ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. Справа № 925/1709/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від відповідача - Кушнір С.В. - адвокат,

від третіх осіб:

від ОСОБА_3 - представник не з'явився,

від товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик" - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_4, м. Монастирище, Черкаської

області

до ОСОБА_5, м. Монастирище, Черкаської

області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_3, м. Монастирище, Черкаської області,

2. товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик",

с. Половинчик, Монастирищенського району, Черкаської області

про визнання договору купівлі - продажу укладеним та визнання права

власності на частку у статутному фонді,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернувся ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик" у розмірі 10% статутного капіталу від 22 вересня 2015 року укладеним між сторонами та визнання за позивачем права власності на 10% частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик" у розмірі 300 000 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26 жовтня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 10 листопада 2015 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10 листопада 2015 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 та товариство з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик", розгляд справи було відкладено на 26 листопада 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 06 листопада 2015 року №109 А/Г/С та зазначав, що повідомлення відповідача від 13 серпня 2015 року (отримане позивачем 03 вересня 2015 року), не носило характеру реальної пропозиції (оферти) і в силу ч. 2 ст. 207, ст. 208, ч. 2 ст. 362, ст. 363 ЦК України не спричиняє юридичних наслідків. Позивач в односторонньому порядку визначив день, час та місце вчинення правочину, а також односторонньо визначив хто саме має посвідчувати такий договір. Лист - повідомлення позивача, відповідач отримав 22 вересня 2015 року. Тобто, це позбавило, інших учасників можливості скористатися переважним правом на придбання частки, а відповідача відкликати своє повідомлення, як то передбачено ч. 3 ст. 641 ЦК України. При цьому, договір долучений до матеріалів справи відповідачу не надсилався і про його зміст відповідач не був обізнаний.

Також відповідач зазначав, що згідно ст. 646 ЦК України відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Позивач не вказує в позовній заяві, що відповідач направив йому "Відповідь на повідомлення про купівлю частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик" від 07 жовтня 2015 року, яку позивач отримав 19 жовтня 2015 року.

У зазначеній відповіді відповідач вказав, що позивач в своєму повідомленні повідомив про намір придбати належну відповідачу частку, але на інших умовах ніж ті, які були запропоновані відповідачем. Крім того сторони попередньо не домовлялись про нотаріальне посвідчення договору та про місце укладення договору, також не погоджувалися істотні умови договору, позивач не направляв такий договір на адресу відповідача.

В зазначеному листі-відповіді відповідач зазначив, що не погоджується на умови запропоновані позивачем. При цьому відповідач вказав, що інший учасник товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик" ОСОБА_3 не отримав повідомлення відповідача про продаж частки. Це в свою чергу могло вказувати на те, що учасник - ОСОБА_3 не мав можливості скористатися своїм переважним правом купівлі частки учасника передбаченого ст. ст. 147, 362 ЦК України та ст. 52 Закону України "Про господарські товариства".

У вищевказаному листі відповідач чітко вказав та повідомив позивача, що не має намірів продавати свою частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик".

Щодо вимоги позивача про визнання права власності на 10% частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик" в розмірі 300 000 грн. відповідач також заперечує повністю, оскільки на думку відповідача відповідна вимога фактично є вимогою про встановлення факту, який має юридичне значення.

Також відповідач зауважував, що його дружина згоди на відчуження 10 % частки в статному капіталі товариства не надавала.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Від ОСОБА_3 надійшло письмове пояснення в якому останній повідомив суд про те, що йому було відомо про направлення відповідачем оферти про продаж його частки та враховуючи, що ОСОБА_3 не мав наміру придбавати частку відповідача, між ним та позивачем було досягнуто згоди про купівлю корпоративних права саме ОСОБА_4.

В судовому засіданні, яке відбулося 26 листопада 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1709/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 14 квітня 2006 року рішенням засновників було створено товариство з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик". Згідно п. 1.2. статуту вказаної юридичної особи засновниками та учасниками товариства є ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Частки учасників у статутному фонді товариства складають:

- ОСОБА_3 - 1 560 000 грн. 00 коп., що становить 52% статутного фонду товариства;

- ОСОБА_4 - 1 140 000 грн. 00 коп., що становить 38% статутного фонду товариства;

- ОСОБА_5 300 000 грн. 00 коп., що становить 10% статутного фонду товариства (п. 4.4. статуту).

В серпні 2015 року відповідач звернувся до позивача з повідомленням від 13 серпня 2015 року (а.с. 28) про продаж частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик", якою він володіє, на наступних умовах:

- покупець за відчуження частки товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик" сплачує продавцю грошову суму в розмірі 300 000 грн. 00 коп. в момент підписання договору купівлі - продажу частки;

- право власності на частку статутного капіталу товариства, що відчужується за даним договором переходить до покупця з моменту повної сплати вартості частки;

- разом з переходом права власності на зазначену частку в статутному капіталі до покупця переходять всі права та обов'язки, що належали продавцю, передбачені установчими документами товариства та чинним законодавством.

Позивач вищевказану пропозицію отримав 03 вересня 2015 року та направив відповідачу повідомлення - згоду від 09 вересня 2015 року на купівлю частки статутного капіталу на наведених нище умовах:

- продавець передає у власність покупця частину належної продавцю частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Атлантик", у розмірі 10% статутного капіталу, що еквівалентна 300 000 грн. 00 коп., а покупець зобов'язується прийняти та оплатити дану частку, сплативши продавцю грошову суму в розмірі 300 000 гри. 00 коп. в день підписання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу частки;

- право власності на частку статутного капіталу товариства, що відчужується за договором купівлі-продажу частки, переходить до покупця з моменту підписання договору купівлі-продажу частки;

- разом з переходом права власності на зазначену частку в статутному капіталі до покупця переходять всі права та обов'язки, що належали продавцю, передбачені установчими документами товариства та чинним законодавством;

- для нотаріального посвідченням договору купівлі-продажу частки прошу Вас з'явитися 26 вересня 2015 року об 14 год. за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Водночас слід зазначити, що надаючи відповідь на пропозицію укласти договір купівлі - продажу, позивач визначив, що право власності на частку переходить до покупця з моменту підписання договору купівлі-продажу частки, проте пропозиція відповідача містила інші умови переходу права власності на частку, а саме: з моменту повної сплати вартості частки. Крім того позивач в односторонньому порядку визначив форму вищевказаного договору - нотаріальне посвідчення, а також день та місце вчинення правочину.

Поняття повнота та безумовність оферти є одночасно необхідними, а існування одночасно двох названих умов до акцепту є достатнім для того, що констатувати, що відповідь на оферту є такою, що дає змогу зробити висновок про згоду акцептанта з офертою та з її умовами. Якщо відповідь на оферту є такою, що містить доповнення до пропозиції укласти договір, обмеження чи інші зміни, то така відповідь не може вважатися повною і безумовною. Неповнота та умовність акцепту призводить до відмови від одержання пропозиції. Відповідно до ч. 1 ст. 646 ЦК відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано умовах є відмовою від одержання пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Якщо відповідь про прийняття пропозиції містить доповнення умов, що визначені у оферті, їх зміну чи обмеженням їх дії, або коли у відповіді висловлене бажання, пропозиція щодо такого доповнення, зміни чи обмеження запропонованих умов акцепт не можна вважати повним та безумовним.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Оскільки відповідь позивача про прийняття пропозиції відповідача (акцепт) щодо купівлі частки у статутному капіталі не була повною і безумовною, слід дійти висновку, що сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі - продажу частки, а тому даний договір є неукладеним.

Крім того слід зазначити, що в матеріалах справи міститься відповідь ОСОБА_5 на повідомлення позивача про купівлю частки в статутному капіталі, в якій останній зазначив, що не погоджується із запропонованими позивачем умовами.

Положеннями ст. 20 ГК України та ст. 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

За таких обставин, вимога щодо встановлення або спростування певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належать повноваження щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога -спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Відокремлення встановлення фактів та визнання обставин від спору, де ці факти та обставини є доказом вимог чи заперечень у цьому спорі, суперечить основним засадам господарського процесу та його формам, визначеним ст. 41 ГПК України.

Статтею 12 ГПК України визначено перелік спорів, підвідомчих господарським судам України.

Позовна вимога про визнання укладеним договору купівлі - продажу є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення. Юридичні факти можуть встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Такий правовий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 14 січня 2002 року у справі за позовом акціонерного товариства "Сантехмонтаж-60" до малого приватного підприємства "Фірма "Барвінок", акціонерного товариства "Компанія "Капітал" та акціонерного товариства "Барвінок" про визнання неукладеним договору купівлі-продажу і визнання недійсними договорів.

Таким чином, вимога позивача про визнання договору купівлі - продажу укладеним, є вимогою про визнання факту, що суперечить вимогам ст. 12 ГПК України, не відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим ст. 16 ЦК України та ст.20 ГК України.

В пункті 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

За змістом ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Вимога позивача суперечить положенням ст. 187 ГК України.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки договір купівлі - продажу частки у статутному капіталі є неукладеним, підстав для визнання за позивачем права власності на відповідну частку немає.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 01 грудня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович