КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2015 р. Справа№ 910/18725/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: Бабій В.В. - дов. від 10.08.2015 року № 26/1-16, Бойко З.Р. - дов. від 24.01.2014 року № 26/1-21, Савчук А.В. - дов. від 09.03.2015 року № 37

від відповідача: Самборський В.М. - дов. від 21.07.2015 року б/н

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Лукор" на рішення господарського суду міста Києва від 21.09.2015 року

у справі № 910/18725/15 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства „Лукор" (м. Калуш Івано-Франківської області)

до Публічного акціонерного товариства „Банк Петрокоммерц-Україна"

про розірвання договору від 29.02.2012 року № 1688, стягнення 56 716 645 грн. 17 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство „Лукор" з позовом (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог) до Публічного акціонерного товариства „Банк Петрокоммерц-Україна" про розірвання договору банківського рахунку № 1688, укладеного 29.02.2012 року між сторонами по справі, та про стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі 56 716 745 грн. 17 коп. з яких: - 54 078 361 грн. 61 коп. - залишок коштів на поточному рахунку ПрАТ „Лукор" № 102, що відкритий в ПАТ „Банк Петрокоммерц-Україна"; - 2 438 000 грн. 00 коп. - пеня, згідно п. 5.1 договору банківського рахунку від 29.02.2012 року № 1688; - 200 383 грн. 56 коп. - 3% річних, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України; (.

Рішенням від 21.09.2015 року господарський суд міста Києва відмовив у позові Приватного акціонерного товариства „Лукор" до Публічного акціонерного товариства „Банк-Петрокоммерц Україна" про розірвання договору від 29.02.2012 року № 1688, стягнення 56 716 745 грн. 17 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду ПрАТ „Лукор" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 21.09.2015 року у справі № 910/18725/15 повністю, винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2015 року апеляційна скарга ПрАТ „Лукор" була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/18725/15 у судовому засіданні за участю представників сторін.

В зв'язку з перебуванням судді Коротун О.М. на лікарняному розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 року був сформований склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Сулім В.В., Майданевич А.Г., який розпочав розгляд справи спочатку.

В судовому засіданні 17.11.2015 року оголошувалася перерва до 03.12.2015 року до 09 год. 45 хв.

В судовому засіданні 03.12.2015 року представники позивача підтримали вимоги апеляційної скарги. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 29.02.2012 року Приватне акціонерне товариство „Лукор" (клієнт) та Публічне акціонерне товариство „Банк Петрокоммерц-Україна" (банк) уклали договір банківського рахунку № 1688, відповідно до умов якого банк зобов'язується відкрити клієнту поточні рахунки у визначених ним валютах, згідно заяв на відкриття, приймати і зараховувати на рахунки грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунків та проведення інших операцій за рахунками, відповідно до умов цього договору, банківських правил, чинного законодавства України та тарифів банку. За надані послуги за рахунками клієнт сплачує банку плату в розмірах, встановлених банком відповідно до діючих тарифів.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору від 29.02.2012 року № 1688 банк списує грошові кошти з рахунків на підставі розпорядження клієнта, рішення суду та у випадках встановлених цим договором.

Згідно з п. 3.1.8 договору від 29.02.2012 року № 1688 банк зобов'язується виконувати доручення клієнта на здійснення договірного списання коштів з його рахунків, в порядку встановленому чинним законодавством.

Клієнт може здійснювати безготівкові розрахунки шляхом використання відповідних розрахункових документів, передбачених чинним законодавством (п. 4.1 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє протягом невизначеного строку (п. 7.1 договору).

Також 29.02.2012 року ПрАТ „Лукор" (клієнт) та ПАТ „Банк Петрокоммерц-Україна" (банк) уклали договір про банківське обслуговування з використанням програмно-технічного комплексу „Банк-Клієнт" № W085, відповідно до умов якого клієнт доручає, а банк бере на себе забезпечення надання банківських послуг із використанням програмно-технічного комплексу „Банк-Клієнт".

Відповідно до п. 3.2.1 договору від 29.02.2012 року № W085 клієнт має право вимагати від банка своєчасного виконання електронних платежів, переданих у банк по каналах зв'язку, якщо дані документи оформлені і передані належним чином.

Банк зобов'язується здійснювати операції по списанню коштів з рахунку клієнта на підставі електронних документів, прийнятих по каналах зв'язку. Проводити списання коштів з рахунку клієнта на підставі електронних документів, якщо вони надійшли в банк в межах операційного часу (з 9-00 до 17-00). Платежі відправлені іншим часом, будуть виконані наступним банківським днем. Платежі з рахунку клієнта здійснюються банком у межах залишків коштів на початок операційного дня (п.п. 3.3.1, 3.3.2 договору).

Договір вважається укладеними на невизначений термін і набуває чинності з дня його підписання обома сторонами (п. 7.1 договору).

На виконання договору банківського рахунку від 29.02.2012 року № 1688 банк відкрив клієнту - ПАТ „Лукор" банківський рахунок у національній валюті № 102.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 8.2 ст. 8 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 року № 2346-III банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Відповідно до п. 8.4 ст. 8 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

08.07.2015 року та 09.07.2015 року ПАТ „Лукор" подало ПАТ „Банк Петрокоммерц-Україна" на виконання платіжні доручення № 372 та № 416 на загальну суму 53 000 000 грн. за допомогою програмно-технічного комплексу „Банк-Клієнт".

08.07.2015 року та 09.07.2015 року листами № 05-20/1268 та № 05-20/1291, посилаючись на п. 5.1 договору про банківське обслуговування з використанням програмно-технічного комплексу „Банк-Клієнт" від 29.02.2012 року № W085, банк звернувся до кпозивача з проханням надати йому оригінали вказаних платіжних доручень.

У відповідь на вказані листи, до банку були направлені по одному примірнику оригінали вказаних платіжних доручень кур'єрською службою. Разом з тим, розрахункові документи були залишені банком без виконання.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що згідно з вимогами чинного законодавства та умовами договору, банк правомірно залишив вказані платіжні доручення без виконання, оскільки відповідно до умов договору від 29.02.2012 року № 1688 банк мав право перевіряти платіжні документи, а їх оригінали були надіслані сторонньою особою та в недостатній кількості примірників.

Так згідно з п.п. 4.2, 4.3 договору банківського рахунку від 29.02.2012 року № 1688 сторони погодили, що банк здійснює розрахункові операції відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України за умови належного оформлення клієнтом розрахункових документів. Платежі з рахунку клієнта банк виконує в межах залишку коштів на рахунку. Операції за розрахунковими документами клієнта здійснюються згідно встановленого режиму роботи банку.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 року № 2346-III розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня. Банк і клієнт мають право, ураховуючи встановлені законодавством строки проведення переказу, передбачити в договорі банківського рахунку інші строки виконання розрахункових документів клієнта. Порядок виконання таких документів визначається договором між банком і клієнтом та внутрішніми правилами банку.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976 , розрахунковий документ (за винятком розрахункового чека) виписується в кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків, з використанням електронно-обчислювальних і друкарських машин за один раз. Вказане зазначено також у пункті 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Згідно з п. 2.24 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті списання коштів (і в повній, і в частковій сумі) з рахунку платника здійснюється на підставі примірника розрахункового документа, який залишається на зберіганні в банку платника. На вимогу клієнта банк надає довідку про виконання (часткове виконання) платіжної вимоги, що підписується уповноваженою/ими особою/ами, або примірник підписаної нею/ними платіжної вимоги, на підставі якої здійснено оплату. Інші примірники розрахункового документа, але не менше ніж один (за винятком розрахункових чеків), банк передає платнику.

Пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті визначено учасників безготівкових розрахунків, до яких віднесено банки та їх філії, підприємства, фізичні особи та інших клієнти банку, з рахунків яких списуються або на рахунки яких зараховуються кошти.

Таким чином, враховуючи зазначені норми законодавства, платіжні доручення повинні подаватись до банку для їх виконання не менше, ніж у двох примірниках: один - для банку, один - для платника.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оскільки позивач не дотримався вимог чинного законодавства, то банк правомірно не здійснив розрахунково-касову операцію за поданими до нього оригіналами платіжних доручень від 08.07.2015 року № 372 та від 09.07.2015 року № 416 на загальну суму 53 000 000 грн.

Також місцевий господарський суд правомірно відхилив посилання позивача на те, що листом від 07.09.2015 року № 144 він направив банку оригінали платіжних доручень від 08.07.2015 року № 372 та від 09.07.2015 року № 416 у двох екземплярах по кожному платіжному дорученню, оскільки вказані дії позивачем були вчинені вже після порушення провадження у даній справі (21.07.2015 року).

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до абз. 1 п. 22.5 ст. 22 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" подання паперових розрахункових документів до банку має здійснюватися клієнтом особисто, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до п. 2.13 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті банки приймають до виконання лише розрахункові документи своїх клієнтів, які подають їх у банк у порядку, передбаченому договорами банківського рахунку цих клієнтів.

Згідно з п. 1.4 Інструкції Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті надсилання (відсилання) паперового розрахункового документа та інших документів у паперовій формі, які надаються разом з ним для інших, крім банків, учасників безготівкових розрахунків означає - доставляння їх представником (фізичною особою - також особисто) або передавання підприємству зв'язку чи іншому спеціалізованому підприємству для відправлення засобами спецзв'язку (кур'єрською, фельд'єгерською поштою тощо) згідно з правилами приймання, оброблення та доставки кореспонденції банківських установ спецзв'язком Державного комітету зв'язку та інформатизації України або передавання підприємству зв'язку для відправлення рекомендованим чи цінним листом відповідно до правил користування послугами поштового зв'язку України.

П. 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року № 1155, визначено, що відправник - юридична або фізична особа, яка безпосередньо або через уповноважену особу подає оператору поштового зв'язку для пересилання поштове відправлення (поштовий переказ).

Оскільки оригінали платіжних доручень від 08.07.2015 року № 372 та від 09.07.2015 року № 416 на загальну суму 53 000 000 грн. були відправлені банку кур'єрскою службою, але фактично направлені були не позивачем, а - ТОВ „Карпатнафтохім", тобто іншою особою, про що свідчить відповідна накладна від 09.07.2015 року.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які підтверджують право ТОВ „Карпатнафтохім" подавати від імені позивача платіжні документи.

В судовому засіданні 03.12.2015 року представники позивача зазначили, що відправлення платіжних доручень відбулося в конверті ТОВ „Карпатнафтохім", оскільки відправку для ТОВ „Лукор" здійснюють ті ж самі люди.

Втім згідно з п. 3.4.1 договору про банківське обслуговування з використанням програмно-технічного комплексу „Банк-Клієнт" від 29.02.2012 року № W085 банк має право не проводити списання коштів із рахунку клієнта, якщо електронний платіжний документ, переданий клієнтом по каналах зв'язку, не відповідає правилам здійснення безготівкових розрахунків.

Крім того банк зазначив, що подані на виконання позивачем розрахункові документи викликали у нього сумнів, оскільки з платіжних доручень від 08.07.2015 № 372 року та від 09.07.2015 року № 416 вбачається, що призначенням платежу є надання поворотної фінансової допомоги іншому суб'єкту господарювання, проте ПрАТ „Лукор" прийнято було прийнято рішення про припинення його діяльності шляхом добровільної ліквідації підприємства, у зв'язку з тим, що подальше існування товариства недоцільне з економічної точки зору (опубліковано в газеті „Урядовий кур'єр" від 24.01.2014 року № 14).

П. 5.1 договору про банківське обслуговування з використанням програмно-технічного комплексу „Банк-Клієнт" від 29.02.2012 року № W085 передбачено, що у разі сумнівності змісту платіжних доручень, які надійшли в банк по каналах зв'язку, банк має право вимагати від клієнта надавати оригінали платіжних доручень і не проводити списання коштів до одержання оригіналів, повідомивши про це клієнта по телефону.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що платіжні доручення від 08.07.2015 року № 372 та від 09.07.2015 року № 416 виклаликали сумнів та були подані до банку без дотримання норм Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, а тому банк правомірно залишив їх без виконання.

Рішення в цій частині підлягає залишенню без змін.

При розгляді спору у даній справі господарський суд міста Києва дійшов висновку, що відсутні підстави для розірвання договору банківського рахунку.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Беручи до уваги висновок суду про правомірність залишення платіжних доручень від 08.07.2015 року № 372 та від 09.07.2015 року № 416 без виконання, а, отже, відсутність факту істотного порушення відповідачем умов договору банківського рахунку від 29.02.2012 року № 1688, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, про те, що вимога позивача про розірвання договору від 29.02.2012 року № 1688 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Рішення в цій частині підлягає залишенню без змін.

Також при розгляді спору у даній справі господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позов про стягнення залишку грошових коштів на поточному рахунку позивача у сумі 54 078 361 грн. 61 коп. та нарахованих на цю суму штрафних санкцій - пені у сумі 2 438 000 грн. та 3 % річних у сумі 200 383 грн. 56 коп. не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги про стягнення залишку грошових коштів на поточному рахунку позивача у сумі 54 078 361 грн. 61 коп. не підлягають задоволенню, оскільки підстав для розірвання договору банківського рахунку від 29.02.2012 року № 1688 господарським судом не встановлено.

А відтак необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню є позовні вимоги про нарахування штрафних санкцій за незарахування коштів на рахунок - пені у сумі 2 438 000 грн. та 3 % річних за користування чужими коштами у сумі 200 383 грн. 56 коп.

Рішення в цій частині підлягає залишенню без змін.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України колегією суддів Київського апеляційного господарського суду судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Лукор" на рішення господарського суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі № 910/18725/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі № 910/18725/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/18725/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич