РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015Справа №910/27398/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Майстер БІС", м. Київ

до відповідача: Олімпійського коледжу ім. Івана Піддубного, м. Київ

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу в сумі 12 018,61 грн.

Суддя О.С. Комарова

Представники сторін:

від позивача Литвиненко С.В. (представник за довіреністю)

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 01 грудня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Майстер БІС", 22.10.2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 22.10.2015 року до відповідача, Олімпійського коледжу ім. Івана Піддубного, про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу в сумі 12 018,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як замовник, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 21-4/11 від 21.11.2013 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не оплатив позивачу, як продавцю, суму поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою суду від 23.10.2015 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 910/27398/15, призначено розгляд справи на 17.11.2015 року.

Через відділ діловодства суду 05.11.2015 року від представника позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи, оформлені клопотанням від 05.11.2015 року, які були долучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 17.11.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення по суті спору.

Представник відповідача у судове засідання 17.11.2015 року не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки до суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 17.11.2015 року розгляд справи, у зв'язку із неявкою представника відповідача в судове засідання відкладено на 01.12.2015 року.

Через відділ діловодства суду 01.12.2015 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов визнає частково в частині суми основного боргу, який долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 01.12.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення по суті спору, а також подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (02.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Майстер БІС" (надалі - продавець, позивач) та Республіканським вищим училищем фізичної культури Міністерства освіти і науки України, яке змінило назву на Олімпійський коледж імені Івана Піддубного (надалі - замовник, відповідач) було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 21-4/11 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - договір), за умовами якого, продавець зобов'язується у 2013 році поставити та передати у власність замовникові: журнали обліку формуляри, бланки, табелі (17.23.13), надалі «товар», в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток №1), що додається до договору і є його невід'ємною частиною, а замовник - прийняти і оплатити товар (п. 1.1. договору).

Відповідно до п.п. 2.2., 2.3. договору, товар, вказаний в специфікації цього договору, поставляється замовнику партією. Партія товару визначається специфікацією, в якій зазначається: найменування товару, кількість товару, що повинна постачатися, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) за сортами, марками, типами, розмірами та додаткові до комплекту вироби.

В пункті 1.3. договору визначено, що закупівля товару здійснюється в межах обсягів кошторисних призначень та відповідних асигнувань на 2013 бюджетний рік. Джерело фінансування - кошти Державного бюджету України.

За умовами п.п. 3.1., 3.3. договору, сума договору становить 6564 грн. 84 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 1094 грн. 14 коп. Розрахунки за поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку, згідно видаткових накладних.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2., 4.3., 4.4., 4.5. договору, усі розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України. Днем здійснення платежу вважається день, у який сума, що підлягає оплаті, списується з рахунка замовника на рахунок продавця. Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником, після пред'явлення продавцем оформлених належним чином (підписи, печатка тощо) рахунка на оплату товару та видаткової накладної (далі - рахунок). До рахунка обов'язково додаються видаткові накладні. Сума товару, що вказана в рахунку, який надається продавцем замовнику, повинна відповідати специфікації та пункту 3.1 договору. Оплата за товар здійснюється в продовж 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з дати підписання рахунку та за умови, що продавець виконав умови п. 4.3. договору. У випадку, якщо продавець не виконав умови п. 4.2. договору, оплата за поставлений товар здійснюється в продовж 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з дати надання замовнику всіх належним чином оформлених документів, згідно п. 4.2.

Товар вважається поставленим замовнику, з моменту підписання замовником рахунку (п. 5.5. договору).

Пунктами 10.1., 10.2. договору визначено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1. договору та діє до 31 грудня 2013 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами зобов'язань за договором.

Сторонами також було укладено специфікацію (калькуляцію), яка є додатком №1 до договору про закупівлю товарів за державні кошти № 21-4/11 від 21.11.2013 року, на поставку товарів загальною вартістю 6564 грн. 84 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 1094 грн. 14 коп.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору виставив відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0000593 на суму 6564,84 грн., а також здійснив відповідачу поставку узгодженого товару на загальну суму 6564,84 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-2111/04 від 21.11.2013 року, яка підписана уповноваженими представниками сторін без заперечень та скріплена печатками підприємств, при цьому, позивач вказує, що покупець не розрахувався за отриманий товар, а відтак, відповідач має заборгованість за договором в розмірі 6564,84 грн.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції за порушення виконання грошового зобов'язання щодо оплати товару.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Вищенаведені умови договору про закупівлю товарів за державні кошти № 21-4/11 від 21.11.2013 року свідчать про те, що за своєю правовою природою вищевказаний договір є договором поставки, а тому саме він та відповідні положення статей параграфів 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України та параграфа 1 глави 30 Господарського кодексу України визначають права та обов'язки сторін зі здійснення передбаченої договором поставки товару та її оплати.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вже було встановлено судом, 21.11.2013 року між позивачем та Республіканським вищим училищем фізичної культури Міністерства освіти і науки України, яке змінило назву на Олімпійський коледж імені Івана Піддубного, як відповідачем було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 21-4/11, відповідно до п. 1.1. якого, продавець зобов'язується у 2013 році поставити та передати у власність замовникові: журнали обліку формуляри, бланки, табелі (17.23.13), надалі «товар», в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток №1), що додається до договору і є його невід'ємною частиною, а замовник - прийняти і оплатити товар.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0000593 року на суму 6564,84 грн., а також здійснив відповідачу поставку узгодженого товару на загальну суму 6564,84 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-2111/04 від 21.11.2013 року, яка підписана уповноваженими представниками сторін без заперечень та скріплена печатками підприємств.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 р., підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Факт отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар (п. 1 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013 р.).

Оскільки спірна видаткова накладна має найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, перелік товару, його вартість, штамп позивача та інші реквізити, вона відповідає вимогам закону та є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

Як стверджує позивач, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконав, в передбаченому договором порядку та строк не здійснив оплату поставленого йому товару, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 6564,84 грн.

При цьому, відповідач подав відзив на позов, в якому позов визнав частково в частині суми основного боргу.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Приписами ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи той факт, що дії відповідача щодо визнання позову в частині суми основного боргу в розмірі 6564,84 грн. не суперечать законодавству і не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 6564,84 грн.

При зверненні до суду позивач також просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних в розмірі 369,60 грн. та індексу інфляції в розмірі 5084,17 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З положень п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, при перевірці розрахунку суми 3% річних, судом встановлено, що розмір суми 3% річних за заявлений позивачем період, який підлягає стягненню, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, а саме:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
6564,8407.12.2013 - 22.10.20156853 %369,61

Проте, в силу, п. 2. ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

А тому, зважаючи на те, що клопотань про вихід за межі позовних вимог від заінтересованих сторін до суду не надходило, суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення суми 3% річних, тому, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 369,60 грн., оскільки суду не надано права виходити за межі позовних вимог.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок індексу інфляції, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми індексу інфляції підлягають задоволенню частково в сумі 5081,40 грн., згідно наведеного нижче розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
07.12.2013 - 30.09.20156564,841,7745081,4011 646,24

Таким чином, загальна сума індексу інфляції, яка підлягає стягненню з відповідача становить 5081,40 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 2,77 грн. позивачу належить відмовити.

У відповідності зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 12 015,84 грн., з них: основного боргу - 6564,84 грн. (шість тисяч п'ятсот шістдесят чотири гривні 84 копійки), 3% річних - 369,60 грн. (триста шістдесят дев'ять гривень 60 копійок) та індексу інфляції - 5081,40 грн. (п'ять тисяч вісімдесят одна гривня 40 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1217,72 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного (, адреса: 02156, м. Київ, вулиця Матеюка, будинок 4), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Майстер БІС" (, адреса: 03022, м. Київ, вул. А.Заболотного, 33/162, «А») на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 6564,84 грн. (шість тисяч п'ятсот шістдесят чотири гривні 84 копійки), 3% річних - 369,60 грн. (триста шістдесят дев'ять гривень 60 копійок), індексу інфляції - 5081,40 грн. (п'ять тисяч вісімдесят одна гривня 40 копійок) та судовий збір - 1217,72 грн. (одна тисяча двісті сімнадцять гривень 72 копійки). Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Копію рішення надіслати відповідачу у справі №910/27398/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 07.12.2015 року.

Суддя О.С. Комарова