ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.12.15р. Справа № 904/8980/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Манометр-Харків", м. Мерефа, Харківська область

до Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД", м. Дніпродзержинськ

про стягнення заборгованості у розмірі 231 917,16грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: не з"явився;

від відповідача: ОСОБА_1, дов. №67-94 від 23.03.15;

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Манометр-Харків" (далі-Позивач) звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД" (далі-Відповідач) про стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 224 869,20 грн. - основного боргу, 5 846,60 грн. - пені, 1 201,36 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання Відповідачем умов Договору №15/254 від 15.04.2015 року в частині своєчасної та в повному обсязі оплати за поставлений товар.

Відповідач в судове засідання з'явився, подав докази часткової оплати основного боргу після подачі даного позову. Крім того, Відповідач подав відзив на позовну наяву, за змістом якого просив суд розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців в зв'язку зі зі скрутним фінансовим становищем підприємства, в підтвердження чого надав фінансовий звіт станом на 31.10.2015 року.

В судовому засіданні 11.11.2015 року судом оголошувалась перерва до 02.12.2015 року, згідно статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач в судове засідання після перерви не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Крім того, Позивачем подано заперечення проти задоволення клопотання Відповідача щодо розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців.

В судовому засіданні 02.12.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, та представника позивача, який був присутній в попередньому судовому засіданні, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2015 року між Відповідачем (далі-Покупець) та Позивачем (далі-Постачальник) був укладений Договір №15/254 (далі-Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов'язується передати, а Покупець - прийняти та оплатити матеріально-технічні ресурси на умовах, передбачених Договором.

Поставка продукції здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, вказані в специфікаціях та включають в себе всі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування та інші видатки Постачальника пов'язані з постачанням продукції (п. 4.1 Договору).

Відповідно до пункту 4.3 Договору, його загальна сума визначається як сумарна вартість продукції, поставка якої здійснюється згідно доданих до нього специфікацій.

Згідно з пунктом 5.1 Договору, оплата Покупцем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в Договорі.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що оплата за поставлену продукцію буде здійснюватись протягом строку, вказаного в специфікації, який вираховується з моменту поставки продукції та надання документів, вказаних в пункті 6.4 Договору. Датою оплати продукції вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п. 5.3 Договору).

Відповідно до пункту 10.5 Договору, він діє до 31.12.2015 року. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов'язань (в тому числі гарантійних) за Договором.

Згідно специфікації №1 від 15.04.2015 року (а.с. 14), сторони погодили найменування, якісні характеристики, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю та загальну вартість товару, який мав бути поставлений за Договором.

Крім того, умовами вказаної специфікації №1 сторони погодили умови оплати поставленої продукції, а саме по факту поставки протягом 14 календарних днів.

На виконання умов Договору Позивач 08.06.2015 року здійснив на користь Відповідача поставку продукції на загальну суму 224 869,20 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000094 від 08.06.2015 року (а.с. 16) та не заперечується Відповідачем.

Для оплати за поставлений товар згідно вказаної видаткової накладної Позивач виставив Відповідачу рахунок-фактуру №119 від 08.06.2015 року (а.с. 15).

Як вказує Позивач в своєму позові, Відповідач за поставлену продукцію не розрахувався, суму в розмірі 224 869,20 грн. не сплатив, у зв'язку з чим Позивач направив на адресу Відповідача лист №ОСО-02Х/276 від 14.08.2015 року, в якому просив останнього здійснити оплату вказаної суми.

Відповідач відповіді на лист не надав, суму в розмірі 224 869,20 грн. не сплатив, у зв'язку з чим Позивач і звернувся з відповідним позовом до господарського суду.

В подальшому, під час розгляду справи, Відповідач надав докази оплати заборгованості на суму 104 869,20 грн., а саме відповідні платіжні доручення, з яких вбачається, що зазначену оплату Відповідач здійснив після подачі Позивачем даного позову.

Враховуючи те, що вказані оплати здійснені Відповідачем після подачі позову, провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 104 869,20 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1. ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відсутністю предмету спору.

Згідно з частиною 3 пункту 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, станом на час винесення рішення у даній справі, основна заборгованість Відповідача перед Позивачем по сплаті за поставлену продукцію становить суму в розмірі 120 000,00 грн., доказів сплати якої сторонами суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім суми основного боргу, Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню в розмірі 5 846,60 грн. за період прострочення з 23.07.2015 року по 25.09.2015 року.

Пунктом 7.2 Договору сторони передбачили. що у разі порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати за поставлену продукцію, Постачальник вправі стягнути з Покупця пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діла у відповідний період.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу п. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення пені у розмірі 5 846,60 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу та пені Позивач просить суд стягнути з Відповідача 3% річних в розмірі 1 201,36 грн. за період прострочення з 23.07.2015 року по 25.09.2015 року.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Розрахунок трьох процентів річних, здійснений Позивачем вірно, а отже, вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково зі стягненням з Відповідача на користь Позивача 120 000,00 грн. - основного боргу, 5 846,60 грн. - пені, 1 201,36 грн. - 3% річних. В частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу в сумі 104 869,20 грн. провадження у справі підлягає припиненню за правилами п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач в своєму відзиві, посилаючись на складне фінансове становище, та необхідність спрямування більшості грошових коштів на виплату заробітної плати та податкових зобов'язань, брак грошових коштів на рахунках, наявність дебіторської заборгованості та зменшення виробництва, просить суд розстрочити виконання рішення на 12 місяців рівномірними частинами, щомісячно.

В підтвердження вказаних обставин Відповідачем до відзиву додано наказ №110 від 06.02.2015 року "Про зміну істотних умов праці робітникам денного персоналу підприємства у зв'язку з зміною режиму роботи", згідно якого в цілях покращення фінансово-економічного становища встановлено режим неповного робочого часу, а також додано баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 31.10.2015 року.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України, господарський суд приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розглянувши подані докази, суд дійшов висновку щодо існування обєктивних причин, які перешкоджають негайному виконанню рішення суду, що в сукупності з фактичним, частковим погашення Відповідачем суми боргу в процесі вирішення спору, дає підстави для часткового задоволення заяви Відповідача та надання розстрочення виконання рішення суду строком на три місяці.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені Позивачем судові витрати в повному обсязі покладаються на відповідача, як сторону винну у виникненні спору.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, ст. 232 ГК України, ст.ст. 1, 33, 35, 43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85, 116, 117, 121 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД" (51901, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Колеусівська, 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Манометр-Харків" (62473, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Революції, 1, ) 120 000,00 грн. - основного боргу, 5 846,60 грн. - пені, 1 201,36 грн. - 3% річних, 3 478,76 грн. - судового збору, видати наказ.

Розстрочити виконання рішення суду строком на 3 (три) місяці, із щомісячною сплатою по 43 508,91 грн., починаючи з грудня 2015 року.

В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 104 869,20 грн. - провадження у справі припинити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 03.12.2015 року.

Суддя ОСОБА_2