ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 918/364/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого : Полянського А.Г.,

суддів: Кравчука Г.А., Мачульського Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 16.09.2015
у справі Господарського суду№ 918/364/15 Рівненської області
за позовомпублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
докомунального підприємства "Здолбунівкомуненергія"
простягнення 241 742,08 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: Букоємський Р.В., дов. від 13.05.2014 № 14-138;
відповідача: Педич Д.П., дов. від 05.05.2015 № 689;

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія) звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою, у якій просило стягнути з комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" (далі - Підприємство) на користь Компанії 241 742,08 грн. заборгованості, яка складається з інфляційних втрат у розмірі 214 341,65 грн. та 3% річних у розмірі 27 400,43 грн.

Позовні вимоги Компанія, посилаючись на норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Господарського кодексу України (далі - ГК України) обґрунтовувала тим, що Підприємство несвоєчасно виконало грошові зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 № 14/2576/11 щодо розрахунків за поставлений природний газ, у зв'язку із чим йому нараховані інфляційні втрати та 3% річних, які підлягають стягненню в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 11.06.2015 (суддя Гудзенко Я.О.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 (колегія суддів: Маціщук А.В., Гулова А.Г., Петухов М.Г.) рішення Господарського суду Рівненської області від 11.06.2015 залишено без змін.

Вказані судові рішення мотивовано тим, що Підприємством було здійснено оплату за поставлений природний газ на умовах договору від 20.10.2014 № 860/30 про організацію взаєморозрахунків, яким сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 № 14/2576/11, що виключає можливість стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення у розрахунках по ньому.

Компанія звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 і рішення Господарського суду Рівненської області від 11.06.2015 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Компанії та стягнути з Підприємства на її користь суму на яку змінилась сума боргу внаслідок інфляційних процесів, у розмірі 214 341,65 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 27 400,43 грн. Викладені у касаційній скарзі вимоги Компанія обґрунтовує посиланням на порушення судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права, приписи ст. ст. 525, 526, 599, 617, 625, 651, 654 ЦК України, ст. ст. 47, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) .

Підприємство, не скористалось правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та відзив на касаційну скаргу Компанії до Вищого господарського суду України не надіслало, що не перешкоджає касаційному перегляду судових актів, які оскаржуються.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Компанії не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами на підставі матеріалів справи встановлено, що:

- між Компанією (продавець) та Підприємством (покупець) 30.09.2011 було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 14/2576/11 (далі - Договір № 14/2576/11) за яким продавець зобов'язується передати у власність покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України Компанією), для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору;

- пунктом 2.1. Договору № 14/2576/11 передбачено, що продавець передає покупцеві з 01.10. 2011 по 31.12.2012 газ в обсязі до 6 835,0 тис. куб. м;

- згідно з пунктом 5.1. Договору № 14/2576/11 ціна (граничний рівень ціни) на природний газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ);

- у пункті 6.1. Договору № 14/2576/11 сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу;

- відповідно до пункту 7.1. Договору № 14/2576/11 за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором;

- за приписами пункту 10.3. Договору № 14/2576/11 усі зміни і доповнення до цього договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадку, зазначеного у пункті 10.4. цього Договору (зміна платіжних реквізитів);

- згідно з пунктом 11.1. Договору № 14/2576/11 строк дії Договору визначається з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.10.2011 до 31.12.2012, а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування - до повного погашення заборгованості;

- Договір № 14/2576/11 підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками;

- в подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод, якими вносились зміни та доповнення до Договору № 14/2576/11, зокрема: додатковою угодою від 11.10.2011 № 1 сторони окремо визначили ціну за 1000 куб. м природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями (а.с.15); додатковою угодою від 01.08.2012 № 2 сторони внесли зміни до пунктів 2.1., 5.2. та статті 12 "Адреси та реквізити сторін" Договору 14/2576/11 (а.с.16); додатковою угодою від 30.10.2014 № 3 сторони доповнили пункт 6.3. абзацом в наступній редакції: "6.3. У разі сплати боргу по неустойці, інфляційним нарахуванням, процентам річних та судовому збору, за даним Договором, покупець повинен обов'язково зазначити це в платіжному дорученні" (а.с. 17). Зазначені додаткові угоди до Договору № 14/2576/11 підписані уповноважними представниками сторін та скріплені їх печатками;

- на виконання умов Договору № 14/2576/11 Компанія за період з жовтня 2011 по грудень 2012 року поставила, а Підприємство прийняло природний газ на загальну суму 2 106 243,59 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 18-21);

- Підприємство в порушення взятих на себе зобов'язань за переданий природний газ у строки передбачені Договором № 14/2576/11 не розрахувалось, а сплатило борг у розмірі 1 085 901,79 грн. лише 27.10.2014, що підтверджується платіжним дорученням від 27.10.2014 № 16 (встановлено у господарській справі № 918/1378/14);

- 20.10.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської облдержадміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та енергоефективності Рівненської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Здолбунівської районної державної адміністрації, Здолбунівською районною державною адміністрацією, Підприємством та Компанією був укладений договір № 860/30 про організацію взаєморозрахунків (далі - Договір № 860/30) відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (а.с.54-55);

- згідно з пунктом 1. Договору № 860/30 предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30;

- відповідно до пункту 9 Договору № 860/30 Підприємство перераховує на рахунок Компанії кошти в розмірі 1 085 901,79 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з Договором № 14/2576/11 за 2012 рік;

- за змістом підпунктів 2, 3 пункту 12 Договору № 860/30 з метою виконання Договору сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору та перераховувати кошти наступній стороні;

- за приписами пунктів 15, 16 Договору № 860/30 він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором; Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування;

- у пункті 17 Договору № 860/30 сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору;

- Договір № 860/30 підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками;

- на виконання умов пункту 9 Договору № 860/30 Підприємство перерахувало на рахунок Компанії кошти в розмірі 1 085 901,79 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з Договором № 14/2576/11 за 2012 рік, що підтверджено платіжним дорученням від 27.10.2014 № 16.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог частини першої ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми.

Як вірно встановлено судами першої та апеляційної інстанції умовами Договору № 860/30 передбачалися не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінювалися порядок і строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору № 14/2576/11, тобто уклавши договір № 860/30, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору № 14/2576/11.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 16.09.2014 у справі № 917/2520/14 та від 01.07.2015 р. у справі № 924/1230/14.

Відповідно до частини першої статті 11128 ГПК України обов'язковість судових рішень Верховного Суду України, щодо застосування норми права викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

За таких обставин, виходячи зі змісту вищенаведених норм, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що місцевий та апеляційний господарські суди правомірно відмовили в задоволенні позовних вимог про стягнення з Підприємства на користь Компанії 241 742,08 грн. заборгованості, яка складається з інфляційних втрат у розмірі 214 341,65 грн. та 3% річних у розмірі 27 400,43 грн. за Договором № 14/2576/11, оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у Договорі № 860/30, а сторони у пункті 17 цього договору засвідчили, що після виконання договору вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору, тому правових підстав для задоволення позову немає.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Компанії не спростовують висновків господарського суду апеляційної інстанції, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 у справі № 918/364/15 Господарського суду Рівненської області - без змін.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Суддя Г.А. Кравчук

Суддя Г.М. Мачульський