ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.12.2015 Справа № 905/2234/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д., при секретарі судового засідання Паніної Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства Макїївський завод «Лазер»», м. Павлоград Дніпропетровської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ»», м. Добропілля, м. Білицьке Донецької області

про стягнення 59 909,61 грн.

за участі уповноважених сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю б/н від 01.09.2015р.

від відповідача ОСОБА_2 представник за довіреністю №ББУ/ДУ264/ББ/14 від 16.12.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Макїївський завод «Лазер»», м. Павлоград Дніпропетровської області, звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ»», м. Добропілля, м. Білицьке Донецької області, основного боргу у сумі 56 640 грн., пені у сумі 2 832 грн., 3% річних у сумі 437,62 грн. (Всього 59 909,61 грн.).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 1683-ДУ від 08.12.2014р. в частині розрахунків за поставлену продукцію, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем представлено копії вказаного договору та специфікації від 29.01.2015р. до нього, копію додаткової угоди від 20.02.2015р. до специфікації від 29.01.2015р., копію видаткової накладної, копію рахунку-фактури, копію довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей.

21 жовтня 2015 року від відповідача через канцелярію суду надійшла заява від 21.10.2015р., в якій просив долучити документи до матеріалів справи.

Суд долучив до матеріалів справи документи.

21 жовтня 2015 року представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів для надання додаткових документів.

Суд продовжив строки розгляду справи на 15 днів.

02 грудня 2015 року відповідач у судовому засіданні надав відзив на позовну заяву, в якому в якому вважає, що обставини його виконання обовязку сплати за договором не настали. Вважає, що для того, щоб у нього виник обовязок здійснювати оплату за договором існує дві умови: - поставка продукції; - надання рахунку, отриманого покупцем. На думку відповідача позивач не надав доказів виконання цих умов, необхідних для виникнення обовязку у відповідача по сплати вартості поставленої продукції. Крім того, відповідач вважає, що на довіреності № 179 від 05.05.2015р., наданої позивачем, зазначено отримання ТМЦ за договором № 344-ДУ від 09.01.2015р., тобто за договором, який не є предметом даного спору.

02 грудня 2015 року позивач у судовому засіданні надав суду пояснення, в яких вказав, що в договорі жодним пунктом не передбачено, яким чином постачальник має надавати в адресу покупця товаросупровідні документи, рахунки, тощо. Тому з метою ефективної взаємодії за договором та найшвидшого реагування, постачальником рахунок № СФ-0000077 від 05.05.2015р. було направлено електронною поштою, про що є відповідна роздруківка з електронної пошти. Стосовно довіреності на отримання ТМЦ: відповідно до специфікації від 08.12.2014р. в номенклатурі присутня муфта зубчата. Та ж сама позиція відображена у видатковій накладній № РН-0000129 від 05.05.2015р., рахунку-фактурі № СФ-0000077 від 05.05.2015р., товарно-транспортній накладній № Л-00000133 від 05.05.2015р., податковій накладній № 2, довіреності № 170 від 05.05.2015р. При цьому, особа, яка отримала товар на підставі довіреності і та, яка визначена у видатковій накладній ОСОБА_3 працівник відповідача.

Вислухавши у судовому засіданні представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ :

09 січня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ»», м. Добропілля, м. Білицьке Донецької області, (надалі по тексту покупець) та Публічним акціонерним товариством Макїївський завод «Лазер»», м. Павлоград Дніпропетровської області, (надалі по тексу - постачальник) укладений договір № 1683-ДУ, згідно умов якого постачальник зобовязався поставити у власність покупця продукцію, а останній зобовязався прийняти та оплатити її на умовах, визначених цим договором та специфікаціями до нього, що є невідємною частиною договору.

Відповідно до п.1.2. договору, покупець зобовязується прийняти та оплатити поставлену у його власність продукцію у відповідності з умовами даного договору.

Поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, ціні, з якісними характеристиками і в строки, узгоджені сторонами у специфікаціях до даного договору (п.4.1. договору).

Згідно п.5.2 договору, ціни на поставлену продукцію встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до даного договору.

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови.

За умовами статті 193 Господарського Кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

У виконання умов договору сторонами підписані специфікація від 29.01.2015р. на поставку продукції.

За вказаною специфікацією сторони погодили поставку продукції із зазначенням її найменування, номенклатурного номеру, кількісних та якісних показників, ціни, строків поставки та умов оплати. Специфікація підписана обома сторонами без зауважень та скріплена печатками.

Зважаючи на умови оплати, що передбачені специфікацією від 29.01.2015р. покупець повинен перерахувати шляхом безготівкового перерахунку грошові кошти на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Однак, 20.02.2015р. сторонами за договором підписано додаткову угоду щодо внесення змін до специфікації від 29.01.2015р. Умовами підписаної додаткової угоди змінено порядок та строки розрахунків за вказаною специфікацією: протягом 5 робочих днів з 20 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

На виконання умов договору, за видатковими накладними № РН-0000129 від 05.05.2015р. позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію на підставі довіреностей № 170 від 05.05.2015р. на загальну суму 56 640 грн., що підтверджується матеріалами справи.

З представленої видаткової накладної вбачається, що вона підписана обома сторонами без жодних зауважень, містить всі необхідні відомості про продукцію, а також містить відомості про фактичне отримання продукції. Тобто, за своїми ознаками така накладна є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірної продукції.

Рахунок-фактура № СФ-0000077 від 05.05.2015р., позивачем направлений на електронну адресу відповідача 06.05.2015р., що підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням умов оплати відповідно по специфікаціям за видатковою накладною № РН-0000129 від 05.05.2015р. відповідач повинен був оплатити товар до 01.06.2015р.

Однак, станом на час подачі позовної заяви до суду, сума основного боргу у сумі 56 640 грн. відповідачем не сплачена.

За таких обставин, враховуючи, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи, позов Публічним акціонерним товариством Макїївський завод «Лазер»», м. Павлоград Дніпропетровської області, щодо стягнення основної заборгованості у розмірі 56 640 грн. суд вважає таким, що підлягає задоволенню.

У звязку з тим, що відповідачем порушені строки виконання грошового зобовязання позивачем заявлені вимоги щодо стягнення пені у розмірі 2 832 грн. та 3% річних у розмірі 437,61 грн.

Оцінюючи вимоги позивача в цій частині господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт прострочення виконання грошового обовязку з оплати вартості товару підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

В силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п.6.8. договору, у випадку несвоєчасної оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше 5% від вартості несвоєчасно оплаченої продукції.

Отже, сторонами самостійно узгоджено розмір пені та здійснений позивачем розрахунок, який не суперечить вимогам Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, тобто з урахуванням шестимісячного терміну, а також який не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ.

У відповідності до представленого позивачем розрахунку пеня складає 2 832 грн.

Перевіривши представлений позивачем розрахунок пені, з огляду на прострочення виконання грошового зобовязання з оплати вартості поставленої продукції, вимоги позивача до відповідача в цій частині суд вважає такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобовязання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

З урахуванням того, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування 3% річних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, визначених в п.5.3 договору та специфікаціях до договору, наданий арифметично обґрунтований розрахунок річних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 3% річних у розмірі 437,61 грн. в повному обсязі.

Доводи відповідача у відзиві на позовну заяву не приймаються судом до уваги виходячи з наступного.

Стосовно заперечень відповідача щодо ненадання доказів виконання умов, необхідних для виникнення обовязку у відповідача по сплати вартості поставленої продукції, а саме рахунку, суд вважає безпідставними. Оскільки постачальником рахунок № СФ-0000077 від 05.05.2015р. було направлено електронною поштою, про що є відповідна роздруківка з електронної пошти. Крім того, договором не передбачено, яким чином постачальник має надавати в адресу покупця рахунки.

Згідно ч.1 ст.666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч.2 ст.666 ЦК України).

При прийманні продукції, відповідачем жодних актів про некомплектність чи неякість продукції або відсутність супровідних документів не складалось та суду вони не представлені. В подальшому відповідач із відповідними претензіями на адресу позивача не звертався, отриману продукцію відповідачу не повернув і іншого відповідачем не доведено. Вказане свідчить про передання відповідачу усіх документів у повному обсязі.

Доводи відповідача відносно того, що в довіреності № 170 від 05.05.2015р. зазначено отримання ТМЦ за договором, який не є предметом даного спору, не беруться судом до уваги, оскільки у специфіці та усіх товаросупровідних документах в номенклатурі присутня муфта зубчаста. Крім того, особа, яка отримала товар на підставі довіреності і та, яка визначена у видатковій накладній ОСОБА_3 працівник відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача, який поставив свій підпис за отриману продукцію на видатковій накладній № РН-0000129 від 05.05.2015р.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 549, 612, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Макіївський завод «Лазер»», м. Павлоград Дніпропетровської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», м. Добропілля, м. Білицьке Донецької області, про стягнення 59 909,61 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», м. Добропілля, м. Білицьке Донецької області (85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Красноармійська, 1-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства Макіївський завод «Лазер»», м. Павлоград Дніпропетровської області (51400, АДРЕСА_1, ) заборгованість у розмірі 56 640 грн., пеню у розмірі 2 832 грн., 3% річних у розмірі 437,61 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 02.12.2015р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2015р.

Суддя Л.Д. Подколзіна