ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Справа № 922/3804/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 11.09.2015р.)

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медліт", м. Харків (вх. №4724 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2015р. у справі № 922/3804/15

за позовом Комунального закладу охорони здоровя "Харківської міської стоматологічної поліклініки № 1", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медліт", м. Харків

про виселення та стягнення 1 813,90 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач - Комунальний заклад охорони здоровя "Харківська міська стоматологічна поліклініка №1" звернувся до господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медліт" про виселення відповідача з нежитлового приміщення загальною площею 16,3 кв.м., яке належить до власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 11/13, та знаходиться на балансі Комунального закладу охорони здоровя "Харківської міської стоматологічної поліклініки № 1"; стягнення з відповідача неустойки у розмірі 1813,90 грн. В обґрунтування цих вимог позивач вказує на те, що відповідач, незважаючи на те, що договір оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 15.04.2010 р. № 4124, на підставі якого відповідачу було передано в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 16,3 кв.м., яке належить до власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 11/13, - припинений; останній, у порушення норм законодавства та п. 4.14 договору, продовжує займати спірне приміщення, у звязку із чим відповідачу також нарахована неустойка згідно п. 9.4. договору; в якості правових підстав позову позивач посилається на норми статей 764, 785 Цивільного кодексу України, статей 193, 284, 291 Господарського кодексу України, статті 17, частини 2 статті 26, частини 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Рішенням господарського суду Харківської області від 31.08.2015р. по справі № 922/3804/15 (суддя О.В. Бринцев) позов задоволено повністю. Вирішено виселити відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю Медліт, з нежитлового приміщення загальною площею 16,3 кв. м, яке належить до власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 11/13, та знаходиться на балансі Комунального закладу охорони здоровя "Харківської міської стоматологічної поліклініки № 1". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Медліт, на користь Комунального закладу охорони здоровя "Харківської міської стоматологічної поліклініки № 1" неустойку у розмірі 1813,90 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Медліт (61003, м. Харків, вул. Короленка, 20, ) на користь Комунального закладу охорони здоровя "Харківської міської стоматологічної поліклініки № 1" (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 11/13, ) судовий збір у сумі 3045,00 грн.

Відповідач з даним рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2015р. по справі № 922/3804/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Скаржник також звернувся до суду із клопотанням про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Ухвалою суду від 05.10.2015р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Медліт", м. Харків про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено, апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01 грудня 2015 р. о 10:00 год.

30.11.2015р. позивач надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 16103), в якому вважає рішення суду у даній справі законним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, просить залишити його без змін. При цьому, позивач стверджує, що апеляційна скарга відповідача ґрунтується на припущеннях та відомостях, які не відповідають дійсним обставинам справи, а тому просить залишити її без задоволення.

01.12.2015р. позивачем надано суду письмові пояснення на апеляційну скаргу (вх. № 16140), відповідно до яких Комунальний заклад охорони здоровя "Харківської міської стоматологічної поліклініки № 1" підтримує свою правову позицію у справі та просить оскаржуване відповідачем рішення у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Медліт" залишити без задоволення.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Медліт", м. Харків був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявне у справі повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (том 1 аркуш справи 132), однак в судове засідання 01.12.2015р. свого представника не направив. Причини неявки представника відповідача суду апеляційної інстанції не відомі.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції належним чином створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, а також з огляду на те, що явку представників сторін у дане судове засідання не визнано обов'язковою, позицію відповідача викладено в апеляційній скарзі і підтверджено письмовими доказами, інших доказів, окрім тих, що містяться в матеріалах справи відповідачем не надано, хоча на це у нього було достатньо часу та можливостей, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами. Неявка представника відповідача не перешкоджає апеляційному розгляду даної справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та наданих сторонами в підтвердження обставин справи доказів, надану в рішенні суду їх юридичну оцінку, дослідивши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги та поданих на неї заперечень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; а зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (стаття 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Як свідчать матеріали справи та правомірно встановлено господарським судом Харківської області, 15 квітня 2010 року між позивачем - Комунальним закладом охорони здоровя "Харківської міської стоматологічної поліклініки № 1" (Орендодавець) та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Медліт" (Орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення (будівлі) за № 4124 (далі - Договір) (том аркуш справи 28-31).

У пункті 1.1. даного Договору сторони обумовили, що Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 16,3 кв.м., яке належить до власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 11/13, та знаходиться на балансі Комунального закладу охорони здоровя "Харківської міської стоматологічної поліклініки № 1".

Набуття Орендарем права користування майном настає після підписання сторонами цього Договору та акту прийому-передачі майна (пункт 2.1. Договору).

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається територіальна громада м. Харкова, а орендар користується ним протягом строку дії договору оренди (пункт 2.2. Договору).

Із матеріалів справи вбачається, що обумовлене Договором приміщення було передано Орендодавцем Орендарю, і це підтверджується актом прийому-передачі нежитлового приміщення (будівлі) від 15.04.2010р. (том 1 аркуш справи 32).

Згідно пункту 3.2. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за орендну майна, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова, затвердженої рішенням 15 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 03.10.2007 р. № 208/07.

Згідно з протоколом засідання комісії з проведення конкурсу на право оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 11/13 від 06.04.2010р. орендна плата за перший повний місяць після укладення договору оренди складає 250,00 грн. без урахування індексів інфляції та ПДВ.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що нарахування орендної плати припиняється з моменту припинення дії договору відповідно до положень ст. 10 цього Договору, що закріплено письмово.

Згідно з пунктом 10.5. Договору оренди у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору протягом 30-ти днів після закінчення його строку. Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Додатковою угодою до договору оренди від 05.03.2014р. строк оренди було подовжено до 15.03.2015р. (том аркуш справи 33).

Зобов'язальні відносини на законодавчому рівні регулюються розділом 1 книги п'ятої Цивільного кодексу України, вимоги до виконання зобов'язання вміщені у главі 48 Цивільного кодексу України.

Правовідносини сторін врегульовано договором оренди, до яких повинні застосовуватись положення глави 58 параграфу 1 Цивільного кодексу України «Найм (оренда)» та норми статей 283-287, 291 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України та статтею 283 Господарського кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Істотними умовами договору оренди є, зокрема строк, на який укладається договір оренди (частина 1 статті 284 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в частині другій статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому, такі заперечення можуть бути висловлені ним як до закінчення терміну дії договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Таким чином, для припинення договору оренди достатнім є вираження стороною в обумовлений законом строк своєї волі у формі заяви про небажання продовжувати орендні відносини. При цьому, законодавчо на орендодавця покладається лише обов'язок зробити заяву про відсутність у нього намірів продовжувати орендні правовідносини і не встановлено, у який спосіб він повинен пред'явити (зробити, повідомити) таку заяву. У сфері орендних відносин усталеною є практика надсилання відповідної письмової заяви рекомендованим листом за адресою місцезнаходження (місця проживання) орендаря, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, або за іншою поштовою адресою, що була повідомлена орендарем в установленому порядку.

Господарським судом на підставі наявних у справі доказових матеріалів в їх сукупності обґрунтовано встановлено факт волевиявлення Орендодавця (позивача) щодо припинення Договору оренди, в звязку з закінченням строку його дії, а також встановлені безумовні заперечення Орендодавця проти подовження дії Договору та необхідність повернення обєкту оренди балансоутримувачу (позивачу у справі). Вказане підтверджується тим, що 27.02.2015 р. листом - вимогою вих. № 131 позивач повідомив відповідача про те, що договір оренди № 4124 від 15.04.2010 року, термін якого спливає 15.03.2015 року, не буде пролонговано, оскільки відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.01.2015 року № 47-р Про встановлення режимів підвищеної готовності до надзвичайної ситуації, розпорядження Харківської обласної адміністрації від 05.02.2015 року № 60 Про переведення Харківської територіальної підсистеми єдиної системи цивільного захисту Харківської області в режимі підвищеної готовності та розпорядження Харківського міського голови від 13.02.2015 року № 19 Про переведення Харківської міської ланки територіальної підсистеми єдиної системи цивільного захисту Харківської області в режимі підвищеної готовності, відповідно до статті 13 Кодексу цивільного захисту України, статті 36 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, керуючись статтями 42, 59 вказаного Закону України, Комунальний заклад охорони здоровя "Харківської міської стоматологічної поліклініки № 1" переводиться в режим підвищеної готовності, відкоригувавши плани укриття працюючої зміни у власних підвальних приміщеннях будівель у разі виникнення надзвичайної ситуації воєнного характеру. З обставин відповідачу у даному листі було запропоновано звільнити приміщення 15.03.2015 року, оформивши належним чином акт приймання передачі орендованого приміщення (том 1 аркуш справи 34).

Даний лист-вимога від 27.02.2015 р. № 131 було безпосередньо вручено директору ТОВ "Медліт" - ОСОБА_2 в цей же день під її особистий підпис, а тому твердження відповідача в апеляційній скарзі про неотримання цього листа колегія суддів вважає безпідставними.

Крім того, листом (вих. № 170 від 17.03.2015р.) позивач повідомив відповідача, що Договір оренди № 4124 від 15.04.2010 року припинено у зв'язку із закінченням строку його дії, та запропоновано повернути орендоване майно, у зв'язку із чим Орендодавцем створено комісію для прийняття приміщення із оренди та підписання відповідного Акту прийому - передачі приміщення (том 1 аркуш справи 35-36). Цей лист отримав особисто директор підприємства відповідача ОСОБА_2 30.03.2015р., про що свідчить відповідна відмітка УДППЗ "Укрпошта" на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення вказаній особі (том 1 аркуш справи 36).

Також, на лист відповідача від 18.03.2015 р. (том 1 аркуш справи 37), в якому містилася пропозиція ТОВ "Медліт" пролонгувати строком ще на один рік Договір оренди № 4124 від 15.04.2010 року на нежитлові приміщення, площею 16,3 кв. м, що знаходяться на балансі Комунального закладу охорони здоровя "Харківська міська стоматологічна поліклініка № 1", позивач листом вих. № 190 від 23.03.2015 р. (том 1 аркуш справи 38) повторно повідомив відповідача, що не погоджується із подальшою пролонгацією договору оренди. Даний лист відповідь отримано 30.03.2015р. особисто директором підприємства відповідача ОСОБА_2

Жодних доказів щодо подовження строку дії Договору оренди у встановленому порядку матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 10.6. Договору дія Договору припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Отже, строк дії Договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 15.04.2010р. № 4124 закінчився 15.03.2015р. і ця угода відповідно є припиненою.

Втім, після закінчення строку дії спірного Договору оренди орендоване приміщення так і не було повернене Орендодавцю.

17.04.2015 р. позивачем було направлено листа відповідачу (вих. № 255), у якому містились вимоги: 1) повернути орендоване майно, 2) підписати відповідний Акт прийому - передачі приміщення, 2) негайно прибути протягом трьох днів з моменту отримання цього листа до адміністрації Орендодавця для повернення майна із оренди та підписання відповідного Акту прийому-передачі приміщення. Цим листом відповідача також попереджено, що у разі невиконання ним умов Договору щодо повернення приміщення, до нього будуть застосовані санкції передбачені п. 9.4. Договору оренди (том 1 аркуш справи 39). Докази направлення цього листа містяться у справі (том 1 аркуш справи 39, зворотна сторона).

Враховуючи те, що після закінчення строку дії Договору акт повернення приміщення, як це передбачено Договором, між сторонами не підписано, приміщення Орендарем Орендодавцю не повернуто, вказане стало підставою для предявлення даного позову про виселення відповідача з нежитлового приміщення загальною площею 16,3 кв.м., яке належить до власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 11/13, та знаходиться на балансі Комунального закладу охорони здоровя "Харківська міська стоматологічна поліклініка №1".

Позовні вимоги обґрунтовані приписами частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, частиною 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та умовами Договору оренди.

Колегія суддів вважає, що господарським судом першої інстанції при вирішенні даного спору, на підставі оцінки зібраних у справі доказів в їх сукупності, зроблені правильні висновки, щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог та необґрунтованості заперечень проти них. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що Орендодавець у встановленому законом порядку попередив Орендаря про закінчення Договору і про необхідність повернення приміщення, подальша оренда якого не є можливою, в звязку з чим підстави для примусу орендодавця до продовження строку дії договору відсутні.

Так, відповідно до положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін (частина 1 статті 17), договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено (частина 2 статті 26), у разі закінчення строку дії договору та відмови орендодавця від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі (частина 1 статті 27).

Відповідно до частин 2, 4 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до пункту 4.14. Договору сторони передбачили обов'язок орендаря у разі припинення або розірвання Договору повернути орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану орендованого майна чи його втрати (повної або часткової) з вини орендаря.

Матеріалами справи підтверджується, що ні на момент прийняття судового рішення у справі господарським судом, ні в процесі його перегляду апеляційним господарським судом, нежитлове приміщення загальною площею 16,3 кв.м., яке належить до власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 11/13, та знаходиться на балансі Комунального закладу охорони здоровя "Харківська міська стоматологічна поліклініка №1" у встановленому Договором оренди та чинним законодавством порядку відповідачем (Орендарем) Орендодавцеві не повернуте.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди безпосередньо передбачені статтею 764 Цивільного кодексу України, статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та опосередковано нормою частини четвертої статті 291 Господарського кодексу України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що сторонами у Договорі оренди встановлено строк його дії - до 15.03.2015 року, а позивачем неодноразово було надіслано на адресу відповідача листи (вих. № 131 від 27.02.2015р., вих. № 170 від 17.03.2015р., вих. № 190 від 23.03.2015р., вих. № 255 від 17.04.2015р.), якими Орендаря - ТОВ "Медліт" було повідомлено про закінчення строку дії Договору оренди та про небажання Орендодавця продовжувати його на новий строк, колегія суддів дійшла висновку, що правові підстави вважати Договір оренди нежитлового приміщення (будівлі) № 4124 від 15.04.2010 року подовженим відсутні, адже дія даного Договору оренди припинена з підстав закінчення строку, на який його було укладено.

З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов цілком обґрунтованого висновку, що ТОВ "Медліт" займає спірне приміщення за відсутності будь-яких правових підстав, оскільки дію спірного Договору оренди припинено внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Крім того, під час здійснення апеляційного розгляду даної справи колегією суддів зясовано, що рішенням господарського суду Харківської області від 20.10.2015 року по справі № 922/4878/15 (суддя Прохоров С.А.) було відмовлено в задоволені позовних вимог ТОВ "Медліт" до Комунального закладу охорони здоровя "Харківська міська стоматологічна поліклініка №1" про визнання Договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) № 4124 від 15.04.2010 року подовженим. Вказане рішення набрало законної сили та враховується судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи.

Що стосується заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки за період з 16.03.2015р. по 31.05.2015р. в сумі 1813,90 грн. колегія суддів зазначає наступне.

В силу статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтями 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі коли наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Пунктом 9.4. Договору оренди № 4124 від 15.04.2010 року сторони передбачили, що у разі неповернення об'єкту оренди після припинення або дострокового розірвання договору оренди у встановлений Договором термін Орендар сплачує на користь Орендодавця та управління комунального майна та приватизації неустойку за кожний прострочений день у 2-кратному розмірі від передбаченого Договором розміру орендної плати. Часом прострочення є період з моменту встановленого для повернення майна до моменту підписання акту приймання-передачі.

З огляду на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України є самостійною підставою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за весь час прострочення, і така відповідальність також була передбачена сторонами у пункті 9.4. Договору оренди № 4124 від 15.04.2010р., колегія суддів враховуючи зазначені законодавчі приписи та умови Договору оренди дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки за період з 16.03.2015р. по 31.05.2015р. в сумі 1813,90 грн. є законними, обґрунтованими, а тому такими, що правомірно були задоволені господарським судом. На підтвердження зазначеної суми нарахованої неустойки позивачем був наданий до матеріалів справи детальний та обґрунтований розрахунок (том 1 аркуш справи 52), який відповідачем не спростований.

Разом з цим, враховуючи те, що в даному випадку право Орендаря (відповідача) на подовження строку дії Договору не може бути реалізоване, тому користування спірним приміщенням після закінчення строку його дії з боку відповідача колегія суддів вважає протиправним, що є підставою для настання відповідальності у вигляді сплати ТОВ "Медліт" неустойки за весь час прострочення. Заперечення відповідача проти нарахування йому неустойки не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, а тому до уваги колегією суддів не приймаються.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Стаття 34 Господарського процесуального кодексу України встановлює правила допустимості доказів і згідно вказаної норми закону обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи відповідача - заявника апеляційної скарги про те, що він не отримував від позивача листів (вих. № 131 від 27.02.2015р., вих. № 170 від 17.03.2015р., вих. № 190 від 23.03.2015р., вих. № 255 від 17.04.2015р.), колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ці твердження не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наданими позивачем доказами.

Також скаржник вважає, що прийняття судом першої інстанції рішення за відсутністю представника відповідача, який до того ж не був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, на думку скаржника, свідчить про порушення судом норм процесуального права та є підставою для скасування рішення.

Однак вказані твердження відповідача є безпідставними, оскільки жодних порушень судом першої інстанції норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Частиною 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що судом першої інстанції було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень, а сторони було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи, проте відповідач наданим йому правом на участь у судовому засіданні не скористався і відзиву на позовну заяву суду першої інстанції не надав, а неявка представника відповідача не перешкоджала вирішенню справи по суті.

Не приймаються колегією суддів до уваги посилання відповідача на те, що ним після закінчення строку дії спірного Договору оренди з 15.03.2015р. по 27.08.2015р. сплачувалась орендна плата і це виконання прийняте позивачем, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.07.2015р., тобто через чотири місяці після закінчення строку дії спірного Договору та після звернення Комунального закладу охорони здоровя "Харківська міська стоматологічна поліклініка №1" до господарського суду із даним позовом про виселення, відповідачем - ТОВ "Медліт" було перераховано на поточний рахунок позивача 1260,00 грн. із призначенням платежу: сплата за оренду 70% за 2015 рік згідно договору № 4124 від 15.04.2010р. ( без ПДВ), про що свідчить виписка по особовому рахунку відповідача 9536 УДКСУ у Київському районі м. Харкова за 20.07.2015 року.

Крім того, 21.07.2015р. ТОВ "Медліт" було перераховано на поточний рахунок Комунального закладу охорони здоровя "Харківська міська стоматологічна поліклініка №1" грошову суму у розмірі 154,65 грн. з призначенням платежу: сплата за експлуатаційні послуги з утримання прибудинкових територій 2014 рік згідно договору № 4124 від 15.04.2010 року, тому числі ПДВ 20% - 25,77 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача 9536 УДКСУ у Київському районі м. Харкова за 21.07.2015 року.

У зв'язку із вищенаведеним, Комунальний заклад охорони здоровя "Харківська міська стоматологічна поліклініка №1" звернувся до Головного управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області із листом вих. № 513 від 23.07.2015 року (том 1 аркуш справи 77), в якому містилось прохання перерахувати кошти платникові у розмірі 1440,03 грн. з розрахункового рахунку поліклініки, які помилково надійшли від платника - ТОВ "Медліт", у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди.

Платіжними дорученнями № 490 від 23.07.2015 року та № 494 від 23.07.2015 року, позивач повернув грошові кошти в розмірі 1440,03 грн. відповідачу - ТОВ "Медліт", що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача 9536 УДКСУ у Київському районі м. Харкова за 24.07.2015 року (призначення платежу: повернення помилково перерахованих коштів за оренду приміщення та повернення помилково перерахованих коштів за експлуатаційні послуги згідно листа № 513 від 23.07.2015 року).

Таким чином, твердження відповідача щодо фактичного виконання сторонами умов Договору після 15.03.2015р. є юридично неспроможними та спростовані позивачем належними доказами.

Наданий відповідачем ОСОБА_3 звіряння від 11.08.2015 року та додаток до цього Акту - нарахування орендної плати за договором 4124/2010, колегією суддів відхиляються, оскільки Акт звіряння складено між позивачем та Управлінням комунального майна та приватизації, яке не є стороною спірного Договору, і яке отримує 30% від орендної сплати до місцевого бюджету. Разом з цим, нарахування, що вказані у додатку до цього Акту, підтверджують нарахування орендної плати відповідачу, як до бюджету, так і балансоутримувачу (позивачу у справі), а не фактично сплачену на рахунок позивача орендну плату.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що відповідач ні під час вирішення спору у господарському суді Харківської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності своїх заперечень проти позову. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. За таких обставин, вимоги відповідача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі цілком законного та обґрунтованого рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2015 року у справі № 922/3804/15.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медліт", м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2015р. у справі № 922/3804/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.