ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2015 р. Справа № 911/3694/15

Господарський суд Київської області, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропостачальна компанія

«Бєлагросервіс»,

19401, Черкаська обл., Корсунь-Шевченківський р-н, м. Корсунь-Шевченківський,

вул. Костомарова, буд. 53 А

до Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-

експлуатаційна контора»

08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Нова, буд. 3

про стягнення 45 939,54 грн.

за участю представників:

позивача - не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином;

відповідача ОСОБА_1 (довіреність від 12.01.2015 № 01-01-02)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» (далі-відповідач) про стягнення 45 939,54 грн., з яких: 27 007,49 грн. інфляційних втрат, 5 650,28 грн. 3 % річних та 13 281,77 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобовязань за договором від 18.04.2013 № 30-Т.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.08.2015 порушено провадження у справі №911/3694/15, розгляд справи призначено на 22.09.2015.

22.09.2015 судове засідання не відбулось, у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Саванчук С.О.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.09.2015 розгляд справи відкладено на 13.10.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 24154/15 від 13.10.2015) відповідачем подано відзив на позов, у якому позов заперечений повністю, з письмовими доказами у додатку.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.10.2015 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 13.10.2015 оголошено перерву до 27.10.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 24895/15 від 21.10.2015) позивачем подано письмові заперечення на відзив, згідно з якими заявлено про розгляд справи без участі представника позивача та про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.10.2015 розгляд справи відкладено на 05.11.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 26180/15 від 05.11.2015) відповідачем подано доповнення до відзиву на позов, згідно з яким заявлено про наявність підстав для зменшення судом розміру штрафних санкцій, з письмовими доказами у додатку.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 05.11.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір від 18.04.2013 № 30-Т (далі-Договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник зобовязується поставити і передати у власність покупця: 28.30.2 трактори сільськогосподарські, інші (трактор Беларус 82.1 з навантажувально-грейферним обладнанням ПЭ-Ф-1БМ (в комплекті з бульдозерним відвалом)) 1 од., а покупець зобовязується прийняти його та оплатити.

Ціна Договору - 292 709,05 грн., з ПДВ, з яких: попередня оплата - 30 % (87 812,72 грн.); доплата інших 70 % (204 896,33 грн.) - протягом 30 календарних днів з моменту поставки (пункти 3.2, 3.3 Договору).

Відповідно до пункту 2.3 Договору, на підставі заявки покупця, сторони підписують специфікацію до Договору, після підписання якої постачальник надає покупцю відповідний рахунок-фактуру.

Згідно з пунктом 1 специфікації № 1 Договору, сторонами погоджено асортимент, номенклатуру, кількість, ціну за одиницю товару, вартість партії товару: трактор Беларус 82.1 з навантажувально-грейферним обладнанням ПЭ-Ф-1БМ (в комплекті з бульдозерним відвалом)) 1 од., загальна вартість товару становить 292 709,05 грн.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено товар за Договором на суму 292 709,05 грн., що підтверджується видатковою накладною від 06.08.2013 № УК00001981, що підписана уповноваженими представниками та скріплена відбитками печаток обох сторін, копія наявна у матеріалах справи.

Докази наявності претензій відповідача до якості чи кількості товару, що поставлений позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Відповідачем товар повністю оплачений, проте, з порушенням строку оплати, що встановлений Договором, про що свідчать надані до матеріалів справи банківські виписки від 31.05.2013, від 09.07.2013, від 27.07.2014, від 07.08.2014, від 21.08.2014, від 28.08.2014, згідно з якими відповідачем здійснено перерахунок грошових коштів на рахунок позивача наступним чином: 31.05.2013 у розмірі 40 000,00 грн., 09.07.2013 у розмірі 47 812, 72 грн., 22.07.2014 у розмірі 31 151,42 грн., 07.08.2014 у розмірі 38 072,92 грн., 21.08.2014 у розмірі 28 126,98 грн., 28.08.2014 у розмірі 107 545,01 грн.

Відповідачем позов заперечений повністю, з огляду на те, що кошти на закупівлю товару були виділені з міського бюджету, перераховані на рахунок, що відкритий у Фастівському управлінні казначейської служби України Київської області, проте, відповідач не мав права без згоди Фастівської міської ради перерахувати їх на рахунок відповідача, відтак, відповідач не мав можливості виконати зобовязання у строк, передбачений умовами Договору.

З огляду на вказані заперечення відповідача, судом враховано наступне.

Згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З наявних у матеріалах справи письмових доказів, з огляду на те, що вони підписані уповноваженими на те особами, вбачається виконання відповідачем грошового зобов'язання з порушенням строку, передбаченого умовами Договору.

Договір, що укладений між сторонами, за правовою природою є договором поставки.

Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач, на підставі пункту 6.4 Договору, заявляє до стягнення з відповідача пеню у розмірі 0,2 % від суми заборгованості за кожен день прострочення, яка за розрахунком позивача складає 13 281,77 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобовязання. Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідачем подано доповнення до відзиву на позов, згідно з яким заявлено про зменшення судом розміру штрафних санкцій, у порядку пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши розрахунок пені, що наданий позивачем за період з 06.09.2013 по 08.03.2014, з урахуванням визначення судом правильного періоду нарахування пені, суд дійшов висновку, що пеня у розмірі 13281,77 грн. нарахована вірно.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтями 233 Господарського кодексу України та 551 Цивільного кодексу України передбачено, що не лише майнові інтереси сторін є визначальними критеріями для зменшення розміру неустойки.

Зважаючи на вказане, судом враховано, що відповідачем повністю добровільно сплачено основний борг до подання позову до суду, матеріали справи не містять доказів наявності збитків позивача у звязку з порушенням строків виконання грошового зобовязання відповідачем, відтак, суд дійшов висновку про зменшення розміру неустойки до 720,75 грн., відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у звязку з простроченням відповідачем виконання грошового зобовязання, позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, заявляє до стягнення 3% річних у розмірі 5 650,28 грн. та інфляційні втрати у розмірі 27 007,49 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З метою всебічного, повного і обєктивного розгляду обставин справи, суд здійснив перерахунок розмірів 3 % річних та інфляційних втрат і зясував, що надані позивачем розрахунки відповідають обставинам справи, а тому, позовні вимоги про стягнення 5 650,28 грн. 3 % річних та 27 007,49 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, судом враховано, що 3 % річних та інфляційні втрати за правовою природою не являються неустойкою, відтак, до них не може бути застосований пункт 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відшкодування судового збору, відповідно до частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Нова, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» (19401, Черкаська обл., Корсунь-Шевченківський р-н, м. Корсунь-Шевченківський, вул. Костомарова, буд. 53 А, ) 27007 (двадцять сім тисяч сім) грн. 49 коп. інфляційних втрат, 5 650 (пять тисяч шістсот пятдесят) грн. 28 коп. 3 % річних, 720 (сімсот двадцять) грн. 75 коп. пені та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 04.12.2015.

Суддя С.О. Саванчук