ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 907/531/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.
суддівКостенко Т.Ф., Ходаківської І.П.
розглянувши матеріали касаційної скаргиДержавного підприємства "Берегівське лісове господарство", с. Яноші, Закарпатська обл.
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 року
у справі господарського суду Закарпатської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ЦУНАМІ", м. Рожище, Волинська обл.
доДержавного підприємства "Берегівське лісове господарство", с. Яноші, Закарпатська обл.
провитребування необробленої деревини та стягнення 7 500 грн. пені

за участю представників

позивача: Замленський С.С.,

відповідача: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦУНАМІ" (далі за текстом - ТОВ "ЦУНАМІ") звернулось до господарського суду Закарпатської області з позовом (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог) до державного підприємства "Берегівське лісове господарство" (далі за текстом - ДП "Берегівське лісове господарство") про зобов'язання відповідача поставити (передати) ТОВ "ЦУНАМІ" згідно Договору купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах № 1/5 від 04.12.2014 року необроблену деревину загальною вартістю 99 944, 80 грн. з ПДВ та стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 7 500 грн.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 17.06.2015 року залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 року позов задоволено частково: зобов'язано ДП "Берегівське лісове господарство" передати ТОВ "ЦУНАМІ" необроблену деревину загальною вартістю 99 944, 80 грн. з ПДВ, а саме: дуб - пиловник І сорту діаметр 36-49 по ціні 2 766, 00 грн. з ПДВ за 1 куб. м. в кількості 15 куб. м.; дуб - пиловник ІІ сорту діаметр 36-49 по ціні 2 256, 00 грн. з ПДВ за 1 куб.м. в кількості 15 куб.м.; дуб - пиловник ІІІ сорту діаметр 36-49 по ціні 1 652, 00 грн. з ПДВ за 1 куб.м. в кількості 14, 90 куб.м; присуджено до стягнення з ДП "Берегівське лісове господарство" на користь ТОВ "ЦУНАМІ" 7 495, 65 грн.; в іншій частині позову - відмовлено.

Вищезазначені судові акти мотивовано тим, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача поставити товар та сплатити пеню є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню (у зв'язку зі здійсненим судами перерахунком розміру пені), оскільки відповідачем не дотримано умов Договору в частині поставки оплаченого товару, зокрема, не передано позивачу необроблену деревину на суму 99 944, 80 грн., а стягненні пені у розмірі 0,1 % вартості товару за порушення строків виконання зобов'язання, яке не є грошовим, прямо передбачено як ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, так і п. 9.4 укладеного сторонами Договору, який в силу приписів ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, ДП "Берегівське лісове господарство" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 року та рішення господарського суду Закарпатської області від 17.06.2015 року в частині задоволених вимог про стягнення пені у розмірі 7 495, 65 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ "ЦУНАМІ" до ДП "Берегівське лісове господарство" про стягнення пені.

ТОВ "ЦУНАМІ" відзиву на касаційну скаргу подано не було.

Судове засідання 25.11.2015 року проводилось в режимі відеоконференції за клопотанням ТОВ "ЦУНАМІ", яке ухвалою Вищого господарського суду України від 20.11.2015 року було задоволено.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів касаційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 року та рішення господарського суду Закарпатської області від 17.06.2015 року - залишити без змін.

Відповідача згідно з приписами ст. 1114 ГПК України було належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак він не скористався передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеного аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі І кварталу 2015 року, який відбувся 04.12.2014 року, ТОВ "ЦУНАМІ", виграло право на придбання лісопродукції, у зв'язку з чим 04.12.2015 року сторонами укладено Договір купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах № 1/5 (зареєстрований товарною біржею "Закарпатський лісовий ринок" 04.12.2014 року) (далі за текстом - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору ДП "Берегівське лісове господарство" (продавець) передає у власність на відповідних франко-умовах (нижній, проміжний, верхній склад) продавця необроблену деревину (товар), а ТОВ "ЦУНАМІ" (покупець) зобов'язується прийняти та оплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі. Товар поставляється на умовах EXW відповідного складу продавця у відповідності до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "Інкотермс" (редакція 2010 року). Обов'язок навантаження продукції на транспорт покупця на умовах верхнього складу лежить на покупцеві.

Згідно з п. 1.2 Договору на підставі пункту 1.3 Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, затвердженого наказом Держкомлісгоспу України від 19.02.2007 року № 42 та регламенту біржі продавець передає, а покупець купує товар для власної переробки.

В п. 1.3 Договору визначено, що право власності на майно переходить до покупця з моменту повної оплати продавцю вартості купленого на аукціоні товару та підписання товарно-транспортного документу на базисі поставки.

Пунктом 3 Договору передбачено, що ціна на товар встановлена в гривнях за 1 куб. м. на відповідних франко-умовах (нижній, проміжний, верхній склад) продавця згідно Аукціонного свідоцтва про результати проведення аукціону із продажу необробленої деревини ресурсів 1 кварталу 2015 року і складає: лот № 9: пиловник, дуб, сорт 1, D 36-49, L1-6, 30 куб.м., за ціною з ПДВ 2 766, 00 грн.; лот № 15 пиловник, дуб, сорт 2, D 36-49, L1-6, об'ємом 40 куб.м. за ціною з ПДВ 2 256, 00 грн.; лот № 20 пиловник, дуб, сорт 3, D 26-35, L1-6, об'ємом 40 куб.м. за ціною 1 340, 00 грн.; лот № 26 пиловник, дуб, сорт 3, D 36-49, L1-6, об'ємом 40 куб.м. за ціною 1 652, 00 грн., на загальну суму 292 900, 00 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору поставка товару по даному Договору здійснюється згідно місячного графіку поставок, який є невід'ємною частиною даного Договору, на відповідних франко-умовах (нижній, проміжний, верхній склад) продавця (додаток №1).

Згідно з п. 4.2 Договору місячна партія становить пропорційну частину загальної кількості товару, що забезпечує рівномірну поставку та погоджується самостійно продавцем і покупцем графіком поставки. При недосягненні згоди щодо щомісячних об'ємів поставок, що вказується безпосередньо продавцем і покупцем у графіку поставки протягом 10 днів з моменту підписання цього Договору - вважається, що продукція поставляється щомісячно рівними частинами (партіями) протягом відповідного кварталу.

Пунктом п. 5.2 Договору передбачено, що не пізніше ніж за 3 доби до передачі товару продавець повідомляє покупця про дату та місце поставки.

В п. 5.3 Договору визначено, що датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто датою поставки, вважається дата товарно-транспортної накладної.

Платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару згідно виставленого рахунку-фактури на протязі 5 календарних днів з дати пред'явлення рахунку до сплати. Допускається розрахунок готівкою (п. 6.1 Договору).

Відповідно до п. 6.2 Договору сума гарантійного внеску перерахована покупцем на рахунок біржі для участі в аукціоні із продажу ресурсів необробленої деревини зараховується продавцю в якості частин оплати за проданий товар.

Банківські витрати, пов'язані із перерахуванням коштів, оплачуються покупцем (п. 6.3 Договору).

Згідно з п. 6.4 Договору у випадку ненадходження коштів на рахунок продавця в зазначений у п. 6.1 Договору термін, покупець втрачає право на придбання даної партії товару і вона залишається у власності продавця.

Реєстрація Договору товарною біржею "Закарпатський лісовий ринок" здійснюється після підписання його сторонами. Графік поставки (додаток № 1) підписується сторонами самостійно і біржею не реєструється (п. 7.1 Договору).

Відповідно до п. 8.1 Договору покупець зобов'язаний здійснювати попередню оплату за кожну партію товару на протязі 5- ти календарних днів з дати пред'явлення рахунку до сплати.

Згідно з п. 8.3 Договору продавець зобов'язаний передати покупцю товар після сплати рахунку-фактури на протязі 3-х календарних днів (якщо сторони не обумовлять інше), а п. 8.2 Договору передбачено, що покупець зобов'язаний прийняти товар в установлений цим Договором термін.

В п. 8.4 Договору визначено, що продавець зобов'язаний здійснювати поставку товару на умовах даного Договору відповідно до погодженого сторонами графіка поставки, який є невід'ємною частиною даного Договору (з урахуванням п. 4.2. Договору).

В п. 9.4 Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної поставки товару продавець сплачує пеню у розмірі 0,1 % від вартості недопоставленої продукції за кожен день прострочки.

Відповідно до п. п. 12.1, 12.2 Договору він вважається укладеним з моменту проголошення результатів торгів та набуває чинності з моменту підписання сторонами та реєстрації на біржі. Плату за реєстрацію договору на біржі сплачує покупець. Даний договір діє з першого по останній день І кварталу 2015 року.

Закінчення строку цього Договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 12.3 Договору).

Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним законодавством України, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору (п. 12.4 Договору).

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов вказаного Договору ДП "Берегівське лісове господарство" частково поставило ТОВ "ЦУНАМІ" необроблену деревину, однак, 88 куб. м. деревини залишилось недопоставленим.

З матеріалів справи вбачається, що ДП "Берегівське лісове господарство" у встановлений Договором строк жодних рахунків чи будь-яких інших повідомлень про готовність надати товар для відбору позивачу не надсилало, у зв'язку з чим ТОВ "ЦУНАМІ" звернулось до ДП "Берегівське лісове господарство" з письмовою заявою б/н від 18.03.2015 року про забезпечення належної поставки недопоставленої продукції, яка була придбана за результатами аукціонних торгів з продажу необробленої деревини та запропонувало, враховуючи, що до кінця І кварталу залишилося менше двох тижнів, надіслати йому лист про те, що товар буде поставлений у ІІ кварталі 2015 року.

В подальшому, 26.03.2015 року ТОВ "ЦУНАМІ" здійснило авансовий платіж у розмірі 100 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1534 (оплата 44,90 м.куб. деревини), однак відповідач так і не відпустив позивачу передбачений Договором пиловник - дуб у кількості 44,90 куб. м. на суму 99 944, 80 грн. з ПДВ.

Водночас ДП "Берегівське лісове господарство" надіслало відповідь-лист № 119 від 02.04.2015 року про те, що продукцію у об'ємі 88 куб. м. буде відпущено у ІІ кварталі 2015 року за цінами ІІ кварталу та у разі надання письмової згоди на укладення додаткової угоди на поставку продукції.

ТОВ "ЦУНАМІ" листом б/н від 03.04.2014 року погодилось з пропозицією ДП "Берегівське лісове господарство" про поставку такої деревини за цінами ІІ кварталу та попросило направити йому на підписання додаткову угоду на поставку товару, передбачену Договором купівлі-продажу, посилаючись на те, що пунктом 12.4 Договору передбачено, що зміни в Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до цього Договору.

Однак, як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та не спростовано відповідачем, останній підписану додаткову угоду до Договору позивачу так і не направив.

Відтак, враховуючи те, що після проведення оплати відповідачем поставка товару здійснена не була, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зі змісту укладеного сторонами Договору вбачається, що за своєю правовою природою вказаний Договір є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містяться і у ст. 265 Господарського кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

В ч. 1 ст. 691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, в матеріалах справи відсутні докази укладення сторонами додаткової угоди щодо поставки необробленої деревини у ІІ кварталі за цінами ІІ кварталу, а тому продавець зобов'язаний був здійснити поставку відповідно до чинних умов Договору.

Відтак, оскільки п. 8.3 Договору встановлено обов'язок продавця поставити товар протягом 3 днів після здійснення оплати, то зобов'язання повинно було бути виконане у цей строк.

За таких обставин, господарські суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків про те, що оскільки відповідач повністю не виконав свій обов'язок, передбачений біржовою угодою щодо поставки у І кварталі 2015 року 150 куб.м. необробленої деревини на загальну суму 292 900 грн., зокрема, не поставив товар позивачу на суму 99 944, 80 грн., яка була перерахована платіжним дорученням № 1534 від 26.03.2015 року (100 000 грн.), то порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача передати позивачу необроблену деревину загальною вартістю 99 944, 80 грн.

В цій частині судові акти попередніх інстанцій касатором не оскаржуються.

З приводу стягнення пені за порушення строків виконання зобов'язання колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає наступне.

За змістом положень ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Поряд з цим, в п. 9.4 Договору сторони також погодили, що у разі несвоєчасної поставки товару продавець сплачує пеню у розмірі 0,1 % від вартості недопоставленої продукції за кожен день прострочки.

Враховуючи те, що зобов'язання з поставки товару не є грошовим, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає вірними висновки господарських судів попередніх інстанцій про законність та обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 7 495, 65 грн. (у зв'язку зі здійсненим судами перерахунком розміру пені), оскільки відповідачем не дотримано умов Договору в частині поставки оплаченого товару, зокрема, не передано позивачу необроблену деревину на суму 99 944, 80 грн., а стягненні пені у розмірі 0,1 % вартості товару за порушення строків виконання зобов'язання прямо передбачено як ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, так і п. 9.4 укладеного сторонами Договору, який в силу приписів ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання.

Відповідної правової позиції дотримується і Верховний Суд України в своїй постанові від 04.02.2014 року у справі № 903/610/13.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходять до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Поряд з цим, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне відзначити, що доводи ДП "Берегівське лісове господарство", викладені у касаційній скарзі, зводяться до вільного тлумачення правових норм, переоцінки наявних у справі доказів та не спростовують законних і обгрунтованих висновків господарських судів попередніх інстанцій.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 року у справі № 907/531/15 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіТ.Ф. Костенко

І.П. Ходаківська