ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р.Справа № 922/5716/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Віталія-Плюс", м. Харків 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ФО Янбекова Вікторія Володимирівна, м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії ПАТ "Укрсоцбанк", м. Харків треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ та приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О., м. Харків
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
за участю представників сторін :

позивача - Яковенко В.В.

відповідача - Поляков В.Г.

третьої особи (Янбекова В.В.) - Почуєв В.А.

третіх осіб (ВПВР ДДВС МЮУ та Ємець І.О.) - не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк" в особі ХОФ ПАТ "Укрсоцбанк" (далі - відповідач) звернулось ПП "Віталія-Плюс" (далі - позивач). У позові останній просив суд визнати виконавчий напис №2000 виданий 23.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. про звернення стягнення на нежитлові приміщення першого поверху №1-7, 9-12, площею 443,4 кв.м., другого поверху №1-11, площею 435,5 кв.м., третього поверху №1-17, площею 435,9 кв.м. в літері "А-3" загальною площею 1314,8 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Харків , вул. Костичева, будинок 25-в, що належать Приватному підприємству "Віталія-Плюс" на праві власності, місце знаходження: м. Харків, пров. Олександрівський, 2, , для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" суми у розмірі 11 220 839,76 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Крім того у позові позивач просив суд зупинити стягнення за виконавчим написом №2000 виданий 23.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. в виконавчому провадженні ВП №48702930 відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; витребувати з матеріалів виконавчого провадження ВП №48702930 відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України оригінал виконавчого напису №2000 виданого 23.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.O. та витребувати від ПАТ "Укрсоцбанк" витяг і довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на час розгляду справи з зазначенням часу перейменування АКБ СР "Укрсоцбанк" у ПАТ "Укрсоцбанк".

Ухвалою суду від 21.10.2015 року було порушено провадження у справі та її розгляд був призначений на 04.11.2015 року о 10:45 год. Цією ж ухвалою до участі у справі були залучені:

- в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ФО Янбекова Вікторія Володимирівна (61178, м. Харків, вул. Салтівське шосе, 256, кв. 404);

- в якості третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) та приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. (м. Харків, вул. 23-го Серпня, 51, кв. 2).

Ухвалою суду від 04.11.2015 року розгляд справи був відкладений до 16.11.2015 року до 12:00 год. 16.11.2015 року ухвалою суду розгляд справи був відкладений до 23.11.2015 року до 11:15 год.

Представники третіх осіб на стороні відповідача (ВПВР ДДВС МЮУ та Ємець І.О.) правом на участь у судовому засіданні 23.11.2015 року не скористалися, причину неявки не повідомили, витребуваних судом документів не надали. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресами, вказаними у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Присутній в судовому засіданні 23.11.2015 року представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Крім того, заявив про сплив строку для вчинення виконавчого напису нотаріусу, відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат".

Присутній в судовому засіданні 23.11.2015 року представник третьої особи на стороні позивача - ФО Янбекової В.В., позовні вимоги вважав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.11.2015 року проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні. 17.11.2015 року надав суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначив, що рішення господарського суду Харківської області у справі №66/260-10 від 26.09.2011 року не реалізовано у зв'язку з відсутністю покупців на предмет іпотеки за встановленою у рішенні ціною. Заборгованість за кредитним договором не погашена, а предмет іпотеки не реалізований банком. Згідно з положеннями законодавства, іпотекодержатель має право на свій розсуд обирати спосіб захисту свого порушеного права. Так, відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Оскільки позивач не наводить доказів виконання зобов'язання за кредитним договором, враховуючи, що предмет іпотеки не реалізовано і погашення вимог банку за рахунок іпотеки не відбулося, право вимоги банку, забезпеченої іпотекою, є дійсним і підлягає судовому захисту. Згідно з висновками Верховного Суду України від 09.09.2014 року у справі № 3-71гс14, за змістом ст. 33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання як такого, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 ЦК України. З урахуванням вищевикладеного, висновки щодо повторного та/або подвійного звернення стягнення на предмет іпотеки є помилковими, оскільки положеннями статей 37 та 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено різні способи звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду. А відтак від іпотекодержателя залежить право вибору конкретного способу звернення стягнення на майно. Наданий відзив досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

02 жовтня 2008 року між АКБ "Укрсоцбанк" та Янбековою В. В. (позичальник) був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 834/18-27/35/8-286. Згідно цього договору кредиту АКБ "Укрсоцбанк" надав Янбековій В.В. у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти з досягненням максимального ліміту заборгованості у сумі 400 000,00 доларів США, зі сплатою 15 відсотків річних за кредитом та комісій.

В забезпечення виконання Янбековою В.В. за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №834/18-27/35/8-286, між Приватним підприємством "Віталія-Плюс" та АКБ "Укрсоцбанк" був укладений іпотечний договір №834/19-27/35/8-251, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яковлевою К.Б. за реєстраційним номером 1722 від 02.10.2008 року.

Відповідно до умов іпотечного договору, ПП "Віталія-Плюс" як майновий поручитель (іпотекодавець) передає в іпотеку АКБ "Укрсоцбанк" (іпотекодержателю) у якості забезпечення виконання зобов'язань позичальником за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № №834/18-27/35/8-286 від 02 жовтня 2008 року нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху №1-7, 9-21 площею 443,4 кв.м., другого поверху №1-11, площею 435,5 кв.м., третього поверху №1-17, площею 435,9 кв.м. в літері "А-3", що знаходиться за адресою: місто Харків, вул. Костичева, буд. 25-В та належать ПП "Віталія-плюс" на праві власності на підставі рішення господарського суду Харківської області від 08 липня 2008 року, справа № 29/330-08, зареєстрованого Комунальним підприємством "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 12.08.2008 року на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20426687 за реєстраційним номером 24325293, номер запису: 8387 в книзі :1.

Пунктом 4.5 іпотечного договору №834/19-27/35/8-251 від 02 жовтня 2008 року встановлено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку"; або шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку"; або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати".

Відповідно до п.п. 4.6, 4.7 іпотечного договору, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку"; або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Позичальником зобов'язання щодо повернення заборгованості за договором кредиту виконано не було, у зв'язку з чим, виходячи з умов іпотечного договору та враховуючи невиконання позичальником зобов'язань за договором кредиту, ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором для задоволення своїх вимог за договором кредиту.

26.09.2011 року господарським судом Харківської області у справі №66/260-10 за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії ПАТ "Укрсоцбанк" до ПП "Віталія-Плюс"; 3-я особа - Янбекова В.В., про звернення стягнення на предмет іпотеки було винесено рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" були задоволені, а саме:

- на задоволення вимог ПАТ "Укрсоцбанк" в особі ХОФ ПАТ "Укрсоцбанк" за договором невідновлювальної кредитної лінії №834/18-27/35/8-286 від 02.10.2008 року, укладеного з Янбековою Вікторією Володимирівною у розмірі 2 579 186,57 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення першого поверху №1-7, 9-21 площею 443,4 кв.м., другого поверху №1-11, площею 435,5 кв.м., третього поверху №1-17, площею 435,9 кв.м. в літері "А-3" загальною площею 1314,8 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Харків, вул. Костичева, буд. 25-В та належить Приватному підприємству "Віталія-Плюс" на праві власності на підставі рішення господарського суду Харківської області від 08 липня 2008 року, справа № 29/330-08, зареєстрованого Комунальним підприємством "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 12.08.2008 року на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20426687 за реєстраційним номером 24325293, номер запису: 8387 в книзі :1;

- визначений спосіб реалізації предмета іпотеки за вартістю не нижчою від ринкової вартості у розмірі 8 594 642 грн., встановленої згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №2261 від 16.06.2011 року, шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону "Про іпотеку", надано ПАТ "Укрсоцбанк" в особі ХОФ ПАТ "Укрсоцбанк" - іпотекодержателю право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, а також право проведення усіх дій, пов'язаних зі збереженням та реалізацією предмета іпотеки;

- зобов'язано Приватне підприємство "Віталія-Плюс" звільнити займані приміщення та передати ПАТ "Укрсоцбанк" в особі ХОФ ПАТ "Укрсоцбанк" одночасно з Актом приймання-передачі нежитлової будівлі, ключі від предмету іпотеки, та податкову накладну;

- надано ПАТ "Укрсоцбанк" в особі ХОФ ПАТ "Укрсоцбанк" до моменту продажу предмету іпотеки право на господарське управління предметом іпотеки, з правом укладання у якості Орендодавця договорів оренди з фізичними та юридичними особами, та направленням отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог за кредитним договором;

- з метою збереження предмету іпотеки до його реалізації надано ПАТ "Укрсоцбанк" в особі ХОФ ПАТ "Укрсоцбанк" право обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами;

- стягнуто з Приватного підприємства "Віталія-Плюс" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" в особі ХОФ ПАТ "Укрсоцбанк" витрати по сплаті державного мита в сумі 25 500,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00 грн.

Вказане рішення набрало законної сили та на його виконання були надані відповідні накази.

Як вказує позивач у позовній заяві, з листа відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 10.09.2015 року №20-2-48702930/4, який надійшов на адресу ПП "Віталія-Плюс" 12 жовтня 2015 року, позивачу стало відомо, що постановою від 10.09.2015 року головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ Нідченко Д.Є. відкрито виконавче провадження ВП №48702930 з примусового виконання виконавчого напису №2000 виданого 23.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. Зазначений виконавчий напис нотаріуса вчинений на іпотечному договорі №834/19-27/35/8-251 від 02.10.2008 року про звернення стягнення на нежитлові приміщення першого поверху №1-7, 9-12, площею 443,4 кв.м., другого поверху №1-11, площею 435,5 кв.м., третього поверху №1-17, площею 435,9 кв.м. в літері "А-3" загальною площею 1314,8 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Харків , вул. Костичева, будинок 25-в, що належать Приватному підприємству "Віталія-Плюс" на праві власності, місце знаходження: м. Харків, пров. Олександрівський, 2, , для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" суми у розмірі 11220839,76 грн.

Позивач вважає, що дії відповідача та сам виконавчий напис №2000 виданий 23.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. порушують охоронювані законом цивільні права позивача, а зазначений виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи з приписів частини другої статті 50 Закону України "Про нотаріат", право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Як роз'яснено у п. 8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 року "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", виходячи з приписів частини другої статті 50 Закону України "Про нотаріат", право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах за участю боржника і стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

Тож, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що суд може захистити порушене право, зокрема, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" (далі - Закон) іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як зазначалося вище, у пункті 4.5 іпотечного договору №834/19-27/35/8-251 від 02 жовтня 2008 року сторони обумовили, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: або на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку"; або шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку"; або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати".

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що оскільки предмет іпотеки не реалізований за рішенням суду у зв'язку з відсутністю покупців на предмет іпотеки, то відповідач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, оскільки, згідно з положеннями законодавства, іпотекодержатель має право на свій розсуд обирати спосіб захисту свого порушеного права, що й було зроблено ПАТ "Укрсоцбанк" шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за рішення суду.

Суд вважає недоречним посилання відповідача на Постанову Верховного Суду України від 09.09.2014 року у справі 3-71гс14, оскільки предметом розгляду даної справи було неоднакове застосування Вищим господарським судом України ст. 33 Закону України "Про іпотеку" щодо одночасного задоволення вимог про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, так і в частині стягнення заборгованості з майнового поручителя, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Суд вважає, що виконавчий напис нотаріуса від 23.06.2015 року вчинений з порушенням строку, визначеного ст. 88 Закону України "Про нотаріат".

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, враховуючи викладене, виходячи зі встановлених рішенням господарського суду Харківської області від 26.09.2011 року по справі № 66/260-10 обставин використання ПАТ "Укрсоцбанк" одного із способів захисту порушеного права, встановленого п.п. 4.5, 4.6 іпотечного договору №834/19-27/35/8-251 від 02 жовтня 2008 року та Законом України "Про іпотеку", а саме: звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, набрання зазначеним рішенням суду законної сили та встановленого ст. 61 Конституції України принципу неможливості двічі притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, суд дійшов висновку, що позивачем доведені правові підстави для визнання виконавчого напису №2000 виданого 23.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, суд відхиляє клопотання позивача про зупинення стягнення за виконавчим написом №2000 виданого 23.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. у виконавчому провадженні ВП №48702930 відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та витребування з матеріалів виконавчого провадження ВП №48702930 відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України оригіналу виконавчого напису №2000, виданого 23.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.O., оскільки такі дії не передбачені нормами ГПК України.

Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення", результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, за винятком тих випадків, коли суд вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову (статті 67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку виконання рішення (стаття 121 ГПК).

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис №2000 виданий 23.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. про звернення стягнення на нежитлові приміщення першого поверху №1-7, 9-12, площею 443,4 кв.м., другого поверху №1-11, площею 435,5 кв.м., третього поверху №1-17, площею 435,9 кв.м. в літері "А-3" загальною площею 1314,8 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Харків , вул. Костичева, будинок 25-в, що належать Приватному підприємству "Віталія-Плюс" на праві власності, місце знаходження: м. Харків, пров. Олександрівський, 2, , для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" суми у розмірі 11 220 839,76 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії ПАТ "Укрсоцбанк" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10, ) на користь Приватного підприємства "Віталія-Плюс" (61013, м. Харків, пров. Олександрівський, 2, , п/р 5980 в ТОВ ФБ "Фінанси та кредит", МФО 350697) - 1218,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.11.2015 р.

Суддя О.В. Погорелова