Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

01.12.2015 Справа № 927/1228/15

За позовом Приватного підприємства "Мадеса",

вул. Панікахи, буд. 2, корп. 12, офіс 306, м. Дніпропетровськ, 49600

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

юридична адреса: АДРЕСА_1

фактична адреса: АДРЕСА_2

про стягнення 46252,34 грн.

суддя Демидова М.О.

Представники сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

в с т а н о в и в:

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 27199грн. заборгованості, що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного сторонами договору поставки №27/2014 від 27.10.2014, пені у сумі 8453,95 грн., інфляційних нарахувань у суму 7452,51 грн., 3 % річних у сумі 426,98 грн. та штраф у сумі 2719,90 грн.

Сторони явку своїх повноважних представників у засідання суду не забезпечили, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлялися належним чином шляхом надсилання за їх юридичними адресами ухвали господарського суду.

11.11.2015 на адресу господарського суду Чернігівської області підприємством зв'язку повернуто поштове відправлення, а саме ухвала про порушення провадження у справі, надіслана судом відповідачеві за даним позовом - Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1) із зазначенням причини повернення: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до пункту 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" за змістом ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, відповідач у справі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

В процесі судового розгляду справи письмовою заявою від 09.11.2015 позовні вимоги позивачем були збільшені та до стягнення з відповідача заявлено 47868 грн. 56 коп., з яких сума за поставлений товар становить 27199 грн. 00 коп., інфляційні нарахування на суму заборгованості - 8822 грн. 51 коп., пеня у сумі 8660 грн. 75 коп., штраф у сумі 2719 грн. 90 коп. та 3% річних у сумі 466 грн. 40 коп.

Заява позивача про збільшення позовних вимог відповідає приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, тому прийнята господарським судом до розгляду.

Таким чином, новою ціною позову є 47868 грн. 56 коп.

Відзив на позовну заяву та інші витребувані господарським судом документи відповідачем не надані, у зв'язку з чим справа на підставі приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

27.10.2014 сторонами у справі укладений договір поставки №27/2014 (далі за текстом - договір) (а.с. 8-11), у відповідності з умовами пункту 1.1 якого Постачальник (позивач у справі) зобов'язався систематично доставляти і передавати на умовах та у встановлені договором строки продовольчі товари (далі за текстом - товар) у власність Покупця (відповідачу у справі), а останній, у свою чергу, зобов'язався прийняти товар, оплатити його на умовах даного договору.

Пунктом 1.2 договору визначено, що найменування товару, асортимент та ціна визначені Специфікацією (Додаток 1 до договору), що є невід'ємною частиною договору.

Право власності на товар переходить до Покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін товарної (товарно-транспортної або видаткової) накладної, яка засвідчує факт передачі товару Постачальником та його отримання Покупцем. Датою поставки вважається дата передачі Постачальником товару Покупцю (п. 1.6. договору).

Пунктом 2.1. договору сторони визначили, що поставка товару здійснюється на умовах визначених в додатках до договору - Специфікаціях на кожну партію.

Оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем (відповідачем по справі) в національній грошовій валюті України протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня. Оплата проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника та/або в готівковій формі (п. 5.5., 5.6 договору).

За видатковою накладною № 1120 від 10.11.2014 позивачем поставлено відповідачеві товар на загальну суму 73989 грн. 00 коп.(а.с. 18). У підтвердження факту отримання відповідачем товару позивачем до матеріалів справи надано копію довіреності відповідача на отримання товару від 11.11.2014 (а.с. 23) та вказану вище видаткову накладну.

Товар за видатковою накладною № 1120 від 10.11.2014 частково, на суму 41699 грн. 00 коп., повернутий відповідачем позивачеві, і частково, а саме у сумі 5000 грн. 00 коп., оплачений. Решта вартості товару - 27199 грн. 00 коп., відповідачем сплачена не була.

Заборгованість у розмірі 27199 грн. 00 коп. заявлена до стягнення позивачем за даним позовом.

Згідно пункту 8.2. договору за порушення строків і порядку оплати товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожен день прострочення платежу від суми прострочення. При порушенні терміну оплати більш ніж 3 (три) календарних дні, Покупець сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

На підставі викладеного позивачем внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 8660 грн. 75 коп. за період з 10.03.2015 по 10.09.2015 та 10 % штрафу від суми заборгованості у розмірі 2719 грн. 90 коп., що позивач підтвердив наданим суду розрахунком (а.с. 31,79).

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем за період з 10.03.2015 по 10.09.2015 нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 466 грн. 40 коп. та інфляційні нарахування за період з березня по червень 2015 у розмірі 8822 грн. 51 коп. До справи позивачем надано розрахунки заявлених до стягнення сум (а.с.78,80).

Заперечень на позов відповідач під час судового розгляду справи не надав, а також не скористався правом участі у судових засіданнях свого повноважного представника.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами даної справи виник у зв'язку з простроченням виконання відповідачем зобов'язань з оплати одержаного за договором № 27/201 від 27.10.2014 товару.

Договір поставки № 27/2014 від 27.10.2014, що укладений сторонами у даній справі, за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджений факт поставки позивачем відповідачеві обумовленого договором поставки №27/2014 від 27.10.2014 та додатків до нього товару на суму 73898 грн. 00 коп.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доведеним матеріалами справи, її фактичними обставинами та не спростованим сторонами є факт поставки обумовленого договором товару за видатковою накладною від 10.11.2014 № 1120 на суму 73898 грн. 00 коп.

Відповідно до умов пункту 5.5 договору відповідач повинен був сплатити ціну поставленого за вказаною накладною товару протягом 21 (двадцять одного) календарного дня, тобто до 30.11.2014 включно, враховуючи положення ст. 253 Цивільного кодексу України, відповідно до якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідачем частково, на суму 41699 грн. 00 коп. (а.с. 25), був повернутий товар позивачеві, і частково, а саме у розмірі 5000 грн. 00 коп. (витяг з банківського рахунку позивача від 23.07.2015 - а.с. 81), оплачений відповідачем.

У встановлені договором строки відповідач поставлену продукцію не оплатив, сума заборгованості склала 27199 грн. 00 коп.

З урахуванням викладеного вище вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений товар у сумі 27199 грн. 00 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Умовами пункту 8.2. договору сторони встановили, що за порушення строків і порядку оплати товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожен день прострочення платежу від суми прострочення. При порушенні терміну оплати більш ніж 3 (три) календарних дні, Покупець сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

За висновком суду позивачем необґрунтовано визначено період нарахування пені за видатковою накладною №1120 від 10.11.2014 на суму 73898 грн. 00 коп. за період прострочення з 10.03.2015 по 10.09.2015, оскільки вказаний період визначено з порушенням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Таким чином, обґрунтованим періодом прострочення оплати поставленого товару (з урахуванням визначеної позивачем дати початку періоду - 10.03.2015, яка не може бути змінена судом з урахуванням положень п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України) за видатковою накладною №1120 від 10.11.2014 на суму 73898 грн. 00 коп. є період з 10.03.2015 по 01.06.2015 (кінець періоду прострочення визначений судом з урахуванням останнього дня строку оплату товару - 30.11.2014, першого дня періоду прострочення - 01.12.2014, та останнього календарного дня періоду прострочення з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України - 31.05.2015). За розрахунком суду сума належної до стягнення пені за прострочення оплати товару за вказаною накладною становить 6132 грн. 82коп.

Таким чином, з відповідача на користь позивача у справі підлягає стягненню пеня у розмірі 6132 грн. 82коп.

Є обґрунтованою та підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 2719 грн. 90 коп. на підставі умов пункту 8.2. договору, оскільки прострочення сплати суми заборгованості у розмірі 27199 грн. 00 коп. перевищило 3 (три) календарних дні і застосування штрафу як окремого виду відповідальності за порушення відповідачем умов договору передбачене окремими визначеними у договорі підставами.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за видатковою накладною №1120 від 10.11.2014 за період прострочення платежу з 10.03.2015. по 10.09.2015 у сумі 466 грн. 40 коп., а також інфляційні нарахування за період з березня по червень 2015 року у сумі 8822 грн. 51 коп.

Наданий позивачем розрахунок вказаних нарахувань відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідача 3% річних за період прострочення платежу з 10.03.2015 по 10.09.2015 у сумі 466 грн. 40 коп., а також інфляційних нарахувань за період з березня по червень 2015 року у сумі 8822 грн. 51 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у частині вимог про стягнення суми боргу у розмірі 27199 грн. 00 коп., пені у розмірі 6132 грн. 82коп., 3% річних за період прострочення платежу з 10.03.2015 по 10.09.2015 у сумі 466 грн. 40 коп., інфляційних нарахувань за період з березня по червень 2015 року у сумі 8822 грн. 51 коп., штраф у розмірі 1751,41 грн.

Судові витрати покладаються судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п. 2.1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" встановлено мінімальну заробітну плату на 01.01.2014 в розмірі 1218,00 грн.

Позивачем у позовній заяві заявлено вимоги майнового характеру, а саме про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 47868 грн. 56 коп. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Виходячи з ціни позову, належна до сплати сума судового збору за подання до Господарського суду м. Києва вказаного позову становить 1218,00 грн.

Як вбачається із платіжного доручення №239с від 07.09.2015 про сплату судового збору, під час звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп., тобто в більшому розмірі, ніж встановлено Законом України "Про судовий збір".

За таких обставин надмірно сплачений судовий збір у розмірі 160 грн. 00 коп. підлягає поверненню позивачеві з Державного бюджету України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 22, 43, 44 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, юридична адреса: АДРЕСА_1, фактична адреса: АДРЕСА_2, код НОМЕР_1, на користь Приватного підприємства "Мадеса", вул. Панікахи, буд. 2, корп. 12, офіс 306, м. Дніпропетровськ, 49600, код 30905643, борг за поставлений товар у сумі 27199 грн. 00 коп., пеню у розмірі 6132 грн. 82коп.,3% річних у розмірі 466 грн. 40 коп., інфляційних нарахувань у сумі 8822 грн. 51 коп., штраф у сумі 1751,41 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1129 грн. 03 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

4. Повернути Приватному підприємству "Мадеса", вул. Панікахи, буд. 2, корп. 12, офіс, 306, м. Дніпропетровськ, 49600, код 30905643, з Державного бюджету України зайве сплачений судовий збір у розмірі у розмірі 160 (сто шістдесят) грн. 00 коп.

Підставою для повернення судового збору є дане рішення, засвідчене печаткою господарського суду Чернігівської області.

Дата складення та підписання повного рішення - 01.12.2015.

Суддя М.О. Демидова