РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015Справа №905/1855/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційної фірми «Мерідіан»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовдевелопмент»

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Володимирський»

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Акціонерний комерційний банк «Європейський»

про визнання договору недійсним

Суддя Отрош І.М.

Представники:

від позивача: Танцюра А.О. - представник за довіреністю;

від відповідача: Коваль Л.Л. - представник за довіреністю;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи-3: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.09.2015 до Господарського суду Донецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Меридіан" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовдевелопмент" про визнання договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Азовдевелопмент» - недійсним.

Позов мотивний тим, що договір про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Азовдевелопмент» підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки жодних обумовлених законом підстав для заміни сторони у кредитному договорі № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 - не існувало, а договірна передача зобов'язальних вимог кредитора всупереч положенням первісного договору або всупереч законодавчій забороні є підставою для визнання такого договору недійсним. Крім того, позивач вказував на суперечності оспорюваного договору публічному порядку.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.09.2015 порушено провадження у справі № 905/1855/15; розгляд справи призначено на 30.09.2015.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.09.2015 матеріали справи № 905/1855/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Меридіан" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовдевелопмент" про визнання договору недійсним направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 справу № 905/1855/15 прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 30.10.2015. До участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -ОСОБА_1

30.10.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2015 розгляд справи відкладено на 17.11.2015 у зв'язку із задоволенням клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, задоволення клопотання представника позивача про залучення до участі третіх осіб та необхідністю подання сторонами доказів у справі. До участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Володимирський" та Акціонерний комерційний банк "Європейський".

17.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, письмові пояснення та клопотання про витребування доказів.

17.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява щодо додаткових підстав обгрунтування порушеного права оспорюваним правочином, в якій позивач вказував на те, що:

- укладення договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012 не було спрямоване на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, а було спрямоване на незаконне заволодіння нерухомим майном;

- станом на 30.11.2011 у позивача були відсутні зобов'язання по сплаті тіла кредиту, відсотків , неустойки, а тому у поручителя (ОСОБА_1) не виникло будь-якого зобов'язання та/або права виконання зобов'язань позивача за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, у зв'язку з чим третя особа-2 безпідставно отримала за договором поруки від 30.08.2011 від поручителя (ОСОБА_1.), а поручитель безпідставно виконав зобов'язання боржника за наведеним кредитним договором;

- станом на дату укладення договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, зобов'язання позивача за кредитним договором не було виконано, оскільки подані відповідачем меморіальні ордери від 30.08.2011 містять відбитки штампу банку про проведення платежі в за ним лише 22.08.2014, а також містять ідентифікаційний код платника (ОСОБА_1), який не збігається з ідентифікаційним кодом ОСОБА_1, зазначеним у договорі поруки від 30.08.2011;

- договір про заміну сторони за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 - не укладався, тобто права та обов'язки за ним не було передано;

- ОСОБА_1 не будучи стороною за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 не мав жодних правових підстав на укладення оспорюваного правочину;

- ОСОБА_1 та «Азовдевелопмент» не будучи суб'єктами банківської діяльності не можуть бути сторонами за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007;

- вартість предмету договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012 (450 000 дол. США) перевищує обсяг зобов'язань, і як наслідок, обсяг прав вимоги ОСОБА_1 за договором поруки від 30.08.2011, обмежується 53 280 дол. США.;

- ОСОБА_1 мав право відступити лише право вимоги за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 в межах виконаного зобов'язання.

17.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що 13.11.2007 між Акціонерним комерційним банком «Європейський» та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційної фірми «Мерідіан» було укладено Кредитний договір № К/04/0304-Ю07 (номер договору в екземплярі позичальника - № К/04/0301-Ю07). Відповідач зауважив, що відмінність у номері кредитного договору є технічною опискою, оскільки порівняння текстів договорів екземплярів позичальника та банку свідчить про те, що їх зміст є однаковим, в тому числі щодо суми кредиту, процентів за користування кредитом, реквізитів банківського рахунку, який відкривається для обліку розрахунків за кредитним договором, тощо, тобто, предмет кредитного договору від 13.11.2007 є однаковим в екземплярі позичальника та екземплярі банку. При цьому, відповідач зазначив, що на запит відповідача Акціонерний комерційний банк «Європейський» повідомив, що на зберіганні в архівному управлінні НБУ знаходяться документи щодо видачі кредиту позивачу у сумі 450 тис дол. США, серед яких міститься кредитний договір № К/04/0304-Ю07 від 13.11.2007. Інші кредитні договорі в архівних документах щодо надання кредиту позивачу 13.11.2007 відсутні.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач наголошував на відсутності обумовлених законом підстав для визнання недійсним оспорюваного правочину. В обгрунтування своїх доводів відповідач посилався на те, що 30.08.2011 між ПАТ «Комерційний банк «Володимирський», як кредитором, та громадянином ОСОБА_1, як поручителем, укладено договір поруки, за яким ОСОБА_1 прийняв на себе зобов'язання нести відповідальність за виконання ТОВ ВКФ «Меридіан» зобов'язань за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007. ОСОБА_1 було здійснено оплату залишку заборгованості позивача за наведеним кредитним договором в сумі 41534,35 дол. США, тобто в розмірі, який існував станом на момент сплати. В свою чергу, внаслідок укладення між ОСОБА_1 та відповідачем оспорюваного позивачем правочину, відповідач набув до позивача право вимоги виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, що відповідає приписам ст. 512 Цивільного кодексу України, оскільки умовами оспорюваного правочину чітко передбачено перехід права вимоги від попереднього кредитора до нового кредитора. Крім того, відповідач посилається на те, що оспорюваний договір жодним чином не порушує публічний порядок, а також права позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, розгляд справи відкладено на 01.12.2015.

В судовому засіданні 01.12.2015 представник позивача заявлений позов підтримав, просив суд визнати недійсним договір про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Азовдевелопмент».

Представник відповідача в судовому засіданні 01.12.2015 проти заявленого позову заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у відзиві на позов.

Представник третьої особи 1 у судове засідання 01.12.2015 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка зазначена у Договорі поруки від 30.08.2011 та Договорі про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Представник третьої особи 2 у судове засідання 01.12.2015 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 156.

Представник третьої особи 3 у судове засідання 01.12.2015 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка зазначена у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21366635 від 29.10.2015, що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку про повернення поштового відправлення у зв'язку вибуттям адресата.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників третіх осіб не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами, що узгоджується і з приписами п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

В судовому засіданні 01.12.2015 судом у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

13.11.2007 між АКБ «Європейський», з однієї сторони, та ТОВ Виробничо - комерційна фірма «Меридіан», як позичальником, укладено кредитний договір № К/04/0301/-Ю07 (далі - кредитний договір № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 (в екземплярі банку номер договору вказується як № К/04/0304/-Ю07)), за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти в кредит в рахунок відкритої на умовах цього договору кредитної лінії, що поновлюється, у розмірі, на строк та на умовах, передбачених у цьому договорі, в т.ч. з урахуванням положень п. 2.7 договору (далі - кредитна лінія), а позичальник зобов'язується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитною лінією, комісію, передбачену договором, а також виконати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором (п. 1.1).

Умовами кредитного договору № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 сторони узгодили, що розмір кредитної лінії - 450 000 дол. США, який змінюється відповідно до графіка, наведеного у додатку № 1 до договору (п. 1.2), строк користування кредитною лінією: з 13.11.2007 по 12.11.2010 включно з урахуванням графіку (п. 1.3).

Пунктом 1.4 кредитного договору № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 встановлено, що плата за користування кредитною лінією у вигляді процентів становить:

- 14 % річних - за умови, що обсяг щомісячних грошових надходжень на рахунки (кредитовий оборот по рахунках) позичальника, відкриті в АКБ «Європейський», починаючи з лютого 2008 року, за попередній місяць становить не менше ніж 80% від загального обсягу грошових надходжень на рахунки позичальника, в тому числі, відкриті в інших уповноважених банках України, за той самий місяць (п.п. 1.4.1);

- 17% річних - у разі недотримання обсягу щомісячних грошових надходжень на рахунки позичальника (в АКБ «Європейський»), вказаного в п.п. 1.4.1 цього договору.

Згідно з пунктом 4.1 кредитного договору № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, погашення заборгованості за кредитною лінією здійснюється по 12.11.2010 включно, у відповідності із змінами розміру кредитної лінії, встановленими у графіку.

Пунктом 5.1 кредитного договору № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 визначено, що виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором забезпечується іпотекою квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договору, що укладається між банком та майновим поручителем ОСОБА_5

Також, сторонами кредитного договору № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 було узгоджено графік (зміни розміру кредитної лінії), яким обумовлено розміри щомісячних платежів.

24.10.2008 між АКБ «Європейський», з однієї сторони, та ТОВ Виробничо - комерційна фірма «Меридіан», як позичальником, укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, згідно умов якого сторони узгодили розмір кредитної лінії - 450 000 дол. США, внесли зміни у п. 4.1 основного договору щодо узгодження нового графіку погашення заборгованості, який є додатком до даної додаткової угоди.

Крім того, 27.08.2010 між АКБ «Європейський», з однієї сторони, та ТОВ Виробничо - комерційна фірма «Меридіан», як позичальником, укладено додатковий договір до кредитного договору № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, яким сторони визначили розмір плати за користування кредитом у 16% річних, встановили черговість сплати коштів, а також внесено зміни до графіку погашення кредиту.

25.03.2009 між АКБ «Європейський», як первісним кредитором, та ВАТ «Комерційний банк «Володимирський», як новим кредитором, укладено договір про відступлення прав вимоги (купівлі - продажу боргових зобов'язань) за кредитними договорами, за умовами якого на виконання ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України сторони уклали наведений договір щодо відступлення прав вимоги за кредитними договорами згідно узгодженого переліку, до якого зокрема включено і кредитний договір № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, боржником за яким є ТОВ Виробничо - комерційна фірма «Меридіан» (з сумою заборгованості станом на 26.03.2009 в розмірі 417 020,55 дол. США).

Пунктом 1.2 договору про відступлення прав вимоги від 25.03.2009 визначено, що відповідно до умов договору з дня його укладення до нового кредитора переходять всі права вимоги (замість первісного кредитора) до позичальників, які визначені в додатках № 1 та № 2 до договору по належному виконанню всіх зобов'язань позичальників за укладеними з ними кредитними договорами.

Згідно з пунктом 1.3 договору про відступлення прав вимоги від 25.03.2009 , на виконання умов цього договору до нового кредитора переходять права вимоги за договорами застави, іпотеки, поруки, з врахуванням всіх раніше внесених сторонами змін та доповнень до них.

Крім того, в матеріалах справи наявне повідомлення ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» від 27.03.2009 № 09-04/1, яким повідомлено ТОВ Виробничо - комерційна фірма «Меридіан» про набуття ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, які належали АКБ «Європейський».

30.08.2011 між ПАТ «Комерційний банк «Володимирський», як кредитором, та громадянином ОСОБА_1, як поручителем, укладено договір поруки (далі - договір поруки від 30.08.2011), за умовами якого сторони на підставі ст.ст. 553-559 Цивільного кодексу України узгодили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням ТОВ Виробничо - комерційна фірма «Меридіан», які виникають з умов кредитного договору № К/04/0304/-Ю07 від 13.11.2007 з усіма змінами і доповненнями, у повному обсязі цих зобов'язань, що складається з кредиту у сумі 450 000 дол. США, процентів за користування кредитом, можливих комісій штрафів, пені (п. 1.2).

Згідно з пунктом 2.1 договору поруки від 30.08.2011, сторони визначили, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором в межах 53 280 дол. США, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих процентів за користування кредитом та неустойки.

Пунктом 2.3 договору поруки від 30.08.2011 визначено, що поручитель, після виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору,у відповідності до статті 556 Цивільного кодексу України, набуває всіх прав кредитора по виконаному ним зобов'язанню - кредитному договору. Окрім того, до поручителя переходять всі права вимоги за договорами, що забезпечують основне зобов'язання.

Згідно пунктом 2.4 договору поруки від 30.08.2011, після набуття поручителем всіх прав кредитора по кредитному договору та договорам забезпечення, сторони зобов'язані укласти договори по заміні сторони в кредитному договорі та договорах забезпечення.

Відповідно до пункту 3.3 договору поруки від 30.08.2011, сторони встановлюють, що поручитель не може передавати свої обов'язки по цьому договору третім особам без письмової згоди кредитора.

Як свідчать матеріали справи, ліквідатором ПАТ КБ «Володимирський» на запит відповідача надано зокрема довідки про рух коштів по рахунку ТОВ ВКФ «Меридіан» за період з 26.03.2009 по 01.09.2011, згідно яких у позивача обліковується непогашена заборгованість за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 в сумі кредиту 412 500 дол. США , а також рахується прострочена заборгованість за кредитом та процентах.

Згідно з листом АКБ «Європейський» № 32/04-09 від 31.03.2009, адресованого зокрема позивачу, АКБ «Європейський» було відступлено на корить ВАТ КБ «Володимирський» право вимоги за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007. Станом на 26.03.2009 зобовґязання ТОВ ВКФ «Меридіан» за кредитним догвором становлять: за кредитом - 412 500 дол. США, за процентами - 4 520,55 дол. США.

Відповідно до довідки ВАТ КБ «Володимирський» від 28.01.2015 № 01-10/78, наданої на запит відповідача щодо залишків заборгованості позичальника (позивача) за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, залишок несплаченого кредиту позичальником станом на 30.08.2011 складає 41 000 дол. США, а також залишок несплачених процентів складає 534,35 дол. США.

В свою чергу, позивачем до матеріалів справи надано виписки по особових рахунках у АКБ «Європейський» та ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» щодо розрахунків за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 за період з 30.12.2008 по 30.08.2011 (позивачем здійснювалось перерахування коштів), які також містять відомості про те, що з 30.08.2011 погашення заборгованості за кредитом та процентами за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 здійснювалось безпосередньо ОСОБА_1 згідно з договором поруки від 30.08.2011.

Зокрема, згідно меморіальних ордерів № 3126568 від 30.08.2011 на суму 40 000 дол. США, № 3126572 від 30.08.2011 на суму 1 000 дол. США, № 3126576 від 30.08.2011 на суму 534,35 дол. США ОСОБА_1 було здійснено погашення строкової заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, що також підтверджено довідкою ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» від 22.08.2014 № 01-10/909, від 09.12.2014 № 01-10/1368.

Також, суд враховує і те, що ліквідатором ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» на запит відповідача було надано останньому примірник кредитного договору, який укладено між АКБ «Європейський», з однієї сторони, та ТОВ Виробничо - комерційна фірма «Меридіан», як позичальником, під номером № К/04/0304/-Ю07 від 13.11.2007, тобто номер якого відрізняється від номеру кредитного договору, який подано позивачем до матеріалів справи в обгрунтування позовних вимог.

Крім того, у договорі поруки від 30.08.2011 також зазначено реквізити укладеного кредитного договору під номером № К/04/0304/-Ю07.

Проте, суд зазначає, що листом від 29.08.2014 № 01-10/921 ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» повідомило відповідача про те, що відмінність номеру кредитного договору, зазначеного у договорі поруки від 30.08.2011 є технічною опискою при оформленні документів виконавцем.

Крім того, інших кредитних договорів між сторонами не укладалось, а тому правовідносини між АКБ «Європейський», з однієї сторони, та ТОВ Виробничо - комерційна фірма «Меридіан», як позичальником, виникли саме внаслідок укладення кредитного договору від 13.11.2007 № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 (в екземплярі банку номер договору вказується як № К/04/0304/-Ю07).

23.03.2012 між ОСОБА_1 (який в преамбулі договору зазначений як правонаступник всіх прав та обов'язків ВАТ «Комерційний банк «Володимирський»), як попереднім кредитором, та відповідачем - ТОВ «Азовдевелопмент», як новим кредитором, укладено договір про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 (далі - договір про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, оспорюваний договір).

Згідно з п. 1.1 договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, попередній кредитор передає, а новий кредитор приймає, набуває всі права і обов'язки та до нього переходять всі права вимоги на загальну суму 450 000 дол. США за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 з усіма змінами та доповненнями, укладеного між АКБ «Європейський» та ТОВ Виробничо - комерційна фірма «Меридіан» (боржник). Загальна сума заборгованості за кредитним договором складається з заборгованості по кредиту та заборгованості за процентами за користування кредитом.

Пунктом 1.2 договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012 визначено, що кредитор за кредитним договором змінюється з ОСОБА_1 (попередній кредитор) на ТОВ «Азовдевелопмент» (новий кредитор).

Згідно з пунктом 1.3 договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, з дня набуття чинності договором до нового кредитора переходять всі права вимоги до боржника за кредитним договором по належному виконанню всіх зобов'язань боржника за кредитними договорами (далі - права вимоги).

Відповідно до пункту 1.4 договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, на виконання умов цього договору до нового кредитора переходять права вимоги за договорами застави/іпотеки/поруки, якими забезпечується виконання зобов'язання боржника за кредитним договором, про що протягом 10 робочих днів укладаються договори по заміні сторони у відповідних договорах застави/іпотеки/поруки.

Вартість предмету договору складає 450 000 дол. США (п. 1.5).

Пунктом 2.1 договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012 визначено, що попередній кредитор протягом 3 робочих днів з дня набрання чинності цього договору зобов'язаний передати новому кредитору оригінали всіх документів, що підтверджують право вимоги до боржника за кредитним договором, про що укладається відповідний акт прийому - передачі.

Умовами пункту 3.2 договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012 сторони узгодили, що попередній кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником його обов'язків.

Крім того, в матеріалах справи наявне повідомлення ТОВ «Азовдевелопмент» від 02.04.2012 № 02-04/12, яким повідомлено ТОВ Виробничо - комерційна фірма «Меридіан» про набуття ТОВ «Азовдевелопмент» прав вимоги до позивача за кредитним договором.

22.01.2013 та 11.12.2014 ТОВ «Азовдевелопмент» листами б/н (надіслання яких підтверджено фіскальними чеками поштової установи від 21.03.2013 № 6254 та описом вкладеного, а також квитанцією від 12.12.2014 та повідомленням про вручення поштового відправлення) повідомлено ТОВ Виробничо - комерційна фірма «Меридіан» про те, що «Азовдевелопмент» є новим кредитором, до якого перейшло право вимоги грошових коштів у сумі 53 280 дол. США на підставі договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, що укладений між ОСОБА_1, як попереднім кредитором, та відповідачем - ТОВ «Азовдевелопмент», як новим кредитором. ТОВ «Азовдевелопмент» просив позивача усунути порушення щодо виконання умов кредитного договору та виконання грошових зобов'язань за ним у розмірі 53 280 дол. США.

Позивач у позові посилається на те, що договір про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012 - є недійсним, оскільки на момент укладення суперечив вимогам закону, що є підставами для визнання його недійсним в судовому порядку згідно ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими, відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 202 Цивільного кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5,6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Вимогами статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Згідно з частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно з пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 N 11, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 2 статті 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 1 статті 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з статтею 519 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги , але не відповідає а невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

З огляду на викладене, судом встановлено, що 30.08.2011 між ПАТ «Комерційний банк «Володимирський», як кредитором, та громадянином ОСОБА_1, як поручителем, укладено договір поруки, за яким ОСОБА_1 прийняв на себе зобов'язання нести відповідальність за виконання ТОВ ВКФ «Меридіан» зобов'язань зі сплати суми кредиту та процентів за його користування за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, укладеним між АКБ «Європейський» та ТОВ Виробничо - комерційна фірма «Меридіан», як позичальником, і право вимоги за яким АКБ «Європейський», як первісним кредитором, було передано ВАТ «Комерційний банк «Володимирський», як новому кредитору за договором про відступлення прав вимоги 25.03.2009.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 було здійснено оплату залишку заборгованості позивача за наведеним кредитним договором в сумі 41534,35 дол. США (розмір заборгованості підтверджується виписками банку по особових рахунках позивача у АКБ «Європейський» та ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» щодо розрахунків за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 за період з 30.12.2008 по 30.08.2011), тобто в розмірі, який існував станом на момент сплати. В свою чергу, внаслідок укладення між ОСОБА_1 та відповідачем оспорюваного позивачем правочину, відповідач набув право вимоги до позивача щодо виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, що відповідає приписам ст. 512 Цивільного кодексу України, оскільки умовами оспорюваного правочину чітко передбачено перехід права вимоги від попереднього кредитора до нового кредитора. Зазначення у п. 1.1 та п. 1.5 вартості предмету договору в розмірі 450 000 дол. США жодним чином не порушує права позивача, оскільки пунктом 1.1 оспорюваного правочину визначено, що загальна сума заборгованості за кредитним договором складається з заборгованості по кредиту та заборгованості за процентами за користування кредитом, тобто виходячи з реальної суми заборгованості, яка існує на певну дату.

Доводи позивача про те, що станом на 30.08.2011 у позивача були відсутні зобов'язання по сплаті тіла кредиту, відсотків, неустойки, а тому у поручителя (ОСОБА_1) не виникло будь-якого зобов'язання та/або права виконання зобов'язань позивача за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, у зв'язку з чим третя особа-2 безпідставно отримала за договором поруки від 30.08.2011 від поручителя (ОСОБА_1), а поручитель безпідставно виконав зобов'язання боржника за наведеним кредитним договором - судом відхиляються як безпідставні та необґрунтовані з огляду на те, що відповідно до довідки ВАТ КБ «Володимирський» від 28.01.2015 № 01-10/78, наданої на запит відповідача щодо залишків заборгованості позичальника (позивача) за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, залишок несплаченого кредиту позичальником станом на 30.08.2011 (тобто на дату укладення договору поруки від 30.08.2011) складав 41 000 дол. США, а залишок несплачених процентів - 534,35 дол. США. Доказів на спростування вказаних обставин позивачем суду станом на момент вирішення спору надано не було.

Отже, у поручителя були наявні обумовлені законом підстави для виконання зобовґязань позивача за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 щодо сплати існуючої на час укладення договору поруки від 30.08.2011 суми боргу.

Таким чином, судом встановлено, що поручителем ОСОБА_1 було сплачено замість боржника (позивача) заборгованість за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 у розмірі 41534,35 дол. США на підставі договору поруки від 30.08.2011, у зв'язку з чим до поручителя в силу приписів норми п. 3 ч.1 ст. 512, ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України та п. 2.3 договору поруки перейшло право вимоги до боржника у межах виконаного ним зобов'язання (41534,35 дол. США), тобто відбулась заміна кредитора у зобов'язанні. Водночас, відповідно до п. 1.1 договору про заміну сторони у зобов'язанні №22/23/03 від 23.03.2012, укладеного між поручителем та відповідачем, попередній кредитор передає, а новий кредитор приймає, набуває всі права і обов'язки та до нього переходять всі права вимоги на загальну суму 450 000 дол. США за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, тобто передбачено передачу права вимоги на суму 450 000 дол. США.

Суд погоджується з доводами позивача щодо передачі за оспорюваним правочином права вимоги на більшу суму, ніж та, право вимогу на яку перейшло до поручителя (первісного кредитора за оспорюваним договором). Водночас, суд не вбачає підстав для визнання договору про заміну сторони у зобов'язанні №22/23/03 від 23.03.2012 недійсним з урахуванням умови п. 3.2 договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012 та приписів ч. 1 ст. 519 Цивільного кодексу України, відповідно до якої первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги. Тобто, факт передачі частково (на частину суми) недійсної вимоги не є підставою для визнання договору недійсним, а лише є підставою для відповідальності первісного кредитора перед новим кредитором за передачу частково недійсної вимоги. Вказаний висновок узгоджується із загальними засадами цивільного (господарського) законодавства та підставами господарсько-правової відповідальності у випадку неналежного виконання взятого на себе зобов'язання за будь-яким договором, зокрема, за договором купівлі-продажу (при цьому, договір уступки права вимоги є по суті договором купівлі-продажу майнового права), який передбачає обов'язок продавця передати певний товар покупцю, який у випадку невиконання такого обов'язку повинен буде нести відповідальність у формах, визначених законом та договором, однак факт виконання чи невиконання такого договірного зобов'язання (фактичної передачі майна, майнового права) в жодному разі не може мати наслідком недійсність самого договору на момент його укладення.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. З огляду на викладене, положення оспорюваного договору, відповідно до якого попередній кредитор передає, а новий кредитор приймає, набуває всі права і обов'язки та до нього переходять всі права вимоги на загальну суму 450 000 дол. США за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, - можуть виражати волю сторін на передачу усіх прав вимоги за кредитним договором ( яким передбачено розмір кредитної лінії - 450 000 дол. США), однак це не спростовує межі передачі таких прав - розмір фактично сплаченої поручителем заборгованості.

Доводи позивача про те, що станом на дату укладення договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, зобов'язання позивача за кредитним договором не було виконано, оскільки подані відповідачем меморіальні ордери від 30.08.2011 містять відбитки штампу банку про проведення платежів ним лише 22.08.2014,- судом відхиляються як необгрунтовані, оскільки, по-перше, факт сплати 30.08.2011 ОСОБА_1 заборгованості за кредитом у сумі 41534,35 дол. США підтверджується наявними у справі належним чином засвідченими копіями банківських виписок, та, по-друге, наявність на меморіальних ордерах відбитків штампу банку з датою « 22.08.2014» підтверджує не виконання даною датою, а отримання копій меморіальних ордерів вказаною датою.

Щодо доводу, що ідентифікаційний код ОСОБА_1 у виписках банку не збігається з ідентифікаційним кодом ОСОБА_1, зазначеним у договорі поруки від 30.08.2011, - суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, дійшов висновку, що це є опискою у договорі поруки від 30.08.2011, з огляду на те, що ідентифікаційний код ОСОБА_1, зазначений у договорі про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, та у банківських виписках і меморіальних ордерах (які підтверджують факт сплати заборгованості) збігається.

Таким чином, наведена описка жодним чином не спростовує документально доведений факт сплати ОСОБА_1 грошових коштів на виконання зобов'язань боржника за кредитним договором (позивача), і виникнення підстав для заміни кредитора у кредитному зобов'язанні та відповідно підтверджує дійсність переданої ним грошової вимоги за оспорюваним правочином в межах виконаного ним зобовґязання.

Крім того, суд враховує і те, що навіть у випадку, якщо сплата коштів була здійснена будь-якою іншою особою не на виконання договору поруки (виконання зобов'язання третьою особою), обставина фактичної сплати коштів в рахунок виконання зобовґязань за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 замість боржника свідчить про факт переходу до особи, яка фактично виконала таке зобов'язання, права вимоги до боржника (п. 4 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України).

Також, доводи позивача про те, що ОСОБА_1, не будучи стороною за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007, не мав жодних правових підстав на укладення оспорюваного правочину - відхиляються судом як безпідставні та необгрунтовані, оскільки факт сплати ОСОБА_1 грошових коштів на виконання умов договору поруки від 30.08.2011, підтверджує набуття ним прав вимоги до позивача, і відповідно, наявність у нього права передати дану вимогу за цивільним правочином, що узгоджується і з пунктом 3.3 договору поруки від 30.08.2011, за яким сторони обумовили заборону поручителю щодо передачі своїх обов'язків по цьому договору, проте, наведений пункт не містить заборони поручителю (ОСОБА_1) передавати права за наведеним договором, які у нього виникають внаслідок його виконання.

Крім того, доводи позивача про те, що ОСОБА_1 та ТОВ «Азовдевелопмент», не будучи суб'єктами банківської діяльності, не можуть бути сторонами за кредитним договором № К/04/0301/-Ю07 від 13.11.2007 - судом відхиляються як безпідставні з огляду на те, що наведені особи не є сторонами кредитного договору, а набули права вимоги за ним до позивача, що є різними по своїй правовій суті правовідносинами.

Доводи позивача, викладені у позові, щодо необхідності укладення, відповідно до п. 2.4 договору поруки, договору про заміну сторони у кредитному договорі після набуття поручителем всіх прав кредитора, та який, на думку позивача, повинен був бути укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Володимирський», та у зв'язку з цим недійсність оспорюваного договору - суд вважає необґрунтованими, з огляду на те, що заміна кредитора у зв'язку з виконанням поручителем зобов'язання відбувається на підставі прямих норм закону - п. 3 ч. 1 ст. 512 та ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України, та неукладення вищевказаного договору про заміну сторони у зобов'язанні не може мати наслідком недійсність права вимоги, яке перейшла до поручителя у зв'язку з виконанням основного зобов'язання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності підстав для визнання оспорюваного договору недійним (в межах заявлених підстав позову), а тому позов Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Меридіан" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовдевелопмент" про визнання недійсним договору про заміну сторони у зобов'язанні № 22/23/03 від 23.03.2012, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Азовдевелопмент», - є необґрунтованим, та задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 49, ст.ст.82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 08.12.2015

Суддя І.М. Отрош