ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Справа № 905/1795/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівКочерової Н.О. (доповідач), Акулової Н.В. Саранюка В.І.,
розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Донецький енергозавод"
на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 23.10.2015
у справі № 905/1795/15 господарського суду Донецької області
за позовомпублічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанк Росії"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Корум Донецький енергозавод",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне акціонерне товариство "Корум Україна",
простягнення заборгованості у розмірі 1 132 907 651,86 рублів РФ, що еквівалентно 358 066 792,45 грн та 84 419 514,22 грн
за участю представників сторін:

від позивача: Астахов Р.М., дов. від 10.08.2015

від відповідача: не з'явилися

від третьої особи: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство "Дочірній Банк Сбербанк Росії" звернулося до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Донецький енергозавод" про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 02-В/13/66/КЛ-КБ від 20.02.2013 та договором поруки від 31.05.2013 у розмірі 1 132 907 651,86 рублів РФ, що за курсом НБУ станом на 29.08.2015 становить 358 066 792,45 грн та 84 419 514,22 грн, з яких:

- 957 215 612,06 російських рублів, що за курсом НБУ станом на 29.08.2015 становить 302 537 566,35 грн - заборгованість за кредитною лінією,

- 175 692 339,80 рублів РФ, що за курсом НБУ станом на 29.08.2015 становить 55 529 320,92 грн - заборгованість по процентах за користування кредитною лінією,

- 68 723 383,64 грн - пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією,

- 15 696 130,58 грн - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням позичальником - ПАТ "Корум України" своїх зобов'язань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування згідно з кредитним договором № 02-В/13/66/КЛ-КБ від 20.02.2013, у зв'язку з чим, за твердженням позивача, відповідальність перед позивачем за невиконання зобов'язань по вказаному кредитному договору в повному обсязі має нести відповідач, як поручитель позичальника за договором поруки б/н від 20.02.2013, укладеним між банком та відповідачем.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.09.2015 порушено провадження у справі за вказаною позовною заявою, розгляд якої призначено в судовому засіданні на 23.09.2015.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.09.2015 розгляд справи відкладено на 21.10.2015 у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представників відповідача і третьої особи та ненадання ними витребуваних судом документів, зазначених в ухвалі про порушення провадження у даній справі.

В жовтні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Корум Донецький енергозавод" звернулося до господарського суду із зустрічною позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанк Росії" про визнання припиненими зобов'язань за договором поруки від 20.02.2013, укладеним між ним та позивачем за первісним позовом.

В обґрунтування вимог позивач послався на істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору поруки, а саме: загострення соціальної та економічної ситуації на сході України та проведення у східному регіоні України широкомасштабної антитерористичної операції (АТО) із залученням Збройних сил України, що унеможливило виконання договору поруки та є підставою відповідно до ст. 607 ЦК України для припинення зобов'язань за вказаним договором поруки.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.10.2015 (суддя Бойко І.А.) у прийнятті зустрічної позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Донецький енергозавод" відмовлено на підставі ч. 1 ст. 62 ГПК України, оскільки зустрічну позовну заяву подано після початку розгляду справи по суті. Матеріали зустрічної позовної заяви повернуто заявнику.

Не погоджуючись з винесеною місцевим господарським судом ухвалою від 12.10.2015 товариство з обмеженою відповідальністю "Корум Донецький енергозавод" оскаржило її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ТОВ "Корум Донецький енергозавод" просило також звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі, посилаючись на скрутне матеріальне становище підприємства у зв'язку зі складною соціальною та економічною ситуацією на сході України.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2015 (склад колегії суддів: Склярук О.І. - головуючий, Агапов О.Л., Ушенко Л.В.) відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Корум Донецький енергозавод" про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу ТОВ "Корум Донецький енергозавод" повернуто заявнику без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, оскільки до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та не надано доказів на підтвердження того, що майновий стан скаржника перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю "Корум Донецький енергозавод" просить ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2015 скасувати, а справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 та ч. 1 ст. 106 ГПК України ухвала місцевого господарського суду про повернення позовної заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду.

Форма і зміст апеляційної скарги визначені положеннями статті 94 ГПК України, частиною 3 якої встановлено, що до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, і це не заперечується скаржником, що останнім до апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 12.10.2015 не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Разом з цим, товариством з обмеженою відповідальністю "Корум Донецький енергозавод" до апеляційного господарського суду заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

З 01.11.2011 набув чинності Закон України "Про судовий збір" № 3674-VІ від 08.07.2011, норми якого визначають правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Статтею 8 вказаного Закону встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком.

Відповідно до п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та зазначено скаржником в касаційній скарзі, в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору, поданого до суду апеляційної інстанції, ТОВ "Корум Донецький енергозавод" послалося на тяжке фінансове становище товариства у зв'язку із складною соціальною та економічною ситуацією на сході України.

За наслідками перевірки матеріалів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив, що заявником апеляційної скарги не надано жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі. Відсутні такі докази і в матеріалах справи. Не додано скаржником і до касаційної скарги відповідних доказів, зокрема доказів, які б свідчили про відсутність на рахунках ТОВ "Корум Донецький енергозавод" суми грошових коштів, необхідних для сплати судового збору у встановленому законом розмірі на момент звернення з апеляційною скаргою, а також доказів складного фінансового становища, які б унеможливлювали сплату товариством судового збору, (бухгалтерські, фінансові документи підприємства).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що скаржник не обґрунтував належним чином своє клопотання про звільнення від сплати судового збору, не підтвердив належними та допустимими доказами наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, а тому апеляційний господарський суд правильно відхилив клопотання з огляду на відсутність правових підстав для його задоволення та правомірно повернув апеляційну скаргу без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

З огляду на викладене, підстав для зміни чи скасування винесеної господарським судом апеляційної інстанції ухвали не вбачається, оскільки таку було винесено з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Донецький енергозавод" залишити без задоволення, а ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2015 у справі № 905/1795/15 - без змін.

Головуючий Н. Кочерова

Судді Н. Акулова

В. Саранюк