ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.12.2015 справа № 905/3216/15

Господарський суд Донецької області в особі головуючого судді Гринько С.Ю., розглянувши матеріали при секретарі судового засідання Татарині Б.Т.

за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріада Гранд», м. Краматорськ

про визнання договору недійсним.

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - довіреність від 19.11.2015р № 17/66,

від відповідача не явився,

СУТЬ СПРАВИ:

20.11.2015року позивач звернувся до господарського суду з вимогою про визнання договору поставки № 15/151 від 02.02.2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем, недійсним.

Обґрунтовуючи вимоги позову позивач посилається на сумнівність реальності фінансово-господарської діяльності відповідача в результаті перевірки останнього податковими органами.

В тексті позову позивач вказує на те, що отриманий від відповідача товар був використаний у виробництві підприємства-позивача, що викликало зміни у структурі активів та зобовязань, що потягло за собою зміни майнового стану підприємства. Під час перевірки податковим органом діяльності відповідача виникли сумніви в необхідних умовах господарської діяльності відповідача, що і явилося підставою визнання договору недійсним

Відповідач не скористався своїм законним правом на участь в судовому засіданні, про час і місце якого був належним чином повідомлений.

За достатністю документів наданих позивачем для вирішення даного спору, господарський суд вправі вирішити його без явки предстанвика.

Дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного спору є законність вимог про визнання договору поставки № 15/151 від 02.02.2015р. недійсним на підставі ст.215 і п.5 ст. 203 Цивільного кодексу України (в подальшому за текстом ЦК).

Підставою позову є відсутність наміру продовжувати господарські відносини з відповідачем, так як невиконання в подальшому спірного договору не зможе породжувати ті правові наслідки,на котрі розраховував позивач під час його укладання.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши представлені в обґрунтування заявлених позовних вимог докази, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь задоволенню не підлягають з огляду на наступне:

Недійсності правочинів присвячений параграф 2 гл. 16 розд. IV (статті 215 236 ЦК); положення Господарського кодексу України про недійсність господарського зобовязання (статті 207, 208); окремі норми про недійсність правочинів також містяться у спеціальному законодавстві.

Правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія субєкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту.

Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. У випадках, прямо не передбачених у законодавстві, презумпція правомірності правочину може бути спростована судом.

Доповнюючи положення про те, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, у ст. 16 ЦК міститься досить широкий перелік засобів захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема одним із них є визнання правочину недійсним.

Недійсність правочину виникає через те, що дія схожа на правочин, але за своєю суттю не відповідає його характеристикам. Недійсність правочину зумовлюється наявністю -- дефектів його елементів:

- дефекти (незаконність) змісту правочину;

- дефекти (недотримання) форми;

- дефекти субєктного складу;

- дефекти волі невідповідність волі та волевиявлення.

Як вбачається з тексту позовної заяви і виступу представника позивача жодної підстави, якими повязує законодавець недійсність господарського договору не надано.

Спірний договір поставки № 15/151 від 02.02.2015р. укладений, оскільки відповідає всім умовам, викладеним в Главах 19-20 Господарського кодексу України, як то: вимоги до умов, які породжують господарські зобовязання; суттєві умови договору; порядок укладення; інші особливості укладення договору,тощо. Крім цього, договір виконаний в повному обсязі відповідачем, що підтверджує позивач накладними на отримання від відповідача товару.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Викладені у позові підстави, на які посилається позивач, обґрунтовуючи вимоги, не підпадають загальним принципам цивільного права, за якими правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевим законодавчих актів та нормативно-правовим актів, прийнятих відповідно до Конституції.

Вирішуючи господарський спір, суд встановив, що зміст договору № 15/151 від 02.02.2015р, пов'язаного з предметом спору не суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору.

Приймаючи до уваги недоведеність підстав позову позивачем, на нього покладаються судові витрати, оскільки у позові відмовлено.

На підставі ст. 49,82, 84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь м. Краматорськ про визнання договору поставки № 15/151 від 02.02.2015р. недійсним відмовити за недоведеністю.

Суддя С.Ю. Гринько