ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 грудня 2015 року Справа № 910/11260/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Воліка І.М., Шевчук С.Р.,

розглянувши касаційну скаргуПриватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"
на рішення та постановугосподарського суду міста Києва від 17.06.2015 Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2915
у справі№ 910/11260/15 господарського суду міста Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"
доПриватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"
провідшкодування шкоди у розмірі 18 559,14 грн.,

в с т а н о в и в:

Подана Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" касаційна скарга на рішення господарського суду міста Києва від 17.06.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 у справі № 910/11260/15 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються докази сплати судового збору.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

З 01.09.2015 набрав чинності Закон України від 22.05.2015 № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, в частині розміру ставок судового збору.

Так, відповідно до пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, що діє з 01.09.2015, ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду, становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, яка була чинною на час подання позовної заяви - 29.04.2015, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1 218 гривень.

У п. 5 інформаційного листа від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом країни від 22.05.2015 № 484-VIII) Вищий господарський суд України звернув увагу, що у випадку подання касаційних скарг з 01.09.2015 розмір судового збору визначається відповідно до Закону України "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII. Відповідне положення застосовується також до скарг, що подаються у справах, рішення суду першої інстанції у яких прийнято до 01.09.2015. Разом з тим слід враховувати таке. Розмір судового збору у випадку подання касаційних скарг, судовий збір за подання позову в яких було сплачено до 01.09.2015, розраховується виходячи з суми судового збору, сплаченого при поданні позову. Цей розмір не підлягає перерахунку відповідно до нових ставок, визначених Законом.

Оскаржувані судові рішення прийнято щодо позову про відшкодування шкоди у розмірі 18 559,14 грн.

Враховуючи викладене, виходячи зі ставок судового збору, встановлених Законом України "Про судовий збір" у редакції, що діє з 01.09.2015, розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання касаційної скарги, становив 2 192,40 грн.

Натомість, до касаційної скарги в якості доказу сплати судового збору додано платіжне доручення № 44141 від 30.10.2015 про сплату судового збору у розмірі 2 192,00 грн., тобто у меншому розмірі, ніж встановлено.

Крім того, постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у тому числі платіжних доручень.

Згідно з п. 3.8 Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. При цьому, платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (пп. 2.21 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

У доданому до касаційної скарги платіжному дорученні № 44141 від 30.10.2015 у графі "Призначення платежу" зазначено: "*;101;20602681;22030004;Судовий збір за подання касаційної скарги на рішення,постан суду,по справі за позовом АТ "СК "АХА Страхування" Перерах повністю".

Таким чином, графа "Призначення платежу" вказаного платіжного доручення не містить відомостей про те, яка саме касаційна скарга (у якій саме справі (номер справи), на який саме судовий акт) оплачується судовим збором.

З огляду на викладене, платіжне доручення № 44141 від 30.10.2015, надане скаржником, не може вважатися доказом, що підтверджує сплату судового збору у встановлених розмірі та порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Отже, у касаційній скарзі повинно бути зазначено, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального і/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій у прийнятті оскаржуваних судових рішень, у чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Вимоги п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" не дотримано, оскільки у поданій касаційній скарзі не вказано, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального і/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій у прийнятті оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення господарського суду міста Києва від 17.06.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 у справі № 910/11260/15 підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 111, п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення господарського суду міста Києва від 17.06.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 у справі № 910/11260/15 повернути скаржнику.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.М. Волік

С.Р. Шевчук