заяву про вихід зі складу товариства ним було подано відповідачу 25.12.2014р., отже повний розрахунок по оплаті вартості частини майна відповідач зобов`язаний був здійснити у строк до 25.12.2014р., проте у строк до 27.12.2014р. було сплачено лише суму 4821728,00грн., тому за період з 27.12.2014р. по 16.07.2015р. із початкової суми боргу 25673723,28грн., з урахуванням наступних платежів, нараховано 3% річних та за період з грудня 2014р. по червень 2015р. інфляційні втрати.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Волинської області від 01.09.2015р. позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор - холдінг" про стягнення 18805898,13грн. задоволено частково.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 11073723,28грн. вартості частини майна товариства, з урахуванням його дійсної (ринкової) вартості, пропорційно частці позивача у статутному капіталі відповідача та вважає, що оскаржене рішення підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні 2166241,49грн. частини прибутку відповідача, з урахуванням утриманого податку з доходів фізичних осіб, одержаного ним у 2013 році до дня виходу позивача зі складу учасників товариства, пропорційно частці останнього у статутному капіталі відповідача, та зміні в частині стягнення 30855,53грн. 3% річних, 42570,00грн. індексу інфляції, а всього - 456025,53грн. та 6840,38грн. витрат по сплаті судового збору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.54 Закону України "Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Пунктом 3.5. Статуту відповідача передбачено, що в разі виходу учасника товариства з товариства йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.148 Цивільного кодексу України учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом; спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

Судом встановлено, у статуті ТзОВ "Гербор-холдінг" не визначено порядок і спосіб обчислення вартості частини майна товариства, яка підлягає виплаті учаснику у разі його виходу з товариства.

Як зазначалося вище, відповідно до рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-холдінг" від 21.03.2014р., оформленого протоколом №1 від 21.03.2014р., позивачу, у період січень - квітень 2015 року, виплачено відповідачем грошову частку чистих активів у сумі 19 421728,00грн. та дивідендів у сумі 999 600,00 грн. (з урахуванням податку), що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту визнання вказаного вище рішення недійсним у судовому порядку, відповідно, останнє є чинним.

При цьому, слід зазначити, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач ставив перед зборами питання про встановлення ринкової вартості майна для визначення його частки у зв`язку із виходом з товариства.

Згідно з п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства. У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Відповідно до частини 1 статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

За змістом частини 1 статті 66 та статті 139 Господарського кодексу України майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, яка визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Вищенаведена правова позиція відображена Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року, справа №3-182гс14, спростовує доводи скаржника щодо необхідності обраховування вартості частини майна товариства, виходячи саме з дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не з балансової.

З наявного у матеріалах справи балансу (звіт про фінансовий стан) ТзОВ "Гербор-холдінг", який проведений станом на 31.12.2013р. (момент виходу ОСОБА_3 зі складу учасників ТзОВ "Гербор-холдінг") вбачається, що чисті активи відповідача становили 122577000,00грн. (рядок 1495), відповідно, правильним є висновок місцевого господарського суду щодо відмови у стягненні 11073723,28грн. вартості частини майна товариства, з урахуванням його дійсної (ринкової) вартості, пропорційно частці позивача у статутному капіталі відповідача, оскільки позивачу правомірно, з дотриманням норм чинного законодавства, нараховано та виплачено 19421728,00грн. вартості частини майна ТзОВ "Гербор-холдінг", пропорційно його частці (16,66%) у статутному капіталі відповідача (122577000,00грн. - 6000000,00грн. (дивіденти) х 16,66%).

На рахунок вимоги про стягнення 2166241,49грн. частини прибутку, з урахуванням утриманого податку з доходів фізичних осіб, одержаного відповідачем у 2013 році до дня виходу позивача зі складу учасників товариства, пропорційно частці останнього у статутному капіталі відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про господарські товариства" прибуток товариства утворюється з надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці. З балансового прибутку товариства сплачуються проценти по кредитах банків та по облігаціях, а також вносяться передбачені законодавством України податки та інші платежі до бюджету. Чистий прибуток, одержаний після зазначених розрахунків та сплати дивідендів, залишається у повному розпорядженні товариства, яке відповідно до установчих документів визначає напрями його використання.

Згідно з ч.2 ст.54 вказаного вище Закону учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством у даному році до моменту його виходу.

Пунктом 3.6. Статуту відповідача також передбачено, учасник, що вийшов з товариства, має право на належну йому частину прибутку, що одержаний товариством в поточному році до моменту виходу учасника товариства.

З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, статуту ТзОВ "Гербор-холдінг" вбачається, що учаснику, який вийшов з товариства, має бути виплачена належна йому частка всього прибутку товариства, одержаного ним у поточному році до моменту (дня) виходу учасника з товариства, і лише після проведення в повному обсязі вказаних розрахунків з учасником, який вийшов, залишок частини прибутку лишається у повному розпорядженні товариства, яке відповідно до його Статуту, зокрема п.7.6., визначає напрями його використання.

Згідно з даними звіту про фінансові результати ТзОВ "Гербор-холдінг" (Звіт про сукупний дохід) за 2013 рік чистий фінансовий результат (прибуток) товариства за звітній період становить 19 687000,00грн. (код рядка 2350).

Таким чином, частина прибутку, одержаного відповідачем у 2013 році до дня виходу позивача зі складу учасників товариства, пропорційна частці позивача у статутному капіталі відповідача, становить 3279854,20грн. (19 687 000,00 грн. х 16,66%), а з урахуванням утриманого податку з доходів фізичних осіб - 3 115 861,49грн.

Проте, всупереч вищенаведеному ТзОВ "Гербор-холдінг" виплачено позивачу лише 949620,00грн. (з урахуванням утриманого ПДФО), відповідно, стягенню з відповідача на користь позивача підлягає не виплачена різниця частини прибутку, з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб, одержаного відповідачем у 2013 році, у розмірі 2 166 241,49грн. (3115861,49грн. - 949620,00грн).

Керуючись ч.2 ст.54 Закону України "Про господарські товариства", яка містить норму, що учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством у даному році до моменту його виходу, ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, де зазначено, що господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України, апеляційний господарський суд не бере до уваги рішення загальних зборів учасників товариства від 21.03.2014р. (протокол №1) щодо визначення позивачу його частки (16,66%) у прибутку товариства, отриманому у 2013р., до виходу з нього учасника ОСОБА_3 у сумі 999600,00грн., оскільки таке рішення не відповідає прямій вказівці Закону, зокрема ч.2, ст.54 Закону України "Про господарські товариства".

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено факт прострочення виконання ТзОВ "Гербор-холдінг" грошового зобов`язання щодо виплати позивачу 19421728,00грн. вартості частини майна ТзОВ "Гербор-холдінг", пропорційно його частці (16,66%) у статутному капіталі ТзОВ "Гербор-холдінг".

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, доданих до позовної заяви розрахунків 3% річних, нарахованих за період прострочення платежу з 27.12.2014р. по 16.07.2015р., та інфляційних втрат, нарахованих за період з грудня 2014р. по червень 2015р., з урахуванням здійснених платежів у вказаних періодах, до суми заборгованості у розмірі 14600000,00грн. (19421728,00грн. - 4821728,00грн.), яка існувала станом на 27.12.2014р. у зв`язку із несплатою відповідачем у повному обсязі в строк до 25.12.2015р. належної позивачу частки у розмірі 19421728,00грн., позивачем включено 11073723,28грн., які він просить стягнути з відповідача, як різницю у визначенні його частки, виходячи із ринкової вартості майна.

Як зазначалося, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 11073723,28грн. вартості частини майна товариства, виходячи з ринкової вартості, пропорційно частці позивача у статутному капіталі товариства, задоволенню не підлягають.

Таким чином, 3% річних та інфляційні втрати, з урахуванням визначених позивачем періодів прострочення та здійнених відповідачем платежів, підлягають нарахуванню за період з 27.12.2014р. по 07.04.2015р., січень - березень 2015р., відповідно, із початкової заборгованості у розмірі 14600000,00грн., яка існувала станом на 27.12.2014р.

З урахуванням вищезазначених норм чинного законодавства та обставин справи, перевіривши наведені представником позивача у додаткових поясненнях до апеляційної скарги розрахунки інфляційних втрат від наведених у ньому прострочених сум, відповідно, 11300000,00грн., 7500000,00грн., 5000000,00грн., судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги у частині стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, у розмірі 1287799,99грн. - за період січень - березень 2015р.

Крім того, позивачем надано розрахунок 3% річних у розмірі 65620,34грн., за період з 25.12.2014р по 07.04.2015р., виходячи із суми боргу 14800000,00грн. Перевіривши наявні у матеріалах справи розрахунки позивача, виходячи із початкової суми боргу 14600000,00грн., з урахуванням здійснених відповідачем платежів у період з 25.12.2014р. по 07.04.2015р., судова колегія дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 63203,90грн., нарахованих за період з 27.12.2014р. (з цієї дати здійснено нарахування при зверненні з позовом) по 07.04.2015р.

Приймаючи до уваги вказане вище, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд при вирішенні спору, відмовляючи позивачу у стягненні 2166241,49грн. частини прибутку, стягненні 3% річних та інфляційних втрат неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, відповідно, дійшов помилкових висновків у цих частинах, чим порушив норми матеріального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Згідно з п.п.1, 4 ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 01.09.2015р. у справі №903/845/15 підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні 2166241,49грн. частини прибутку та зміні в частині стягнення 30855,53грн. 3% річних, 42570,00грн. індексу інфляції (описка не виправлена), всього - 456025,53грн. та судових витрат. Відповідно, до стягнення з відповідача підлягає 2166241грн. 49коп. частини прибутку, з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб, одержаного відповідачем у 2013 році, до дня виходу позивача зі складу учасників товариства, 1287799грн. 99коп. інфляційних втрат, 63203грн. 90коп. 3% річних, всього - 3517245грн. 38коп..

У решті - рішення слід залишити без змін, як таке, що відповідає нормам чинного законодавства, матеріалам справи.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони відповідно до норм ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 01.09.2015р. у справі №903/845/15 скасувати в частині відмови у стягненні 2166241,49грн. частини прибутку та змінити в частині стягнення 30855,53грн. 3% річних, 42570,00грн. індексу інфляції, а всього 456025,53грн. заборгованості та 6840,38грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції:

"1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" (44700, Волинська область, м.Володимир-Волинський, вул.Луцька, 211А, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2166241грн. 49коп. частини прибутку, з урахуванням утриманого податку з доходів фізичних осіб, одержаного відповідачем у 2013 році, 1287799грн. 99коп. інфляційних втрат, 63203грн. 90коп. 3% річних, всього - 3517245грн. 38коп., 13668грн. 07коп. судових витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити."

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" (44700, Волинська область, м.Володимир-Волинський, вул.Луцька, 211А, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 13085грн. 54коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити господарському суду Волинської області.

5. Справу №903/845/15 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.