УХВАЛА

27.11.2015Справа № 910/24502/15

за позовомПублічного акціонерного товариства "Запорізький завод Феросплавів"
до1) Міністерства соціальної політики
третя особа:2) Державної казначейської служби України Міністерство оборони Укравїни
простягнення 2 229 599, 71 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:
від позивача:Юхименко М.П. - адвокат;
від першого відповідача:Масловська О.А. - представник за довіреністю;
від другого відповідача:не з'явився;
від третьої особи:Дорожинська А.Д. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод Феросплавів» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства соціальної політики України та Державної казначейської служби України про стягнення 2 229 599,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для стягнення з першого відповідача грошових коштів у розмірі 2 229 599,71 грн. в якості компенсації витрат на виплату середнього заробітку працівників позивача, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.09.2015 р. порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Міністерство оборони України, розгляд справи призначено на 16.10.2015 р.

Представники першого відповідача проти позову заперечили, безпосередньо у судовому засіданні надали клопотання про залучення до участі іншого відповідача - Міністерства фінансів України, а також усне клопотання про припинення провадження у справі, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

У судовому засіданні від 16.10.2015 року представник позивача наполягав на позові та надав усні заперечення на клопотання першого відповідача.

Представник третьої особи проти позову заперечує, надав усні пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.10.2015 р. з метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд створює сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та доказів на їх підтвердження розгляд справи відкладено на 06.11.2015 р.

Представники позивача у судовому засіданні наполягали на позові, надавали заперечення на клопотання про залучення іншого відповідача та про припинення провадження по справі.

Представник першого відповідача проти позову заперечує, наполягає на клопотанні про залучення до участі у справі іншого відповідача, а саме - Міністерства фінансів України. Безпосередньо в судовому засіданні подав клопотання про продовження строку розгляду спору додатково на п'ятнадцять днів відповідно до ст. 69 ГПК України.

Представник третьої особи проти позову заперечив та підтримав доводи першого відповідача.

Ухвалою суду від 06.11.2015 року розгляд справи відкладено до 27.11.2015 року у зв'язку з неявкою в судове засідання представника другого відповідача, що перешкоджає розгляду спору по суті, а також необхідністю зобов'язати сторони вчинити певні дії та надати додаткові докази. Задоволено клопотання першого відповідача про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів.

В судовому засіданні 27.11.2015 року, представник першого відповідача проти позову заперечив, надав усні пояснення по справі, а також продовжив наполягати на задоволенні клопотання про залучення до справи іншого відповідача в особі Міністерства фінансів України та розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня - Управління соціального захисту населення по Заводському району Запорізької міської ради.

Представник третьої особи проти позову заперечив та підтримав доводи першого відповідача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та надавав усні заперечення на клопотання представника першого відповідача та на пояснення представника третьої особи.

Суд вважає недоцільним та не обгрунтованим клопотання про залучення до справи іншого відповідача в особі Міністерства фінансів України та розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня - Управління соціального захисту населення по Заводському району Запорізької міської ради, тому відмовив у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, а тому провадження у справі підлягає припиненню з огляду на наступне.

Позовні вимоги ПАТ «Запорізький завод Феросплавів» обґрунтовує тим, що на підставі чинного законодавства України відповідач 1 зобов'язаний компенсувати позивачу витрати на виплату середнього заробітку працівників позивача, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» працівникам, які проходять військову службу під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, гарантується збереження місця роботи, посади і середнього заробітку.

Статтею 119 Кодексу законів про працю України передбачено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігається місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Дію зазначеної норми поширено на громадян України, які починаючи з 18.03.2014 р. були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 р. №303 «Про часткову мобілізацію», згідно із законом України від 20.05.2014 p. №1275-V11.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 389/2011, Міністерство соціальної політики України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України: розробляє та вносить у встановленому порядку пропозиції щодо визначення розміру мінімальної заробітної плати, робочого часу та часу відпочинку, умов оплати праці працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Оскільки спір виник у зв'язку з бездіяльністю відповідача 1 - суб'єкта владних повноважень, пов'язаною з виконанням останнім владних управлінських функцій, справа повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Стаття 80 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд припиняє провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

За змістом п. 14 постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 р. «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» якщо у розгляді справи буде встановлено, що провадження у частині, яка не підлягає розгляду господарським судам, порушено помилково, господарський суд припиняє провадження у справі в цій частині згідно з пунктом 1 частини першої статті 80 ГПК (спір не підлягає вирішенню в господарських судах України).

За таких обставин, спір у даній справі не підлягає вирішенню в господарських судах України, а тому провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно пункту 5.1. Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК). Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у пункті 5 частини першої цієї статті Закону, є поняттям цивільного і адміністративного судочинства, передбаченим відповідно статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України і статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які господарським судам у здійсненні судочинства не застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст. 119 Кодексу законів про працю, ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №910/24502/15 за позовом Приватного акціонерного товариства «Запорізький завод Феросплавів» до Міністерства соціальної політики України та Державної казначейської служби України про стягнення 2 229 599,71 грн. припинити.

Суддя Ю.О. Підченко