РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015Справа №910/24981/15

За позовом Державного підприємства «Овруцьке лісове господарство»

до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна

залізниця»

Відокремлений підрозділ Овруцька дистанція колії Державного територіально-

галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»

про стягнення 36 019,59 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Можаровська О.С. - по дов. № 680 від 31.11.2015

від відповідача Ходаківський Ю.П. - по дов. № 1390-НЮ від 09.06.2015

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Державного підприємства «Овруцьке лісове господарство» про стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» 36 019,59 грн. основного боргу, який виник внаслідок неналежного виконання останнім зобов'язань згідно договору купівлі-продажу № 2 від 03.01.2012 та договору № 34 від 28.01.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2015 порушено провадження у справі № 910/24981/15 та призначено справу до розгляду на 06.10.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/24981/15 від 06.10.2105, у зав'язку з не з'явленням представників сторін в засідання суду та невиконанням сторонами вимог суду викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 23.09.2015, розгляд справи було відкладено до 15.10.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/24981/15 від 15.10.2015, у зв'язку не з'явленням представників сторін в засідання суду та невиконання сторонами вимог суду викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 23.09.2015, розгляд справи було відкладено до 10.11.2015.

Відповідачем 05.11.2015 до відділу діловодства суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечує посилаючись на наступне. Позивач в позовній заяві зазначає, що обставини, викладені в позові підтверджуються: копією претензії, копіями договорів № 2 від 03.01.2012, № 34 від 28.01.2013, копіями довіреностей (за 2012-2013 рр.), копіями товарно-транспортних накладних (за 2012-2013 рр.), копіями двох актів взаєморозрахунків від 15.01.2013 і 10.01.2014. Згідно з актом звірки взаєморозрахунків від 10.01.2014, який приєднано до позовної заяви самим же позивачем, станом на 01.01.2014 кредиторська заборгованість відокремленого підрозділу Овруцька дистанція колії ДТГО «Південно-Західна залізниця» (далі - Овруцька дистанція колії) становить 42,89 грн. Між сторонами у 2014 - 2015 роках договори на купівлю-продаж лісопродукції не укладались і лісопродукція Овруцькою дистанцією колії від ДП «Овруцьке лісове господарство» у цей період не отримувалась. Отже, кредиторська заборгованість Овруцької дистанції колії станом на 01.01.2014 становила 42,89 грн., тому позовні вимоги позивача про стягнення із залізниці 36 019,59 грн. боргу є абсолютно безпідставними. Також відзначає, що відповідно до договору № 2 від 03.01.2012 найменування, асортимент, обсяги поставки чи відпуску продукції, ціни на неї на протязі дії договору - погоджуються сторонами» (п 1.4. договору), поставку товару споживач і постачальник погоджують заздалегідь ... (п. 3.1. договору), проте позивачем не надано доказів дотримання цих вимог договору Овруцьким лісовим господарством.

Позивач в судовому засіданні 10.11.2015 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 10.11.2015 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 10.11.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 17.11.2015.

Відповідачем в судовому засіданні 17.11.2015 було подано клопотання про продовження строку вирішення спору у справі № 910/24981/15 на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк вирішення спору у справі № 910/24981/15 на 15 днів.

В судовому засіданні 17.11.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 01.12.2015.

В судовому засіданні 01.12.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.01.2012 між Державним підприємством «Овруцьке лісове господарство» (постачальник) та Овруцькою дистанцією колії ДТГО «Південно-Західна залізниця» (споживач) було укладено договір купівлі-продажу № 2 (далі - договір № 2), зі строком дії до 31.12.2012.

Відповідно до п. 1.1 договору № 2 постачальник зобов'язується виготовити і відвантажити чи відпустити споживачу - пиломатеріали соснові о/н товщиною 25мм-50мм, сорт 2-4.

28.01.2013 Державним підприємством «Овруцьке лісове господарство» (постачальник) та Овруцькою дистанцією колії ДТГО «Південно-Західна залізниця» (споживач) було укладено договір № 34 (далі - договір № 34), зі строком дії до 31.12.2013.

Відповідно до п. 1.1 договору № 34 постачальник зобов'язується виготовити і відвантажити чи відпустити споживачу - пиломатеріали соснові, необрізані 1-4 сорту, сирі, довжиною 3-6м, т. 25-30 мм та іншу продукцію.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманої лісопродукції не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 36 019,59 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Дослідивши зміст договору суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.5. договору № 2 та п. 3.4. договору № 34 днем поставки вважається дата на штемпелі на товарно-транспортній накладеній або на залізничній накладній.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 36 019,59 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № 035723 від 05.03.2012, № 035726 від 05.03.2012, № 035815 від 21.03.2012, № 035951 від 29.03.2012, № 011496 від 26.06.2012, № 012313 від 22.07.2012, № 027969 від 24.09.2012, № 056777 від 12.11.2012, № 057351 від 17.11.2012, № 059330 від 30.01.2013, № 002146 від 14.04.2013, № 003056 від 09.04.2013.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.3. договору визначено фору розрахунку у вигляді попередньої оплати в розмірі 100% на кожну партію товару, що поставляється.

Разом з цим, згідно з п. 2.2. договору № 2 передбачено, що в разі поставки товару без попередньої оплати споживач зобов'язаний оплатити отриманий товар на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з дня відвантаження товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1.2. договорів споживач зобов'язався оплатити продукцію по цінах постачальника діючих на день поставки чи відпуску та прийняти її.

Проте, як свідчать матеріали справи відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманої лісопродукції у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої становить 36 019,59 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 36 019,59 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Заперечення відповідача щодо наявності підписаних між сторонами актів звірки взаєморозрахунків від 15.01.2013 та від 10.01.2014, які на думку відповідача свідчать про наявність іншого розміру заборгованості ніж заявлена позивачем, не приймаються судом до уваги, оскільки в цих актах відсутні посилання на номери договорів та товарно-транспортних накладних, що є предметом спору у даній справі.

Посилання представника відповідача на відсутність боргу у зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог не приймаються судом до уваги оскільки не підтверджуються наявними у справі доказами. На виконання ст. 601 Цивільного кодексу України відповідачем не подано жодного доказу направлення на адресу позивача відповідної заяви.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Державного підприємства «Овруцьке лісове господарство» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (01034, м. Київ, вул. Лисенка, 6, ) на користь Державного підприємства «Овруцьке лісове господарство» (11103, Житомирська область, Овруцький район, с. Дубовий гай, ) 36 019 (тридцять шість тисяч дев'ятнадцять) грн. 59 коп. основного боргу, 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 07.12.2015.

СуддяВ.В.Сівакова