ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.11.15р. Справа № 904/9387/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Мета", м. Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор Трейд", м. Дніпропетровськ

про стягнення 729 450,95 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 20.05.2014 року, представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд Мета" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор Трейд" про стягнення заборгованості у сумі 729 450,95 грн., з яких: 446 929,98 грн. - основний борг, 9 991,64 грн. - 3% річних, 160 000,94 грн. - інфляційні втрати, 112528,39 грн. - пеня.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору № 338 від 27.03.2014 року в частині своєчасного та повного розрахунку за поставлений товар у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у сумі 446 929,98 грн. на яку позивач нарахував 3% річних у сумі 9 991,64 грн. за період з 31.12.2014 року по 28.09.2015 року, інфляційні втрати у сумі 160 000,94 грн. за період січень - серпень 2015 року, пеню у сумі 112 528,39 грн. за період з 31.12.2014 року по 30.06.2015 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові.

Відповідач свого повноважного представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, зазначеною у позові, яка збігається з адресою місцезнаходження відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців станом на 28.10.2015 року (а.с. 31 - 33 том 1).

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Доказом належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи є наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення представнику відповідача поштових відправлень (а.с. 34 том 1).

Відзиву на позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Амстор Трейд" суду не надало. За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи призначався на 26.11.2015 року.

У судовому засіданні 26.11.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Амстор Трейд" (далі - Покупець, Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд Мета" (далі - Постачальник, Позивач) укладено договір № 338 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов'язується поставляти товар на умовах DDP (рампа торгового центру у місці поставки - згідно замовлення покупця), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов договору.

Товар, що підлягає поставці за цим договором, визначається специфікацією (Додаток №3), яка є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктом 2.1. договору постачальник зобов'язується прийняти від покупця замовлення (Додаток № 1) на постачання товару та здійснити постачання товару до торгового центру за адресою, вказаною у замовленні покупця, своїми транспортними засобами та за свій рахунок.

Відповідно до пункту 2.6. договору право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін товарно-транспортної накладної, яка засвідчує момент передачі товару. Дата підписання накладної зазначається на штампі покупця "приймання товару". У разі повернення товару право власності на товар переходить від покупця до постачальника у момент підписання товарної або товарно-транспортної накладної.

Загальну суму договору складає сума товару, отриманого за всіма накладними (пункт 5.1. договору).

Згідно з пунктом 5.5. договору (у редакції узгодженого сторонами протоколу розбіжностей від 27.03.2014 року) покупець зобов'язаний здійснити оплату за поставлений товар за вирахуванням сум, які передбачені цим договором, які настануть після спливу 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з моменту поставки товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець здійснює оплату товарів два рази на тиждень по робочих вівторках та четвергам (у день, який раніше настане після спливу строку оплати). Оплата за договором здійснюється за умовами надання постачальником належним чином оформлених документів, надання яких є необхідним згідно цього договору та чинного законодавства України. У випадку ненадання постачальником належним чином оформлених документів покупець має право відстрочити дату розрахунку з постачальником на строк затримки оформлення (надання) необхідних документів. У разі наявності з боку постачальника простроченої дебіторської заборгованості за договором, покупець має право відстрочити виконання зобов'язань до повного погашення заборгованості з обов'язкових платежів постачальника.

Договір діє з моменту його підписання сторонами до 31.12.2014 року (пункт 7.1. договору).

Дія договору автоматично продовжується на наступний термін, якщо жодна зі сторін не попередить письмово іншу сторону про припинення дії договору за один місяць до закінчення терміну дії договору, вказаного в пункті 7.1. договору (пункт 7.3. договору).

За умовами пункту 8.4. договору сторони домовилися, що документи, пов'язані з виконанням даного договору, направляються за допомогою факсимільного зв'язку, або по e-mail, або за допомогою електронної системи EDI, або кур'єром, або поштою. Всі ці документи мають повну юридичну силу, можуть бути пред'явлені до судових інстанцій в якості належних доказів до судових інстанцій.

На виконання умов договору позивачем був поставлений відповідачеві товар (рушники махрові в асортименті) на загальну суму 446 929,98 грн., що підтверджується видатковою накладною № 348 від 12.12.2014 року (а.с. 24 том 1).

Несплата відповідачем грошових коштів у сумі 446 929,98 грн. за поставлений товар і є причиною виникнення спору.

Відповідно до частини другої статті 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною першою статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 5.5. договору (у редакції узгодженого сторонами протоколу розбіжностей від 27.03.2014 року) та з урахуванням статті 254 Цивільного кодексу України щодо дати визначення закінчення строку оплата поставленого позивачем товару на суму 446929,98 грн. за видатковою накладною № 348 від 12.12.2014 року мала бути здійснена відповідачем до 30.12.2014 року.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати товару за вказаною накладною відповідач суду не надав, хоча з огляду на свої процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 22, 33 Господарського процесуального кодексу України, таку можливість мав.

Заборгованість відповідача у сумі 446 929,98 грн. підтверджується двостороннім актом звірки взаємних розрахунків за грудень 2014 року (а.с. 25 том 1).

За вказаних обставин позовні вимоги у сумі 446 929,98 грн. є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Заявлена позивачем до стягнення пеня у сумі 112 528,39 грн. розрахована за період з 31.12.2014 року по 30.06.2015 року.

Відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з абзацом третім пункту 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Враховуючи ту обставину, що розмір штрафних санкцій за спірними правовідношеннями законом не визначений, а сторони в укладеному договорі не передбачили такий вид забезпечення виконання зобов'язань, заявлена позивачем до стягнення з відповідача пеня у сумі 112 528,39 грн. задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у сумі 9 991,64 грн. розраховані за період з 31.12.2014 року по 28.09.2015 року.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 3% річних встановлено, що він здійснений невірно, а тому заявлені до стягнення 3% річних підлягають зменшенню з огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2015 року (суддя Владимиренко І.В.) у справі № 904/7888/15 про порушення провадження у справі про банкрутство введено мораторій на задоволення вимог кредиторів із наслідками, передбаченими статтею 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За змістом частини третьої статті 19 зазначеного Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобовязання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Таким чином, з урахуванням меж позовних вимог, передбачених статтею 83 Господарського процесуального кодексу України, нарахування 3% річних можливе до введення мораторію, а саме з 31.12.2014 року по 16.09.2014 року.

Із заборгованості у сумі 446 929,98 грн. 3% річних за вказаний період (260 днів) будуть складати 9 550,83 грн. (446 929,98 х (3/365) х 260 / 100 = 9 550,83).

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача інфляційні втрати у сумі 160 000,94 грн. розраховані за період за період січень - серпень 2015 року.

За результатом перевірки розрахунку інфляційних втрат підстави для їх зменшення відсутні.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у загальній сумі 616 481,75 грн., з яких: 446 929,98 грн. - основний борг, 9 550,83 грн. - 3% річних, 160 000,94 грн. інфляційні втрати.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 9 247,22грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор Трейд" (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27, ідентифікаційний код 39135315) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Мета" (40021, м. Суми, вул. Кірова, буд. 168, ідентифікаційний код 37970724) основний борг у сумі 446 929,98 грн., 3% річних у сумі 9550,83 грн., інфляційні втрати у сумі 160 000,94 грн., судовий збір у сумі 9 247,22 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.12.2015 року.

Суддя ОСОБА_2