РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015Справа №910/27197/15

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Новоград-Волинський завод

сільгоспмашин"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про стягнення 612 963,06 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Борсученко В.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Новоград-Волинський завод сільгоспмашин" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення суми основного боргу в розмірі 500 000 грн., інфляційних втрат - 64 754,84 грн., 3% річних - 5 531,51 грн. та суму процентів в розмірі 42 676,71 грн. за договором банківського вкладу "Класичний" від 26.01.2011 № 1288.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Позивач наполягав на заявлених позовних вимогах, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав відзив на позовну заяву, в якому повідомляється, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" запроваджено тимчасову адміністрацію, а тому відповідно до п. 1 ч. 5. ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1, 2, ч. 5, ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відповідач просить суд, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши пояснення позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 26.01.2011 між Акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (зараз Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит"), далі Банк, та Публічним акціонерним товариством "Новоград-Волинський завод сільгоспмашин", далі Клієнт, укладено договір банківського вкладу "Класичний" № 1288, далі Договір, відповідно до предмету якого (п. 1.1 Договору) Клієнт надає Банку суму грошових коштів у тимчасове користування на умовах термінованості, платності та зворотності, а Банк виплачує Клієнту таку суму та проценти, нараховані на неї.

На виконання умов Договору Банк відкрив Клієнту вкладні рахунки:

№ 002 (для обліку короткострокових коштів в національній валюті);

№ 001(для обліку довгострокових коштів в національній валюті).

Перерахування вкладного траншу на вкладний рахунок здійснюється Клієнтом зі свого поточного рахунку, шляхом зарахування коштів через транзитний рахунок, що вказаний у відповідному додатку (п. 1.6 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору при закінченні строку розміщення вкладного траншу повернення вкладного траншу здійснюється банком шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Клієнта, що вказаний у п. 7 цього договору. Повернення вкладного траншу може бути здійснено також на інший поточний рахунок Клієнта, що вказаний у листі Клієнта про повернення коштів.

Відповідно до додатку від 12.09.2011 № 1288-5 до Договору позивач 12.09.2011 перерахував відповідачу через транзитний рахунок 200 000 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача за період 12.09.2011-18.08.2015. Пунктами 2 і 3 вказаного додатку визначено, що сума грошових коштів надана Банку на строк до 13.03.2012. На дану суму Банком нараховуються проценти виходячи з процентної ставки у розмірі 11,1% річних. Додатком від 17.12.2014 № 1288-5/13 до Договору сторони змінили строк надання владу до 17.03.2015 та проценту ставку до 28% річних. На виконання додатку від 16.08.2013 № 1288-10 до Договору позивач перерахував відповідачу 16.08.2013 через транзитний рахунок 300 000 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача за період 16.08.2013 -18.08.2015. Пунктами 2 і 3 вказаного додатку визначено, що сума грошових коштів надана Банку на строк до 18.11.2013. На дану суму Банком нараховуються проценти виходячи з процентної ставки у розмірі 19% річних. Додатком від 19.01.2014 № 1288-10/7 до Договору сторони змінили строк надання владу до 20.04.2015. Позивач стверджує, що відповідач у супереч взятих на себе зобов'язань не виконав свого обов'язку і не повернув позивачу отримані суми вкладів у визначений строк та не виплатив проценти, нараховані на них. 21.04.2015 відповідач направив відповідачу лист про повернення коштів за Договором, листом від 28.05.2015 відповідач визнав свої зобов'язання, однак кошти не повернув. 18.06.2015 позивач направив звернення до відповідача щодо вирішення питань невиконання останнім своїх зобов'язань перед Публічним акціонерним товариством "Новоград-Волинський завод сільгоспмашин", яке залишено відповідачем без відповіді. За таких обставин позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" основний борг в розмірі 500 000 грн., суму процентів в розмірі 42 676,71 грн., інфляційних втрат - 64 754,84 грн., 3% річних - 5 531,51 грн. за порушення строків виконання зобов'язань за Договором.

Дослідивши правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

17 вересня 2015 Правлінням Національного банку України прийнята постанова № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних". На підставі даної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит", згідно якого у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію з 18.09.2015.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 510 цього Кодексу сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

За правилом ч. 1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 даного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1.15 глави ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 під час тимчасової адміністрації не здійснюються: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Між сторонами у справі склалися зобов'язальні правовідносини на підставі Договору, які носять майново-грошовий характер, у яких позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, а відповідач - боржником. У Публічному акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит" введено тимчасову адміністрацію, а тому задоволення вимог кредиторів здійснюється лише в порядку, строки та черговість, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Таким чином, позивач має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах передбачених цим Законом та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі № 910/9232/14 та від 01.04.2015 у справі № 910/5560/14.

За таких обставин у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Новоград-Волинський завод сільгоспмашин" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" слід відмовити, як необґрунтовано заявленого.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача - Публічне акціонерне товариство "Новоград-Волинський завод сільгоспмашин", згідно ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.11.2015, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст.ст. 509, 510, 1058, 1060 ЦК України, ст. 175 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, частиною другою та третьою ст. 85 ГПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Новоград-Волинський завод сільгоспмашин" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 30.11.2015 року

Суддя Ю.О.Підченко