донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

07.12.2015 справа №908/4316/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від скаржника (відповідача): від позивача: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зявився; ОСОБА_5 довіреність № 8208-К-О від 20.10.2014р.;
розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 м.Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від12.10.2015 р.
у справі№ 908/4316/15
за позовомПублічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» м.Дніпропетровськ
до Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 м.Запоріжжя
простягнення 26220,98 грн.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» м.Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 м.Запоріжжя про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 02.03.2011 р. в сумі 26220,98 грн., з яких: 17000,00 грн. заборгованість за кредитом, 5124,55 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3637,43 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 459,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_6 приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг» та тарифів банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н 02.03.2011 р. та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 2983 в електронному вигляді. В порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача 17000 грн. заборгованості за кредитом, 5124,55 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3637,43 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та 459 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 р. позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_6 17000,00 грн. заборгованості за кредитом; 5124,55 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3630,80 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 459,00 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом та 1826,54 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з винесеним рішенням, фізична особа підприємець ОСОБА_6 звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 р. та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що в позовній заяві позивачем зазначено відповідача: Фізична особа підприємець ОСОБА_6, проте згідно офіційних даних реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, фізичної особи підприємця ОСОБА_6 не існує. Зазначив, що згідно посвідки на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства серія ЗП № 14560 від 13.09.2012 р., видана Хортицьким РВ УДМС України в Запорізькій області її офіційне імя ОСОБА_6. Скаржник вважає, що господарським судом Запорізької області помилково встановлено, що ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_6 є однією й тією ж особою.

Вищевикладене, на думку заявника, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Представник позивача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив. Просив суд рішення господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 р. залишити без змін.

Представник відповідача (скаржника) у судове засідання не зявився. 01.12.2015 р. через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника апелянта.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.81-1 ГПК України.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

23.12.2003 р. УМВС України в Запорізькій області відповідачу видано тимчасову посвідку «на постійне проживання», серія ЗП № 1462/13527, на імя ОСОБА_6.

13.09.2012 р. Хортицьким РВ УДМС України в Запорізькій області відповідачу як громадянці ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 видано посвідку на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства серії ЗП № 14560 на імя ОСОБА_6.

Місцевим господарським судом відповідно до електронного запиту № 20961713 від 31.07.2015 р. отримано Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого прізвище, ім'я та по батькові відповідача ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1).

В матеріалах справи також міститься Свідоцтво серії ВОЗ № 119275 про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1).

Приймаючи до уваги той факт, що ідентифікаційний номер ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_6 співпадає, місце державної реєстрації (Виконавчий комітет Запорізької міської ради) співпадає, дата проведення державної реєстрації (20.03.2008 р.) співпадає, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 0042047) також співпадає, то місцевий господарський суд дійшов вірного висновку стосовно того, що ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_6 є однією й тією ж особою.

Тому посилання скаржника на те, що такої фізичної особи не існує до уваги не приймаються. Тому місцевий суд дійшов вірного висновку вважати відповідачем по справі ФОП ОСОБА_6.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2011р. ФОП ОСОБА_6 приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг» та тарифів банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н 02.03.2011 р.

Згідно даної заяви відповідач приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг» (далі - Умови), що розміщені на сайті банку www.privatbank.ua., Тарифів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та взяла на себе зобов'язання виконувати умови зазначеного договору.

Відповідно до п. 3.18.1.16 Умов при укладенні договорів та угод, або здійсненні інших дій, які свідчать про приєднання Клієнта до цих Умов (або у формі заяви про відкриття поточного рахунку або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк або в іншій формі), ОСОБА_8 та Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, направлений банком через верифікований номер телефону. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до їх укладення у письмовій формі.

Пунктом 3.18.1.1 Умов встановлено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обгрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір ОСОБА_8 повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ОСОБА_8 Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ОСОБА_8, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди. Кредитний ліміт може бути збільшений для оплати судових витрат у порядку, передбаченому «Умовами та правилами надання банківських послуг». Сторони погодилися, що кредитний ліміт може бути збільшений для оплати судових витрат у порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. ОСОБА_8 овердрафту встановлюється Банком на кожний операційний день. У випадку зниження Банком ліміту в односторонньому порядку, передбаченому цими «Умовами та правилами надання банківських послуг», Клієнт зобов'язується погасити різницю між фактичною заборгованістю і сумою нового ліміту не пізніше дня, вказаного в повідомленні банку про зміну ліміту, спрямованого Клієнту у будь-якій з форм, передбачених «Умовами та правилами надання банківських послуг». В іншому випадку грошове зобов'язання вважається простроченою з дня, вказаного в повідомленні (п. 3.18.1.3 Умов).

Згідно п. 3.18.1.6. ОСОБА_8 може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому «Умовами і правилами надання банківських послуг», у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ОСОБА_8 проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Пунктом 3.18.1.8 Умов встановлено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі далі «Угода»). При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених «Умов та правил надання банківських послуг», ОСОБА_8 на свій розсуд, має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. При належному виконанні Клієнтом зобов'язань, передбачених «Умовами та правилами надання банківських послуг», за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ОСОБА_8, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування ОСОБА_8 може бути продовжено Банком на той самий строк. Термін також може бути змінений Банком згідно з п. 3.18.2.3.4 цього розділу «Умов та правил надання банківських послуг». Згідно ст.21 2, 651 ЦКУ при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань за кредитом, ОСОБА_8 на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого із зобов'язань має право встановити інший термін повернення кредиту. При цьому ОСОБА_8 направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). При непогашенні заборгованості у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної в повідомленні вважається простроченою.

При наявності вільних грошових ресурсів та відсутності розрахункових документів на примусове списання (стягнення) коштів з поточного рахунку Клієнта, здійснює платежі Клієнта понад залишок коштів на його поточному рахунку на підставі його розрахункових документів у межах ОСОБА_8, встановленого згідно з п. 3.18.1.6 цього розділу « Умов та правил надання банківських послуг », і термінів, обумовлених п.п. 3.18.1.10, 3.18.1.11, а також при виконанні Клієнтом зобов'язань за п. 3.18.2.2.14. Зобов'язання по видачі кредиту або його частини виникають у Банку в день надання Клієнтом розрахункових документів на використання кредиту в межах вказаних в них сум у порядку, передбаченому п. 3.18.2.4.1 (3.1 8.2.1.2).

Пунктом 3.18.6.1 встановлено, що Обслуговування кредитного ОСОБА_8 на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної ОСОБА_8 в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

В позовній заяві позивач посилався на те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua та разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 02.03.2011 р., проте в порушення умов зазначеного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, не сплативши необхідні кошти для погашення заборгованості.

18.03.2014 р. позивачем на виконання умов договору було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № 2983 в розмірі 17000 грн., що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 08.07.2015 р. вих. № 08.7.0.0.0/25.

Тобто позивач свої зобовязання за договором банківського обслуговування б/н від 02.03.2011 р. виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку № 2983 за період з 02.03.2011 р. по 18.06.2015 р.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позивачем станом на 18.06.2015 р. нараховано відповідачу заборгованість у розмірі 26220,98 грн., з яких: 17000 грн. заборгованості за кредитом; 5124,55 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3637,43 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 459 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою правовідносини сторін фактично є договором банківського рахунка.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 610, 629 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом ( ст.1069 ЦК України).

За своєю правовою природою договір банківського обслуговування від 02.03.2011р. в частині встановлення та обслуговування кредитного ліміту, є кредитним договором, згідно якому, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4 Умов, Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі шляхом направлення повідомлення.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 10221ZPXWS047 від 27.05.2015 р. з вимогою про погашення існуючої заборгованості, про що свідчить опис вкладення від 08.06.2015 р., список згрупованих поштових відправлень № 110210 від 08.06.2015 р. та фіскальний чек № 8869 від 08.06.2015 р.

Зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Факт наявності заборгованості позивача перед відповідачем у сумі 17000,00 грн. підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Тому місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, з яким погодилася судова колегія про задоволення вимоги про стягнення з відповідача 17000,00 грн.

Відповідно до ст.ст.610-611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України).

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 5124,55 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3637,43 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 459 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором банківського обслуговування № б/н від 02.03.2011 р. та письмових пояснень позивача від 26.08.2015 р. вбачається: що за період: з 01.12.2014 р. по 18.06.2015 р. відповідачу нараховані відсотки за користування кредитом по ставці 56 % в сумі 5124,55 грн., що підтверджується випискою по рахунку № 4985 в період: з 02.03.2011 р. по 18.06.2015 р.; що відповідачу за період: з 05.05.2014 р. по 10.06.2015 р. була нарахована комісія в сумі 4944,60 грн., що підтверджується випискою по рахунку № 4743 в період: з 02.03.2011 р. по 18.06.2015 р.

Відповідно до п. 3.18.4 «Умов за користування кредитом» в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з відсоткової ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована відсоткова ставка). Порядок розрахунку відсотків є наступним.

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати його обнуління в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця («період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню»), розрахунок відсотків здійснюється за відсотковою ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При не обнулінні дебетового сальдо протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому воно підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати «періоду». У такому разі, починаючи з 91-го дня після закінчення «періоду», кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань та при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання Банківських послуг, Клієнт виплачує Банку пеню в розмірі 0,1315 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань. Клієнт виплачує Банку винагороду за використання ОСОБА_8 у відповідності до п.п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, існуючого на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. При перерахуванні Клієнтом з поточного рахунку коштів за рахунок кредитного ліміту на будь-які рахунки або пластикові карти, держателями яких є сам власник поточного рахунку або будь-які зв'язані з ним фізичні особи (за виключенням зарахування заробітної плати), з суми кожного з проведених в рахунок кредитного ліміту перерахувань стягується комісійна винагорода в розмірі 3% від суми перерахувань. Клієнт доручає Банку списувати суми такої комісійної винагороди, належні до сплати Банку, з свого поточного рахунку. (п. п. 3.18.1.17, 3.18.4.1.1., 3.18.4.1.2., 3.18.4.1.3., 3.18.4.4. Умов).

Пунктом Умов 3.2.1.2.3.1. сторони в порядку ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу прийшли до взаємної згоди про те, що процентна ставка за користування кредитом може бути підвищена Банком, у разі якщо збільшиться облікова ставка НБУ на 1 або більше пунктів, та / або курс гривні до іноземної валюти 1 групи класифікатора іноземних валют збільшиться на 5 або більше відсотків, та / або вартість ресурсів на міжбанківському грошовому ринку збільшиться на 5 або більше відсотків. Сторони погодилися, що збільшена відсоткова ставка починає діяти після того, як ОСОБА_8 повідомить Клієнта про настання подій, закріплених у даному пункті, а Клієнт не погасить наявну перед банком заборгованість в порядку і строки, передбачені «Умовами і правилами надання банківських послуг». Банк повідомляє клієнта про настання подій, закріплених цим пунктом, на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших).

Наказом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 6783882 від 04.06.2014 р. у зв'язку з різкими змінами вартості ресурсів на міжбанківському ринку прийнято рішення про зміну відсоткової ставки за користування кредитним лімітом на розрахунковому рахунку з 01.07.2014 р., а саме: ставку по кредитному ліміту, якщо заборгованість не погашена протягом пільгового періоду збільшено до 36% річних, ставку по кредитному ліміту, якщо заборгованість не погашена протягом 90 днів після пільгового періоду (прострочення) збільшено до 56% річних.

Стосовно прийнятих змін відповідача було повідомлено 05.06.2014 р. через електронну систему «Приват 24», про що свідчить витяг з «Приват 24» по клієнту ФОП ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) від 05.06.2014 р.

Згідно з п. п. 3.18.4.9, 3.18.5.1, 3.18.5.4 Умов розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судова колегія погоджується з місцевим господарським судом про задоволення вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в сумі 5124,55 грн. та 459 грн. комісії.

Позивачем також нараховано до стягнення з відповідача пеню в розмірі 3637,43 грн. за період з 10.01.2014 р. по 18.06.2015 р.

При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п. п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п. п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Як вбачається з виписки по рахунку № 10742 в період з 02.03.2015 р. по 18.06.2015 р. відповідачу нарахована пеня на тіло кредиту, проценти та комісію на загальну суму 3630,80 грн.

Таким чином місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, а саме 3630,80 грн.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Підпунктом 3.2.1.5.4 «Умов та правил надання банківських послуг» сторонами погоджено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. п. 3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 (п'ять) років (п.п. 3.2.1.2.2.14 «Умов та правил надання банківських послуг»).

Приймаючи до уваги вищенаведене, місцевий господарський суд також обґрунтовано відмовив відповідачу у клопотанні про застосування позовної давності до пені строком в один рік.

В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором банківського обслуговування б/н від 02.03.2011 р.

Отже, за висновком судової колегії, відповідно до вимог ст. 43 ГПК України рішення господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 р. у справі № 908/43016/15 грунтується на всебічному, повному та обєктичному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін. Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами та обставинами справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального Кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 р. по справі № 908/4316/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 р. по справі № 908/4316/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий: Н.В. Будко

Судді: А.М.Мясищев

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.

1. скаржнику

1. позивачу

1. у справу

1. апеляційному суду

1.ГСЗО