ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 грудня 2015 р. Справа № 918/1253/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Рокитнекомуненергія"

про стягнення пені, втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та 3% річних за порушення грошового зобов'язання в сумі 17 268,71 грн.

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 14-10 від 14.01.2015 року

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 275 від 20.11.2015 року

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства "Рокитнекомуненергія" (відповідач) про стягнення в сумі 17 268,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

28.12.2012 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір № 13/2570-ТЕ-28 купівлі-продажу природного газу (надалі-договір), за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

На виконання умов договору позивач протягом січня - грудня 2013 року передав відповідачу природний газ на загальну суму 278 088,50 грн.

Факт поставки природного газу відповідачеві стверджується актами прийому - передачі природного газу від 31.01.2013 року, від 28.02.2013 року, від 31.03.2013 року, від 30.04.2013 року, від 21.10.2013 року, від 31.10.2013 року, від 30.11.2013 року, від 31.12.2014 року.

Відповідач свій обовязок щодо проведення розрахунків за поставлений газ виконував несвоєчасно, внаслідок чого позивач нарахував відповідачеві пеню в розмірі 10 219,16 грн., 3% річних в розмірі 2 934,18 грн. та інфляційні в розмірі 4 115,38 грн.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст.ст. 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Ухвалою суду від 10.11.2015 року порушено провадження, розгляд справи призначено на 23.11.2015 року.

18.11.2015 року через службу діловодства господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що 10.02.2014 року укладено договір про організацію взаєморозрахунків, яким сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

У судовому засіданні 23.11.2015 року оголошено перерву до 01.12.2015 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність копій документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір № 13/2570-ТЕ-28 купівлі-продажу природного газу (надалі-договір), за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

За п. 11.1. договору цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно з п. 2.1. договору продавець передає покупцеві з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року газ обсягом до 167,0 тис. куб.м. Обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Відповідно до п.п. 3.3., 3.4. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числі місяця, наступного за місцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числі зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаного уповноваженими представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачем протягом січня - грудня 2013 року на виконання умов договору поставлено відповідачу 253,298 куб.м. газу на загальну суму 331 617,76 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 року на суму 53 529,26 грн., від 28.02.2013 року на суму 46 172,87 грн., від 31.03.2013 року на суму 56 108,39 грн., від 30.04.2013 року на суму 21 054,55 грн., від 21.10.2013 року на суму 59 602,64 грн., від 31.10.2013 року на суму 15 440,71 грн., від 30.11.2013 року на суму 29 479,26 грн., від 31.12.2013 року на суму 50 230,08 грн.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ України. Ціна за 1 000 куб.м. природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20%-218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн. У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обов'язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію (п.п. 5.1.-5.3 договору).

Загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 182197,0 грн., крім того ПДВ - 36 439,40 грн., разом з ПДВ - 218 636,40 грн.(п. 5.5. договору).

За п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовим коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

У платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по даному договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості (п. 6.3. договору).

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідач свої зобовязання з оплати природного газу, поставленого протягом січня - грудня 2013 року, виконував не своєчасно, погасивши заборгованість за спожитий природний у повному обсязі лише 01.04.2014 року, що стверджується платіжним дорученням № 2.

У зв'язку з тим, що відповідач своєчасно не виконував умов договору в частині оплати вартості поставленого газу, позивач здійснив нарахування пені в розмірі 10 219,16 грн., 3% річних в розмірі 2 934,18 грн. та інфляційних в розмірі 4 115,38 грн.

Як встановлено ч. 1. ст. 12 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», на підставі якого складено даний договір, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачені договором.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» відповідач зобов'язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наявність підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних, встановив таке.

10.02.2014 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України, Департаментом фінансів Рівненської облдержадміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та енергоефективності Рівненської обласної державної адміністрації, Фінансовим управління Рокитнівської районної державної адміністрації, Рокитнівською районною радою, ОСОБА_1 підприємством "Рокитнекомуненергія", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено договір № 33/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік").

Предметом вказаного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 року № 30 (п. 1 договору).

Згідно з п. 9 договору сторона шоста (відповідач) перераховує на рахунок останньої сторони (позивача) кошти в сумі 119 088,50 грн., у тому числі податок на додану вартість - 19 848,08 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 28.12.2012 року № 13/2570-ТЕ-28 за 2013 рік.

Вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п. 15 договору).

Відповідно до підп. 2 п. 12 договору сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

У п. 17 договору сторони засвідчили, що після виконання договору вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Зі змісту договору про організацію взаєморозрахунків судом не встановлено, що останній містить строк його виконання.

У силу вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів виставлення відповідачу вимог в матеріалах справи немає.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що на виконання зазначеного договору заборгованість в розмірі 119 088,50 грн., що виникла на підставі договору № 13/2570-ТЕ-28 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 року, погашена в повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення № 2 від 01.04.2014 року.

Отже, підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пені відсутні, оскільки уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

Для застосування наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пені необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Як встановлено судом, розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків.

Крім того, договір про організацію взаєморозрахунків не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобовязань і підстав для інших грошових вимог.

У силу вимог ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 604 ЦК України).

Такими чином, заявлені позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних є необґрунтованими, а отже в їх задоволенні належить відмовити.

Вказана правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України у справах № 3-101гс14, № 3-102гс14, № 3-105гс14 від 09.09.2014 року, № 3-111гс14 від 16.09.2014 року, № 3-119гс14 від 23.09.2014 року, № 3-114гс14 від 30.09.2014 року, № 3-883гс15 від 07.10.2015 року тощо.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 01.12.2015 року.

Суддя Андрійчук О.В.