ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. Справа № 914/2531/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Галичина м. Радехів

на рішення господарського суду Львівської області від 24.09.2015 р.

у справі № 914/2531/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Дунапак-Україна м.Ходорів

до відповідача: приватного акціонерного товариства Галичина м. Радехів

про стягнення 391 881,66 грн.,

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 за довіреністю б/н від 2015 р.

відповідча: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 24.09.2015 р. (суддя М.Р. Король) позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Галичина» на користь ТОВ «Дунапак-Україна» 243 233,00 грн. основного боргу, 63 371,91 грн. пені, 75 976,56 грн. інфляційних втрат, 2 475,04 грн. штрафу, 3 602,02 грн. 3 % річних та 7 773,17 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не виконано обовязку щодо оплати боргу за поставлений товар в повному обсязі.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 75 976,56 грн., прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Крім цього, апелянт зазначає, що позивачем не вірно здійснено розрахунок інфляційних втрат.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідач посилаючись на неправильний розрахунок інфляційних втрат позивачем, не наводить жодних розрахунків, які на його думку, є правильними. Крім цього, позивач зазначає, що судом здійснено перерахунок інфляційних втрат, який відрізняється від розрахунку, наданого позивачем в сторону зменшення розміру інфляційних втрат.

В судовому засіданні представниками позивача викладено заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено Львівським апеляційним господарським судом, 03.01.2014 р. між ТОВ «Дунапак-Україна» (постачальник) та ПрАТ «Галичина» (відповідач у справі, покупець згідно договору) уклали договір поставки № 030114/02.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 3.1, 3.2, 3.4, 3.6, 4.1, 5.2, 7.1, 7.4 постачальник зобовязується поставити і передати у власність покупця гофрокартонну продукцію, а покупець зобовязується прийняти та своєчасно оплатити товар на умовах, визначених цим договором.

Найменування, асортимент, кількість, термін та місце поставки товару погоджується сторонами до початку поставки та вказується у заявках-замовленнях, специфікаціях, рахунках-фактурах та видаткових накладних, складених на підставі заявок-замовлень покупця.

Ціни на товар погоджуються сторонами на встановлюються у гривнях у письмово погоджених ними специфікаціях та вказуються у рахунках-фактурах, видаткових та податкових накладних постачальника. В ціну товару входить вартість упаковки та маркування. В ціну товару не входить вартість виготовлення фото полімерної форми для нанесення друку та вартість виготовлення штанц - форм, оплата за які проводиться покупцем додатково, згідно рахунку постачальника.

Покупець зобовязаний здійснити передоплату у розмірі 30% від вартості замовленої партії товару протягом 5 (пяти) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та післяоплату за поставлений товар у розмірі 70% вартості даної партії протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару, шляхом перерахування коштів у гривнях на розрахунковий рахунок постачальника.

Загальна сума договору складає сукупну вартість товару, визначену у видаткових накладних, отриманого покупцем у період дії цього договору.

У випадку зміни цін на сировину, енергоносії, комплектуючі та інші статті затрат на виготовлення та поставку товару під час дії цього договору, ціна на товар за цим договором може бути змінена на підставі взаємної домовленості сторін, шляхом підписання нової специфікації, при цьому постачальник з письмовим обґрунтуванням повідомляє покупця про підвищення ціни на товар за 15 (п'ятнадцять) календарних днів.

Покупець письмово повідомляє постачальника про своє погодження на підвищення ціни на протязі 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання повідомлення постачальника про підвищення ціни. У випадку не підписання покупцем нової специфікації зі зміненою ціною, ціна на товар вважається непогодженою, і подальша поставка товару призупиняється до моменту погодження ціни між сторонами.

Товар поставляється на умовах, обумовлених в специфікаціях до даного договору та в заявках-замовленнях покупця.

За порушення строків оплати товару покупець зобовязаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості поставленого, але неоплаченого в термін товару за кожний календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання зобовязання до моменту здійснення оплати товару.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами сторін та скріплені печатками сторін і діє до 31.12.2014 р.

У разі якщо за 30 (тридцять) днів до закінчення терміну дії цього договору сторони письмово не повідомили одна одну про наміри розірвання цього договору, він автоматично вважається пролонгованим на один рік.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 03.01.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 від 03.01.2014 р., якою внесено зміни до п.3.2. договору поставки №030114/02 від 03.01.2014 р., та погоджено сторонами 100% оплати товару в термін 60 календарних днів з моменту отримання товару.

З метою погодження умов поставки товару сторони підписали:

- специфікацію №1 до договору від 03.01.2014 р.;

- специфікацію №2 до договору від 01.04.2014 р.

Згідно отриманих заявок-замовлень позивач виготовив та поставив відповідачу на умовах та в строки, визначені сторонами у договорі поставки від 03.01.2014 р., гофрокартонну продукцію на загальну суму 217 015,32 грн. за видатковими накладними: №2161 від 10.10.2014 р. (на суму 43 283,16 грн.);

№2243 від 16.10.2014 р. (на суму 25 754,40 грн.); №2413 від 30.10.2014 р. (на суму 41 497,92 грн.); №2521 від 10.11.2014 р. (на суму 29 904,00 грн.); №2703 від 25.11.2014 р. (на суму 8 424,00 грн.); №2761 від 28.11.2014 р. (на суму 21 694,80 грн.); №2794 від 01.12.2014 р. (на суму 16 848,00 грн.); №3173 від 30.12.2014 р. (на суму 29 609,04 грн.);

Як підтверджується матеріалами справи, за отриманий товар згідно договору поставки від 03.01.2014 р. відповідач здійснив часткову оплату товару, прийнятого на підставі видаткової накладної №2161 від 10.10.2014 р. гофрокартонної продукції в сумі 23 283,16 грн.

В подальшому, 12.01.2015 р. між ТОВ «Дунапак-Україна» (постачальник) та ПрАТ «Галичина» (покупець) уклали договір поставки № 120115/06 та додаткову угоду №1 до договору, якою внесено зміни у п.4.1.,4.4. договору поставки від 12.01.2015 р. щодо строку оплати за поставлений товар та допустимої суми замовленого і неоплаченого товару. Сторони погодили 100% оплати товару протягом 60 календарних днів з моменту отримання товару.

Відповідно до п.п. 1.1., 10.2, 10.3, 16.1 договору №120115/06 від 12.01.2015 р., постачальник зобовязується поставити і передати у власність покупця гофрокартонну продукцію, а покупець зобовязується прийняти та своєчасно оплатити товар на умовах, визначених цим договором.

Ціни на товар вказуються в специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору, а також у рахунках-фактурах, видаткових та податкових накладних постачальника. У ціну товару входить вартість упаковки та маркування.

За порушення строків оплати товару покупець зобовязаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості поставленого, але неоплаченого в термін товару за кожний календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання зобовязання до моменту здійснення оплати товару.

У випадку порушення (невиконання або неповного виконання) покупцем зобовязання щодо оплати товару на строк більше 60 календарних днів з моменту поставки товару, покупець сплачує постачальнику окрім пені, передбаченої п.10.2. цього договору, штраф у розмірі 5% від загальної вартості партії товару, оплата якої прострочена (не оплачена або оплачена не в повному обсязі).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2015 р. включно.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно отриманих заявок-замовлень позивач виготовив та поставив відповідачу на умовах та в строки, визначені сторонами у договорі поставки від 12.01.2015 року гофрокартонну продукцію на загальну суму 49 500,84 грн. за видатковими накладними: №117 від 23.01.2015 р. (на суму 27 537,36 грн.); №651 від 27.03.2015 р. (на суму 21 963,48 грн.).

Позивач вважає, що загальна сума заборгованості відповідача за отриманий товар за договором від 03.01.2014 р. та договором поставки від 12.01.2015 р. становить 243 233,00грн., що і стало підставою звернення до суду. Крім цього, позивачем нараховано пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з наступного.

Відповідно до ст. 193, 265 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача 243 233,00 грн. основного боргу.

Згідно ст. ст. 610, 611, 612, 625 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, судова колегія погоджується з позицією місцевого господарського суду щодо стягнення з відповідача 75 976,56 грн. інфляційних втрат та 3 602,02 грн. 3 % річних.

Щодо стягнення штрафу та пені, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 193, 230 ГК України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи вищезазначені правові норми та умови договорів щодо відповідальності покупця, позивачем правомірно нараховано відповідачу 63 371,91 грн. пені та 2 475,04 грн. штрафу.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 24.09.2015 р. у справі

№ 914/2531/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 01.12.2015 р.

ОСОБА_4 Матущак

Судді О.В. Дубник

ОСОБА_1