РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015Справа №910/19938/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» та Приватного підприємства «Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту»

про стягнення збитків у вигляді неодержаного прибутку в розмірі 1 033 717,91 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Братцева Н.С., за довіреністю

від відповідача - 1: Галкіна І.В., Вітович О.Я., за довіреностями

від відповідача - 2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (далі - відповідач - 1) та Приватного підприємства «Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту» (далі - відповідач - 2) про стягнення збитків у вигляді неодержаного прибутку в розмірі 1 033 717,91 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2015 було порушено провадження у справі № 910/19938/15, розгляд справи призначено на 02.09.2015.

10.08.2015 до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

26.08.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 1 було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

31.08.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

01.09.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 2 був поданий відзив на позовну заяву.

02.09.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 1 було подано клопотання про витребування доказів та про відкладення розгляду справи, клопотання про фіксацію судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, клопотання про витребування доказів та про відкладення розгляду справи, заперечення на заяву про забезпечення позову та відзив на позовну заяву.

У судове засідання 02.09.2015 представник позивача з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.08.2015 про порушення провадження у справі № 910/19938/15 позивач виконав.

У судове засідання 02.09.2015 представник відповідача - 1 з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.08.2015 про порушення провадження у справі № 910/19938/15 відповідач - 1 виконав.

У судове засідання 02.09.2015 представник відповідача - 2 не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.08.2015 про порушення провадження у справі № 910/19938/15 відповідач - 2 виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 02.09.2015 клопотання представника відповідача - 1 про витребування доказів, суд частково задовольнив вищезазначене клопотання.

Розгляд клопотання представника відповідача - 1 про витребування у позивача довідок з банків про обороти по рахункам відкладено судом до наступного судового засідання.

Враховуючи те, що представник відповідача - 2 у судове засідання 02.09.2015 не з'явився, а також у зв'язку із необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 08.10.2015.

21.09.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 1 було подано додаткові пояснення до відзиву.

29.09.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником ПАТ «Комерційний банк «Євробанк» було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

29.09.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 1 було подано доповнення до відзиву.

Судове засідання 08.10.2015 не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Нечая О.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2015 розгляд справи було призначено на 11.11.2015.

21.10.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

04.11.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 1 було подано письмові доповнення до відзиву.

11.11.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 1 були подані додаткові пояснення.

У судове засідання 11.11.2015 представник позивача з'явився, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача - 1 у судове засідання 11.11.2015 з'явились, подали додаткові пояснення, надали усні пояснення по суті спору, проти позову заперечували.

Представник відповідача - 2 у судове засідання 11.11.2015 не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (далі - відповідач - 1, покупець) було укладено Договір № 25005 (далі - Договір), згідно з яким постачальник зобов'язувався в порядку та строки, встановлені Договором, виготовити та передати товар у власність покупцю, в певній кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а покупець - прийняти та оплатити товар на умовах, обумовлених вказаним Договором.

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

17.01.2014 між позивачем та Приватним підприємством "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" (далі - відповідач - 2, поручитель) було укладено Договір поруки б/н (далі - Договір поруки), відповідно до умов якого поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед кредитором на суму не більше 2 000,00 грн за виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" щодо оплати вартості товару, поставленого кредитором боржнику в період з січня 2013 року по лютий 2014 року включно.

Згідно з п. 4.2 Договору поруки порука по даному договору діє до 01.01.2016.

Відповідно до ч. 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.11.2014 у справі № 910/22284/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 і постановою Вищого господарського суду України від 14.04.2015, провадження у справі № 910/22284/14 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» до Приватного підприємства «Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту» про стягнення заборгованості в розмірі 1 050 грн. 00 коп. припинено, провадження у справі № 910/22284/14 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в розмірі 500 грн. 00 коп. припинено, в іншій частині позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» заборгованість в розмірі 3 966 981 грн. 46 коп., 3% річних в розмірі 81 106 грн. 65 коп., інфляційні втрати в розмірі 636 074 грн. 16 коп., стягнуто з Приватного підприємства «Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» заборгованість в розмірі 950 грн. 00 коп., стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» заборгованість в розмірі 500 грн. 00 коп., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до господарського суду міста Києва в розмірі 73 080 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1 827 грн. 00 коп.

Згідно з частиною третьою статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, зокрема, про те, що оскільки відповідач - 1 вчасно не виконав свої грошові зобов'язання за Договором та вищевказане рішення господарського суду м. Києва, позивач був позбавлений можливості реалізувати узгоджені з банком домовленості щодо розміщення грошових коштів у сумі 3 969 981,46 грн на депозитному рахунку та отримати відсотки за депозитом, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимоги до відповідачів про стягнення збитків у вигляді неодержаного прибутку, а саме неотримання відсотків за депозитом, що в сумі становлять 1 033 717,91 грн.

Відповідач - 1, заперечуючи проти позову, зазначає, зокрема, про відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження наміру позивача укласти Договір, про відсутність повідомлення відповідача - 1 про намір укласти договір банківського вкладу задля якомога скорішого отримання грошових коштів, про відсутність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача - 1 та збитками позивача, оскільки відсутні докази, що єдиним джерелом доходів позивача є дохід від продажу продукції відповідачу - 1.

Відповідно до частин першої - третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані ним збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною першою статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарських відносин.

Обов'язок відшкодування збитків може бути покладено на особу лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Верховний Суд України у постанові від 04.07.2011 вказав, що з огляду на положення статті 22 ЦК України та статті 224 ГК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Правовий висновок Верховного Cуду України, відповідно до ст. 111-28 ГПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У зв'язку з вищенаведеним, суд зазначає наступне.

При обчисленні розміру упущеної вигоди (неодержаного прибутку) має значення достовірність (реальність) тих доходів, які потерпіла особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок з доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на потерпілого.

Неодержаний прибуток - це рахункова величина втрати очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив би правопорушення, тобто якщо ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б отримані у випадку неналежного виконання боржником своїх зобов'язань.

Крім того, важливим елементом доказування наявності упущеної вигоди є встановлення причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

За вказаних обставин пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі, якщо б відповідачем - 1 не було порушено його прав.

Отже, позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача - 1 стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Вимоги про стягнення збитків у вигляді неодержаного прибутку позивач обґрунтовує тим, що у разі своєчасного отримання від відповідача - 1 плати за поставлений товар у сумі 3 969 981,46 грн та розміщення вказаної суми на депозитному рахунку у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «Євробанк» під 24% річних позивач за період з 06.02.2014 до 10.03.2015 отримав би 1 033 717,91 грн прибутку.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач стверджує, що 10.02.2014 року він звернувся до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк» з листом № 10-СЄ, в якому повідомив банк про намір розмістити на депозитному рахунку грошові кошти в сумі 10 700 000,00 грн, а саме: у лютому - 3 100 000,00 грн за договором № 25005 від 15.05.2010, у лютому - 4 000 000,00 грн, у травні - 3 600 000,00 грн за договором № 35815 від 01.01.2014 та просив банк надати комерційну пропозицію щодо умов розміщення коштів на депозитному рахунку для отримання максимально можливої відсоткової ставки.

У відповідь на лист № 10-СЄ від 10 лютого 2014 року, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Євробанк» листом № 01-14.4/472 від 17.02.2014 запропонував позивачу та встановив індивідуальну процентну ставку на рівні 24% річних для розміщення протягом лютого - травня 2014 року грошових коштів в сумі 10 700 000,00 грн на депозитному рахунку до 365 календарних днів.

В доповнення до листа № 01-14.4/472 від 17.02.2014, ПАТ КБ «Євробанк» листом № 01-14.4/482/1 від 19.02.2014 повідомило позивача про основні умови договору банківського вкладу.

Листом № 11-СЄ від 21.02.2014 позивач надав згоду Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Євробанк» на запропоновані останнім умови.

Як зазначає позивач, у зв'язку з невиконанням відповідачем - 1 своїх зобов'язань з оплати за поставлений товар, позивач був позбавлений можливості реалізувати узгоджені з Банком домовленості та розмістити грошові кошти в сумі 4 000 000,00 грн на депозитному рахунку в Банку на вищезазначених умовах.

Позивач листом № 13-СЄ від 29.05.2014 повідомив Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Євробанк», що позивач не має можливості здійснити узгоджені раніше домовленості, укласти договір банківського вкладу та розмістити на депозитному рахунку Банку грошові кошти, у зв'язку з невиконанням одним із контрагентів - боржників своїх зобов'язань з оплати поставленого товару.

Разом з тим, відповідні документи свідчать лише про можливий намір позивача розмістити певні грошові кошти на депозитному рахунку в Банку, тобто наведені позивачем розрахунки упущеної вигоди є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач - 1 вчасно розрахувався за поставлений позивачем товар; тобто позивачем не доведено суду належними доказами наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, які давали б суду підстави для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди на користь позивача.

Отже, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про те, що твердження позивача про упущену ним вигоду, що полягає в неотриманні від банку відсотків за депозитом, в сумі 1 033 717,91 грн є абстрактними та не підтвердженими належними доказами, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, покладається на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

10.08.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про забезпечення позову у даній справі.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, заява позивача про забезпечення позову також не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 66, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

2. У задоволенні позову відмовити.

3. Судовий збір за подання позовної заяви та заяви про вжиття заходів до забезпечення позову покласти на позивача.

Повне рішення складено 27.11.2015.

Суддя О.В. Нечай