ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"02" грудня 2015 р.924/1883/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., розглянувши матеріали

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м.Дніпропетровськ

до державного підприємства "Нігинський кар`єр" Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с.Сахкамінь

про стягнення заборгованості з орендної плати за укладеними 19.08.2013р. та 09.09.2013р. договорами оренди навантажувача фронтального марки VOLVO ВМ 4600, 1988 року випуску, державний номерний знак №Т04622АЕ, двигун № ТD100AG*270*133131 та навантажувача фронтального марки VOLVO L150D,2001 року випуску, державний номерний знак №Т06062АЕ, двигун №L150DV5804, в розмірі 3071200,00 грн.;

-розірвання договорів, укладених 19.08.2013р. та 09.09.2013р. про оренду навантажувача фронтального марки VOLVO BM 4600, 1988 року випуску, державний номерний знак № Т04622АЕ, двигун № ТD100AG*270*133131 та навантажувача фронтального марки VOLVO L150D,2001 року випуску, державний номерний знак №Т06062АЕ, двигун №L150DV5804.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 м.Дніпропетровськ звернулася до суду з позовом до державного підприємства "Нігинський кар`єр" Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с.Сахкамінь про стягнення заборгованості з орендної плати за укладеними 19.08.2013р. та 09.09.2013р. договорами оренди навантажувача фронтального марки VOLVO ВМ 4600, 1988 року випуску, державний номерний знак №Т04622АЕ, двигун № ТD100AG*270*133131 та навантажувача фронтального марки VOLVO L150D,2001 року випуску, державний номерний знак №Т06062АЕ, двигун №L150DV5804, в розмірі 3071200,00 грн. та розірвання договорів, укладених 19.08.2013р. та 09.09.2013р. про оренду навантажувача фронтального марки VOLVO BM 4600, 1988 року випуску, державний номерний знак № Т04622АЕ, двигун № ТD100AG*270*133131 та навантажувача фронтального марки VOLVO L150D,2001 року випуску, державний номерний знак №Т06062АЕ, двигун №L150DV5804.

Відповідно до ч. 3 пункту 3.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

У випадку коли позивач правомірно обєднав вимоги, повязані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд обєднаних вимог перешкоджатиме зясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем обєднано в одній позовній заяві декілька позовних вимог, сумісний розгляд яких суттєво утруднить вирішення спору по суті, оскільки вони носять самостійний правовий характер є окремими самостійними позовними вимогами.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з державного підприємства "Нігинський кар`єр" на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості в сумі 3071200,00 грн.;- обумовлені різними правовідносинами, які регулюють два окремих договори.

Згідно з п.3 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Всупереч вищевказаним положенням законодавства, позивачем не надано розрахунку стягуваної суми заборгованості по кожному з договорів оренди та заявлених до стягнення штрафних санкцій крім того не обгрунтовані позовні вимоги про розірвання договорів.

Відповідно до п. 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 р. № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.Частиною другою ст. 4 даного Закону встановлено розміри ставок судового збору, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати. Як вбачається із позовної заяви, позивачем визначено дві вимоги майнового характеру,а саме: стягнення заборгованості з орендної плати за укладеним 19.08.2013р. договором оренди навантажувача фронтального марки VOLVO ВМ 4600, 1988 року випуску, державний номерний знак №Т04622АЕ, двигун № ТD100AG*270*133131 та навантажувача фронтального марки VOLVO L150D,2001 року випуску, державний номерний знак №Т06062АЕ, двигун №L150DV5804, в розмірі 3071200,00 грн.; та стягнення заборгованості зорендної плати за укладеним 09.09.2013р. договором оренди навантажувача фронтального марки VOLVO ВМ 4600, 1988 року випуску, державний номерний знак №Т04622АЕ, двигун № ТD100AG*270*133131 та навантажувача фронтального марки VOLVO L150D,2001 року випуску, державний номерний знак №Т06062АЕ, двигун №L150DV5804, в розмірі 3071200,00 грн.; та дві вимоги немайнового характеру: розірвання договору, укладеного 19.08.2013р. про оренду навантажувача фронтального марки VOLVO BM 4600, 1988 року випуску, державний номерний знак № Т04622АЕ, двигун № ТD100AG*270*133131 та навантажувача фронтального марки VOLVO L150D,2001 року випуску, державний номерний знак №Т06062АЕ, двигун №L150DV5804; розірвання договору, укладеного 09.09.2013р. про оренду навантажувача фронтального марки VOLVO BM 4600, 1988 року випуску, державний номерний знак № Т04622АЕ, двигун № ТD100AG*270*133131 та навантажувача фронтального марки VOLVO L150D,2001 року випуску, державний номерний знак №Т06062АЕ, двигун №L150DV5804

З огляду на зазначене, позивач повинен був сплатити судовий збір за кожну вимогу немайнового та майнового характеру окремо. Аналогічні положення містяться у п.2.10. та п.2.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»

Відповідно до ст. 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік мінімальна місячна заробітна плата станом на 1 січня 2015 року становить 1 218,00 грн. Із матеріалів позовної заяви вбачається, що судовий збір позивач не сплатив у повному розмірі. При цьому, просить суд відстрочити сплату судового збору до розгляду даної справи по суті, посилаючись на скрутне фінансове становище позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 викладено правову позицію, згідно якої, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При зверненні із заявою про відстрочення сплати судового збору, заявник повинен довести свій скрутний майновий стан належними доказами. Проте, позивачем не надано жодних доказів для підтвердження неспроможності оплати судового збору. Відтак, підстав для відстрочення сплати судового збору суд не вбачає.

Також судом звертається увага, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, представляється засвідчений витяг з нього. Відповідно до п. 5.27 Вимог до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджених Наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії (аналогічна позиція викладена в п. 2.2. постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"). Однак, подані позивачем документи не можна вважати належними доказами, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 36 Господарського процесуального кодексу України .

Керуючись п. п. 3, 4, 5 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачу без розгляду.

Додаток: позовна заява і додані до неї матеріали на 26 аркушах.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 2 прим. :

1 - до справи, 2 - позивачу, ОСОБА_2 (32000,Хмельницька обл.,м.Городок, вул.Грушевського,53)