ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2015 р. Справа № 914/1899/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Лялька Н.Р.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2 - представник (довіреність в матеріалах справи);

відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок, б/н та б/д

на рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2015 (суддя Долінська О.З.)

у справі № 914/1899/15

за позовом: Комунальної 3-тьої міської клінічної лікарні, м. Львів

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок, м. Львів

про стягнення 223 421, 24 грн.

Комунальна 3-тя міська клінічна лікарня звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок про стягнення 223 421, 24 грн, з яких 219 491, 61 грн заборгованості з орендної плати з 01.07.2011-06.07.2011 та 3% річних в сумі 3 929, 63 грн. Позов заявлено на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.05.2001 № 0740-В, укладеного позивачем з відповідачем.

Надалі, позивач змінив підставу позову та просив стягнути з відповідача на його користь 119 388, 95 грн заборгованості з орендної плати за період з 01.05.2012 до 30.06.2012, 85 956, 61 грн інфляційних втрат та 3 381, 67 грн 3% річних за період з 11.06.2012 до 01.08.2015.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.08.15 у справі № 914/1899/15 позовні вимоги (з урахуванням заяви про зміну підстав позову) задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 119 388, 95 грн заборгованості з орендної плати, 3 581, 67 грн 3% річних, 85 956, 61 грн інфляційних втрат та 4 178, 54 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Повернуто позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 289, 88 грн.

При прийнятті рішення, місцевий господарський суд виходив зокрема з того, що відповідач не повернув орендованого приміщення згідно з актом приймання-передачі, продовжував ним користуватись, не вносячи орендну плату, відтак, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ТОВ Краківський ринок звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2015 та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю мотивуючи свої доводи порушенням місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, покликається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не враховано, що позивач звертався до відповідача з повідомленням про припинення договору оренди та звільнення приміщення, також про припинення договору оренди іде мова у листі Львівської міської раді від 31.01.2013, таким чином на думку скаржника договір є припиненим з 01.05.2011, а відтак обовязок щодо сплати орендних платежів відсутнім, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Також, зазначає, що позивач не надавав, а відповідач не отримував рахунків для сплати платежів, передбачених договором та не знав про нарахування йому орендної плати та її розмір. Вказує, що рахунки, зазначені в договорі закриті.

25 листопада 2015 року позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому з посиланням на судову практику та постанову пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зазначав про законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, на спростування доводів апелянта щодо ненадання відповідачеві рахунків на оплату вказує, що їх відсутність не впливає на обовязок відповідача щодо сплати орендної плати. Більше того, долучив виписку про рух коштів позивача, які свідчать про перерахування відповідачем орендних платежів 09.10.2015, зокрема: 20 000, 00 грн за користування 23% обєкта оренди у 2013 році та 23 724, 98 грн за користування 23% обєкта оренди у вересні 2015 року. Відтак, доводи скаржника вважає безпідставними.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 у склад судової колегії внесено зміни, замість суддів Давид Л.Л. та Данко Л.С., введено суддів Кордюк Г.Т. та Хабіб М.І.

В даному судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити рішення місцевого господарського суду з підстав його законності та обґрунтованості без змін, апеляційну скаргу без задоволення/

Відповідач (скаржник) явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений з урахуванням нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 № 985, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 року за № 173/24950. Крім того, до матеріалів справи долучено копію списку згрупованих рекомендованих відправлень, поданих в поштове відділення № 10 від 17.11.2015.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2015 у справі № 914/1899/15 залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.05.2001 Комунальною 3-ою міською клінічною лікарнею (орендодавець) та ТОВ Краківський ринок (орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 0740-В, відповідно до п.1.1 якого, орендодавець надає, а орендар приймає в орендне користування окремо стоячу будівлю бувшого гінекологічного відділення лікарні строком на 10 років за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6, загальною площею 962, 1 м.кв (згідно поверхового плану, що є невід'ємною частиною договору) для використання у господарський діяльності з терміном дії з 01.05.2001 по 01.05.2011.

На виконання умов договору сторонами підписано акт прийому-передачі будівлі від 07.09.2001.

Відповідно до п. 4.1 договору орендна плата розраховується згідно постанови КМУ від 19.01.2000 № 75.

Підпунктом 3.3.6 п. 3.3 сторони погодили, що після закінчення строку дії договору оренди орендар зобовязується повернути орендодавцю обєкт оренди за актом прийому-передачі у стані, в якому він буде знаходитись на момент припинення договору оренди.

Доказів повернення обєкту оренди та сплати орендної плати з 01.05.2011 матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Підставою виникнення прав та обов'язків між сторонами є укладений сторонами договір оренди нежитлового приміщення за № 0740-В, за умовами якого позивач надає, а відповідач приймає в орендне користування на 10 років з 1 травня 2001 року по 1 травня 2011 року окремо стоячу будівлю, розташовану за вказаною адресою вул. Рапопорта, 6 у м. Львові.

За умовами п.2.1 договору оренди цей договір укладений строком на 10 років.

Згідно з ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України, орендар зобовязаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 3.3.6 договору після закінчення дії договору орендар здає орендодавцю будівлю за актом передачі у такому стані, в якому вона буде на момент закінчення договору оренди.

Частиною 2 ст. 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як зазначено у чч. 3, 4 п. 5.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України N 12 від 29 травня 2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна (надалі постанова пленуму № 12 від 29.05.2013), слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки повязані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Водночас у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Отже, за умовами п. 3.3.6 договору та ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України, підставою для припинення зобовязання відповідача сплачувати позивачу орендну плату за користування орендованим майном, є підписання акту приймання-передачі приміщення.

В абзаці 4 п. 5.1 вищевказаної постанови пленуму № 12 від 29.05.2013 зазначено, що з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Згідно з ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач не повернув орендованого приміщення згідно акту приймання-передачі, продовжував ним користуватись, не вносячи орендну плату з 01.05.2011.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.08.2012 у справі № 5015/2286/12 визнано право спільної часткової власності Львівської міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок на приміщення в окремо стоячій будівлі бувшого гінекологічного відділення, що позначена на плані літерою Б-2 за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6 загальною площею 933,9 м2 та визнано за ТОВ Краківський ринок право власності на частку в розмірі 77/100 приміщень в окремо стоячій будівлі бувшого гінекологічного відділення, що позначена на плані літерою Б-2 за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта,6 загальною площею 933,9 м2

Вказане рішення набрало законної сили 10.04.2013.

Відповідно до вимог підпункту 3.3.3 пункту 3.3 договору оренди, відповідач зобовязувався регулярно, один раз в місяць, не пізніше 10 числа наступного місяця сплачувати орендну плату, ПДВ тощо.

Відповідач зобовязаний був сплатити за травень 2012 орендну плату не пізніше 10.06.2012, а за червень 2012 не пізніше 10.07.2012.

Відтак, з урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з правомірністю присудження до стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за травень 2012 розмірі 59 784, 15 грн та за червень 2012 в розмірі 59 604, 80 грн, а разом 119 388, 95 грн.

Крім того, позивач в порядку ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача 3 581, 67 грн 3% річних та 85 956, 61 грн інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів погоджується з правомірністю присудження до стягнення з відповідача на користь позивача 3 581, 67 грн 3% річних та 85 956, 61 грн інфляційних втрат за період з 11.06.2012 по 01.08.2015.

З урахуванням вищевикладеного, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, умовами договору та чинним законодавством.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували неправомірність та безпідставність заявленого позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Львівської області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2015 у справі № 914/1899/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 03.12.2015

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Хабіб М.І.