ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015р. Справа№ 914/3269/15

За позовом: Товариства з обмежено відповідальністю «ЕЛЕКТРОН-БМВ»,

м. Львів

до відповідача: Львівської міської ради, м. Львів

про: визнання недійсним (скасування) п. 4.2.2. ухвали Львівської міської ради №3379 від 15.05.2014 року, визнання недійсним договорів про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за землекористування №11076 від 15.07.2014 року, №11077 від 15.07.2014 року,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 дов. №148 від 20.11.2014 р.

відповідача: не зявився.

Учасникам судового процесу розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмежено відповідальністю «ЕЛЕКТРОН-БМВ» до Львівської міської ради в якому просить: визнати недійсним (скасування) п. 4.2.2. ухвали Львівської міської ради №3379 від 15.05.2014 року; визнати недійсним договір про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за землекористування №11076 (щодо земельної ділянки площею 0,2835 га, кадастровий номер :03:002:0018) та визнати недійсним договір про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за землекористування №11077 (щодо земельної ділянки площею 0,4990 га, кадастровий номер :03:002:0016). Ухвалою від 14.09.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.09.2015р.

Розгляд справи відкладався з підстав з наведених у відповідних ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 10.11.2015 р. за клопотанням представника позивача продовжено строк розгляду даної справи з 11.11.2015 року на 15 календарних днів і розгляд справи відкладено на 23.11.2015 року.

В судове засідання 23.11.2015 р. представник позивача зявився, позов підтримав із підстав викладених у позовній заяві та у додаткових поясненнях та обґрунтуваннях до позову вх. №50635/15 від 23.11.2015 року, вимоги ухвал суду виконав.

В судове засідання 23.11.2015 року представник відповідача не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом. Вимоги ухвали суду виконав.

23.11.2015 року за вх. №50611/15 від 23.11.2015 року на адресу господарського суду Львівської області поступило клопотання від відповідача, в якому просить перенести розгляд даної справи на іншу дату, в звязку з перебуванням представника Львівської міської ради ОСОБА_2 на лікарняному листку.

Представник позивача у вирішенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, покладається на розгляд суду.

За вимогами статті 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушення ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (& 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 року №1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесення остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних) . Це складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Всі ці обставини слід врахувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних троків розгляду справи становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є:

1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу;

11) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

2) неподання витребуваних доказів;

3) необхідність витребування нових доказів;

4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача;

5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Як вбачається із матеріалів справи строк розгляду справи, продовжувався ухвалою господарського суду Львівської області від 10.11.2015 р. на 15 календарних днів за клопотанням представника позивача, проти задоволення якого не заперечив представник відповідача.

Відповідач у визначеному Законом порядку був повідомлений про час і місце розгляду даної справи, явка представника відповідача в судове засідання 23.11.2015 року обовязковою, ухвалою суду не визнавалась і відповідач таким чином не був позбавлений права подати суду додаткові належні і допустимі письмові докази в обґрунтування заперечень на позов.

А відтак суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача (вх. №50611/15 від 23.11.2015 року) про відкладення розгляду справи №91/3269/15 23.11.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним.

15 травня 2014 року Львівською міською радою була прийнята ухвала № 3379 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 27.05.1999 р. № 244 та від 01.06.2011 р. № 538 і продовження ТзОВ «Електрон-БМВ» терміну оренди земельних ділянок на вул. Горододькій. 156».

Відповідно до вищевказаної ухвали. 23 липня 2014 року між Львівською міською радою (як власником землі - орендодавцем) та ТОВ «Електрон-БМВ» (як орендарем) були укладені:

- Договір оренди землі від 23 липня 2014 року (щодо оренди земельної ділянки площею 0,2835 га. кадастровий номер :03:002:0018);

- Зміни до договору оренди землі зареєстрованого у Львівській міській раді 01 вересня 2011 року за № 3-1818, (щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0.4990 га. кадастровий номер :03:002:0016).

Відповідно до п. 4.2.2. вищевказаної ухвали позивача - ТОВ «Електрон-БМВ» було зобов'язано у тримісячний термін укласти з Львівською міською радою договір про відшкодування недотриманих коштів за користування земельними ділянками по вул. Городоцькій, 156 у м. Львові (земельна ділянка площею 0,4990 га, кадастровий номер :03:002:0016 та земельна ділянка площею 0,2835 га, кадастровий номер :03:002:0018).

15.07.2014 р. на виконання п. 4.2.2. вищевказаної ухвали Львівської міської ради № 3379 від 15.15.2014 р. між Львівською міською радою (як власником земельних ділянок) та ТОВ «Електрон- БМВ» (як землекористувачем) були укладені:

договір про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за землекористування № 11076 (щодо земельної ділянки площею 0,2835 га, кадастровий номер :03:002:0018) та договір про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за землекористування № 11077 (щодо земельної ділянки площею 0,4990 га, кадастровий номер :03:002:0016).

При цьому, вищевказані договори передбачали сплату позивачем відповідачу коштів за «фактичне землекористування» за період з 15 травня 2014 року (момент прийняття ухвали Львівською міською радою № 3379 від 15.05.2014 р.) до 15 липня 2014 року у сумі 252 545,09 грн.

Пункт 4.2.2. вищевказаної ухвали Львівської міської ради № 3379 від 15 травня 2014 року позивач вважає таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, прийнятим Львівською міською радою з перевищенням повноважень останньої, визначених Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», й, отже протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Одночасно, позивач вважає такими, що суперечать вимогам діючого законодавства та підлягають визнанню недійсними в судовому порядку договори про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за землекористування № 11076 від 15 липня 2014 року та №11077 від 15 липня 2014 року.

Протиправність оскаржуваної ухвали Львівської міської ради № 3379 від 15.05.2014 р. на думку позивача полягає у наступному.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції місцевої ради відноситься встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з п. 12.3. ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та іноді обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 Податкового кодексу України з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII Податкового кодексу України для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п. 12.4. ст. 12 Податкового кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належать: встановлення ставок єдиного податку в межах ставок, визначених законодавчими актами; визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 Податкового кодексу України; до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Зазначає, що при цьому, плата за землю як і орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у комунальній власності, не відноситься до місцевих податків та зборів, передбачених розділом XII Податкового кодексу України. Визначення розміру орендної плати, порядок нарахування та сплати, а також періоди за які сплачується орендна плата здійснюється в суворій відповідності з вимогами діючого законодавства.

Таким чином, позивач вказує, що місцева рада не має повноважень на встановлення додаткових (не передбачених діючим законодавством) платежів до місцевого бюджету, в тому числі «відшкодування втрат від недоотримання коштів за землекористування».

З огляду на це, дії відповідача на думку представника позивача щодо зобовязання позивача до укладення оскаржуваних договорів про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за землекористування № 11076 від 15 липня 2014 року та № 11077 від 15 липня 2014 року є протиправними, виходять за межі компетенції Львівської міської ради та суперечать вимогам діючого законодавства.

Окрім того, позивач покликається на те, що п. 4.2.2. оскаржуваної ухвали Львівської міської ради № 3379 від 15.05.2014 р. та зміст договорів про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за землекористування № 11076 від 15 липня 2014 року та № 11077 від 15 липня 2014 року, суперечить вимогам розділу XIII Податкового кодексу України.

Так, як згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 25031859 від 01.08.2014 р., відповідні речові права ТОВ «Електрон- БМВ» (право оренди земельних ділянок площею 0,4990 га кадастровий номер :03:002:0016, площею 0,2835 га кадастровий номер :03:002:0018) були зареєстровані 31 липня 2014 року.

Таким чином, виходячи зі змісту п. 288.1. ст. 288 ПК України, п. 287.7. ст. 287 ПК України, ст.ст. 124, 125 ЗК України, позивач вважає, що право користування земельними ділянками по вул. Городоцькій, 156 у м. Львові виникло у ТОВ «Електрон-БМВ» лише 31 липня 2014 року. Отже, зобов'язання зі сплати орендної плати діє з 31 липня 2014 року.

В період з 15.05.2014 р. по 15.07.2014 р. відповідне право користування (на умовах оренди) земельними ділянками по вул. Городоцькій, 156 у м. Львові у ТОВ «Електрон-БМВ» було відсутнє, з огляду на що, як вважає позивач і відсутні правові підстави для виконання ним зобовязання щодо сплати відповідної орендної плати.

При цьому, позивач зазначає, що оскаржувані договори про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою за землекористування № 11076 від 15 липня 2014 року та № 11077 від 15 липня 2014 року суперечать вимогам діючого законодавства, зокрема ст. 203 ЦК України, й були укладені позивачем під впливом тяжкої обставини.

Такою тяжкою обставиною позивач вказує виступив той факт, що укладення договорів оренди земельних ділянок (договору оренди землі від 23 липня 2014 року та Змін від 23 липня 2014 року до договору оренди землі зареєстрованого у Львівській міській раді 01 вересня 2011 року за № 3-1818) було поставлене відповідачем в залежність від підписання представником позивача оскаржуваних договорів № 11076 від 15 липня 2014 року та № 11077 від 15 липня 2014 року.

У випадку не підписання оскаржуваних договорів № 11076 від 15 липня 2014 року та № 11077 від 15 липня 2014 року, для позивача могли настати тяжкі наслідки - неможливість продовження користування земельними ділянками по вул. Городоцькій, 156 у м. Львові для здійснення господарської діяльності.

Зважаючи на те, що основним видом діяльності Товариства було надання послуг третім особам (паркування автомобілів) з використанням даних земельних ділянок, припинення користування останніми однозначно призвело б до неможливості виконання Товариством власних господарських зобов'язань та банкрутства ТзОВ «ЕЛЕКТРОН-БМВ».

Зазначає, що вказаними договорами на позивача було покладене додаткове фінансове навантаження зі сплати платежів, що не передбачені діючим законодавством.

Окрім того, позивач покликається на те, що викладені вище факти перевищення відповідачем - Львівською міською радою, власних повноважень при прийнятті п. 4.2.2. ухвали № 3379 від 15 травня 2014 року, та при спонуканні позивача до укладення оскаржуваних договорів № 11076 від 15 липня 2014 року та № 11077 від 15 липня 2014 року, дані договори (правочини) суперечать інтересам держави та суспільства (оскільки у відповідних законах Держава встановлює виключний порядок нарахування та сплати господарюючими субєктами податків, зборів та інших платежів до бюджетів усіх рівнів).

З огляду на це, вищевказані адміністративні договори № 11076 від 15 липня 2014 року та № 11077 від 15 липня 2014 року, стороною яких є Львівська міська рада та які передбачають виконання позивачем зобов'язань фінансового характеру, на думку позивача підлягають визнанню недійсними судом на підставі ч. 1 ст. 215, ч. З ст. 228 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ЦК України.

Просить позов задоволити.

22.09.2015 року за вх. №40268/15 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, яким він позов не визнає і обґрунтовує наступним.

22.12.2014р. прийнято постанову Галицьким районним судом м. Львова про задоволення позову у справі №461/13312/14 за позовом ТзОВ «Електрон-БМВ» до Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування п.4.2.2 ухвали Львівської міської ради № 3379 від 15.05.2014 року та визнання недійсними договорів про відшкодування втрат від недоотриманих коштів Львівською міською радою за землекористування № 11076 та № 11077.

17.06.2015р. Львівським апеляційним адміністративним судом винесено ухвалу якою апеляційну скаргу Львівської міської ради задоволено частково, постанову Галицького районного суду м. Львова від 22.12.2014р. у справі N2876/1166/15 скасовано, провадження у справі закрито.

Розглянувши звернення товариства з обмеженою відповідальністю ТзОВ "Електрон-БМВ від 23.04.2014 № 45/14 (зареєстроване у Львівській міській раді за № 2-6494), листи управління архітектури департаменту містобудування від 05.05.2014 № 2401-2вих-509 та від 12.05.2014 № 2401-2вих- 523, керуючись ст. 144 Конституції України, п. 34 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст.ст. 12, 120, 123 Земельного кодексу України, Львівська міська рада прийняла ухвалу № 3379 від 15.05.2014.

Згідно із Положенням про підготовку, організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 1675 від 26.07.2012 року, з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання договору оренди землі орендар сплачує за окремим договором (угодою) Львівській міській раді втрати від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою у розмірах, визначених управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Ухвалою Львівської міської ради від 07.02.2013 року № 2103 внесено зміни до ухвали міської ради від 26.07.2012 року №1675, які полягають у наступному:

Не може бути укладений договір оренди землі:

- При відсутності підписаного зі сторони орендаря (землекористувача) проекту договору оренди землі та договору (угоди) про відшкодування втрат від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою за період з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання договору оренди землі у Львівській міській раді або відсутності підписаного зі сторони орендаря (землекористувача) проекту договору оренди землі з окремим пунктом договору оренди землі, у якому передбачено сплату орендної плати за землю з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання та реєстрації договору оренди землі у Львівській міській раді.

- Внесено зміни до договору оренди землі згідно з новою нормативною грошовою оцінкою земель м. Львова при відсутності підписаного зі сторони орендаря (землекористувача) проекту договору оренди землі та договору (угоди) про відшкодування втрат від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2011 (введення у дію ухвали міської ради від 18.06.2009 № 2712 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Львова") до часу підписання та реєстрації змін до договору оренди землі у Львівській міській раді або відсутності підписаного зі сторони орендаря (землекористувача) проекту змін до договору оренди землі з окремим пунктом, у якому передбачено сплату орендної плати за землю за період з 01.01.2011 (введення в дію ухвали міської ради від 18.06.2009 № 2712 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Львова") до часу підписання та реєстрації змін до договору оренди землі у Львівській міській раді.

- Договір оренди землі набирає чинності після досягнення сторонами домовленості зі всіх умов його підписання та реєстрації у Львівській міській раді. Договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Термін оренди земельної ділянки починається з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки".

Орендна плата за земельні ділянки справляється виключно у грошовій формі:

- З часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання та реєстрації договору оренди землі згідно з договором (угодою) про відшкодування втрат від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою або згідно з окремим пунктом договору оренди землі, у якому передбачено сплату орендної плати за землю з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання та реєстрації договору оренди землі у Львівській міській раді.

- З часу підписання договору оренди землі та реєстрації його у Львівській міській раді до закінчення терміну оренди землі згідно з договором оренди землі. Несвоєчасне проведення державної реєстрації договору оренди землі не звільняє орендаря від щомісячної сплати орендної плати за землю з дати підписання та реєстрації договору оренди землі у Львівській міській раді".

Ухвала Львівської міської ради від 07.02.2013 року № 2103 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 26.07.2012 року №1675» прийнята на підставі п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад.

Таким чином, відповідач вважає, що приймаючи ухвалу від 15.05.2014 року № 3379 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 27.05.1999 № 244 та від 01.06.2011 № 538 і продовження ТзОВ Електрон-БМВ терміну оренди земельних ділянок на вул. Городоцькій, 156», враховуючи і п.4.2.2 вказаної ухвали, Львівська міська рада діяла в межах норм чинного цивільного, земельного та податкового законодавства України.

Крім цього, відповідач зазначає, що у травні 2013 року заступник прокурора м. Львова звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом та просив визнати нечинною і скасувати ухвалу Львівської міської ради від 07.02.2013 року № 2103 Про внесення змін до ухвали міської ради від 26.07.2012 року № 1675. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2013 року у задоволені позову відмовлено. Відтак Львівським окружним адміністративним судом встановлено, що Львівською міською радою винесено ухвалу від 07.02.2013 року № 2103 в межах компетенції. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.12.2014 року апеляційну скаргу заступника прокурора м. Львова залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2013 року без змін.

Отже, на думку відповідача договори про відшкодування втрат від недоотриманих коштів Львівською міською радою за землекористування № 11076 та N2 11077, які передбачені ухвалою від 07.02.2013 року № 2103 Про внесення змін до ухвали міської ради від 26.07.2012 року № 1675 не суперечать вимогам вищезазначених норм законодавства.

Відповідач зазначає у своїх письмових поясненнях і відзиві, що Одночасно, відсутні правові підстави щодо визнання недійсними договорів про відшкодування втрат від недоотриманих коштів Львівською міською радою за землекористування № 11076 та № 11077. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України і враховуючи наведене, вказані договори не суперечать цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Вважає, що безпідставним та необґрунтованим є посилання позивача по справі на ст. 233 ЦК України при встановленні факту, що укладення договорів оренди земельних ділянок було поставлене відповідачем в залежність від підписання представником позивача оскаржуваних договорів № 11076 та № 11077 від 15 липня 2014 року, виходячи з наступних мотивів.

Постанова Пленуму Верховного суду № 9 від 06.11.2009 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними пункт 23 правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

З огляду на викладене відповідач у своєму відзиві і додаткових поясненнях на позовну заяву просить в позові відмовити.

В судовому засіданні 23.11.2015 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оглянувши в судових засіданнях в процесі розгляду справ оригінали документів позивача, заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Розглянувши звернення товариства з обмеженою відповідальністю ТзОВ "Електрон-БМВ від 23.04.2014 № 45/14 (зареєстроване у Львівській міській раді 23.04.2014 року за № 2-6494), листи управління архітектури департаменту містобудування від 05.05.2014 № 2401-2вих-509 та від 12.05.2014 № 2401-2вих- 523, керуючись ст. 144 Конституції України, п. 34 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст.ст. 12, 120, 123 Земельного кодексу України, Львівська міська рада прийняла ухвалу № 3379 від 15.05.2014.

Згідно із Положенням про підготовку, організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 1675 від 26.07.2012 року, з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання договору оренди землі орендар сплачує за окремим договором (угодою) Львівській міській раді втрати від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою у розмірах, визначених управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Ухвалою Львівської міської ради від 07.02.2013 року № 2103 внесено зміни у додаток до ухвали Львівської міської ради від 26.07.2012 року №1675 «Про затвердження Положення про підготовку, організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок у м. Львові», які полягають у наступному:

13.3. Не може бути:

13.3.1. Укладений договір оренди землі:

13.3.1.1. При наявності розбіжностей між відомостями, що містяться в ухвалі міської ради про надання в оренду земельної ділянки або у протоколі аукціону (у разі набуття права оренди на земельну ділянку на конкурентних засадах) та в інших документах, передбачених Законом України Про оренду землі.

13.3.1.2. При відсутності підписаного зі сторони орендаря (землекористувача) проекту договору оренди землі та договору (угоди) про відшкодування втрат від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою за період з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання договору оренди землі у Львівській міській раді або відсутності підписаного зі сторони орендаря (землекористувача) проекту договору оренди землі з окремим пунктом договору оренди землі у якому передбачено сплату орендної плати за землю з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання та реєстрації договору оренди землі у Львівській міській раді.

13.3.2. Внесено зміни до договору оренди землі згідно з новою нормативною грошовою оцінкою земель м. Львова при відсутності підписаного зі сторони орендаря (землекористувача) проекту договору оренди землі та договору (угоди) про відшкодування втрат від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2011 (введення у дію ухвали міської ради від 18.06.2009 № 2712 Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Львова) до часу підписання та реєстрації змін до договору оренди землі у Львівській міській раді або оренди землі з окремим пунктом, у якому передбачено сплату орендної плати за землю за період з 01.01.2011 (введення в дію ухвали міської ради від 18.06.2009 № 2712 Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м.Львова) до часу підписання та реєстрації змін до договору оренди землі у Львівській міській раді.

2. Викладено підпункт 13.5 у новій редакції:

13.5. Договір оренди землі набирає чинності після досягнення сторонами домовленості зі всіх умов його підписання та реєстрації у Львівській міській раді. Договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Термін оренди земельної ділянки починається з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки.

3. Викладено підпункт 16.1 у новій редакції:

16.1. Орендна плата за земельні ділянки справляється виключно у грошовій формі:

16.1.1. З часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання та реєстрації договору оренди землі згідно з договором (угодою) про відшкодування втрат від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою або згідно з окремим пунктом договору оренди землі, у якому передбачено сплату орендної плати за землю з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання та реєстрації договору оренди землі у Львівській міській раді.

16.1.2. З часу підписання договору оренди землі та реєстрації його у Львівській міській раді до закінчення терміну оренди землі згідно з договором оренди землі. Несвоєчасне проведення державної реєстрації договору оренди землі не звільняє орендаря від щомісячної сплати орендної плати за землю з дати підписання та реєстрації договору оренди землі у Львівській міській раді.

Ухвала Львівської міської ради від 07.02.2013 року №2103 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 26.07.2012 року №1675» прийнята на підставі п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Стаття 80 Земельного кодексу України передбачає, що територіальні громади, які реалізують право власності на землю через органи місцевого самоврядування, є суб'єктами права власності на землю, що є комунальною власністю.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Постановою пленуму Вищого Господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» встановлено, що вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, шкоди у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки) суди, крім спеціальних норм, повинні брати до уваги загальні положення статті 22, глави 82 ЦК України, частини другої статті 224 ГК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України упущеною вигодою є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Також дана стаття ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Стаття 1166 ЦК України закріплює положення відповідно до якого майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Частина друга цієї ж статті визначає, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 626 ЦК України під договором розуміє домовленість двох або більше сторін, яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. В даному випадку договір про відшкодування втрат від недотриманих коштів не суперечить вимогам вищезазначеної норми законодавства.

Як зазначено у ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього ж Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахування вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено статтею 629 ЦК України.

Частина 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, передбачає, що договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення другою стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні нею договору.

Частиною 1 ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Львівська міська рада у відповідності до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду м. Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами України.

Згідно ст. 206 Земельного Кодексу України - використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом 1.147 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Оскільки дана норма передбачає плату за землю виключно у формі - або земельного податку, або орендної плати, ухвалою Львівської міської ради від 07.02.2012 року № 2103 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 26.07.2012 року №91675» передбачено сплату орендної плати за земельні ділянки з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання та реєстрації договору оренди землі згідно з договором (угодою) про відшкодування втрат від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою або згідно з окремим пунктом договору оренди землі, у якому передбачено сплату орендної плати за землю з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання та реєстрації договору оренди землі у Львівській міській раді.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу України - право власності чи право користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності громадяни та юридичні особи набувають за рішенням органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначеним цим Кодексом або за результатами аукціону, отже з моменту набуття права власності чи права користування земельною ділянкою громадян та юридичних осіб , згідно ст. 206 Земельного кодексу України виникає обовязок щодо плати за землю, оскільки використання землі в Україні є платним, а обєктом плати є земельна ділянка.

Після прийняття рішення органом місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи у користування - орган місцевого самоврядування Львівська міська рада, як власник, виражає свою волю щодо передачі об'єкта власності у користування певній фізичній чи юридичній особі, з моменту прийняття рішення дана земельна ділянка не може бути передана чи надана іншому суб'єкту, і неотримання коштів за користування даною земельною ділянкою є пряме порушення прав власника землі на отримання плати за землю.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийнятті в межах наданих їм повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, обєднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Таким чином, приймаючи ухвалу від 15.05.2014 року № 3379 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 27.05.1999 № 244 та від 01.06.2011 № 538 і продовження ТзОВ Електрон-БМВ терміну оренди земельних ділянок на вул. Городоцькій, 156», враховуючи і п.4.2.2 вказаної ухвали, Львівська міська рада діяла в межах норм чинного цивільного, земельного та податкового законодавства України.

Крім цього, судом встановлено, що у травні 2013 року заступник прокурора м. Львова звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом та просив визнати нечинною і скасувати ухвалу Львівської міської ради від 07.02.2013 року № 2103 Про внесення змін до ухвали міської ради від 26.07.2012 року № 1675. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2013 року у задоволені позову відмовлено. Відтак судом встановлено, що Львівською міською радою прийнято ухвалу від 07.02.2013 року № 2103 в межах компетенції. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.12.2014 року апеляційну скаргу заступника прокурора м. Львова залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2013 року без змін. (докази містяться в матеріалах справи)

Отже, договори про відшкодування втрат від недоотриманих коштів Львівською міською радою за землекористування № 11076 та № 11077, які передбачені ухвалою ЛМР від 07.02.2013 року № 2103 Про внесення змін до ухвали міської ради від 26.07.2012 року № 1675 не суперечать вимогам вищезазначених норм законодавства.

Одночасно, відсутні правові підстави щодо визнання недійсними договорів про відшкодування втрат від недоотриманих коштів Львівською міською радою за землекористування № 11076 та № 11077. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України і враховуючи наведене, вказані договори не суперечать цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Безпідставним та необґрунтованим є посилання позивача по справі на ст. 233 ЦК України при встановленні факту, що укладення договорів оренди земельних ділянок було поставлене відповідачем в залежність від підписання представником позивача оскаржуваних договорів № 11076 та № 11077 від 15 липня 2014 року, виходячи з такого.

Згідно 4.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Такі правочини, які в цивілістичній науці одержали назву кабальних, мають ваду волі, оскільки їх формування здійснюється за таких обставин, за яких практично виключається нормальне формування волі, що змушує особу вчинити правочин на невигідних для себе умовах. Під тяжкими обставинами кабального договору необхідно розуміти не будь-яке несприятливе матеріальне, фінансове, соціальне чи інше становище, а його крайні форми, наприклад, важка хвороба особи чи її близьких, смерть її годувальника, крайня нужденність сім'ї, загроза втратити заставлене житло, загроза банкрутства та інші обставини, для усунення чи пом'якшення яких необхідне термінове укладення правочину. Підставами визнання правочину, укладеного на вкрай невигідних умовах, може слугувати, наприклад, надзвичайно низька винагорода, порівняно з ціною відчуженої речі, виконаної роботи, наданої послуги. Однак для кваліфікації правочину за ст. 233 необхідна обов'язкова наявність зазначених двох умов.

Відповідно до ч.2 ст. 233 при визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 ЦК України. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Закон покладає на контрагента, який скористався тяжкою обставиною, обов'язок відшкодувати другій стороні збитки й моральну шкоду, що завдані їй у зв'язку із вчиненням такого правочину. Для того, щоб вважати особу такою, що скористалася тяжкою обставиною свого контрагента, достатньо встановити, що вона знала цю обставину та невигідність для другої сторони умов правочину. Якщо ж цього не буде встановлено, то у разі визнання кабального правочину недійсним мають застосовуватися загальні правові наслідки, передбачені ст. 216 ЦК України.

Постанова Пленуму Верховного суду № 9 від 06.11.2009 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними пункт 23 правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім 7 чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Згідно ч.1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування серед іншого є земля та природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Львівська міська рада, у відповідності до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду м. Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами України.

Згідно із ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Стаття 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачає, що розпорядження землями територіальних громад віднесено до компетенції міських рад. У відповідності до ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (уразі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

На підставі ухвали Львівської міської ради №3379 від 15.05.2014р. «Про внесення змін до ухвал міської ради від 27.05.1999р. №244 та від 01.06.2011р. №538 і продовження ТзОВ «Електрон-БМВ» терміну оренди земельних ділянок на вул. Городоцькій, 156» укладено договір оренди землі від 23.07.2014р. №3-2339, зміни до договору оренди землі від 23.07.2014р. N93-2340 та договори про відшкодування недотримання коштів за користування земельною ділянкою.

Пунктом 1 змін до договору оренди землі передбачено, що орендодавець (Львівська міська рада) на підставі Податкового кодексу України, ухвал Львівської міської ради №1675 від 26.07.2012р., №2712 від 18.06.2009р., №3379 від 15.05.2014р. надає, а орендар (ТзОВ «Електрон-БМВ») приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у м. Львові на вул. Городоцькій, 156 для будівництва та обслуговування автозаправної станції.

Пунктом 4.2.2. ухвали Львівської міської ради N23379 від 15.05.2014р. передбачено ТзОВ «Електрон-БМВ укласти з Львівською міською радою договір про відшкодування недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою.

Положенням про підготовку, організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 1675 від 26.07.2012 року, з часу прийняття ухвали про надання в оренду земельної ділянки до часу підписання договору оренди землі орендар сплачує за окремим договором (угодою) Львівській міській раді втрати від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою у розмірах, визначених управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Ухвалою Львівської міської ради від 07.02.2013 року № 2103 внесено зміни до ухвали міської ради від 26.07.2012 року №1675.

Згідно п. 13.3.2 ухвали Львівської міської ради від 07.02.2013р. №2103 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 26.07.2012р. №1675» не може бути внесено зміни до договору оренди землі згідно з новою нормативною грошовою оцінкою земель м. Львова при відсутності підписаного зі сторони орендаря (землекористувача) проекту договору оренди землі та договору (угоди) про відшкодування втрат від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2011р. (введенням в дію ухвали міської ради від 18.06.2009р. №2712 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Львова») до часу підписання та реєстрації змін до договору оренди землі у Львівській міській раді або відсутності підписаного зі сторони орендаря (землекористувача) проекту змін до договору оренди землі з окремим пунктом, у якому передбачено сплату орендної плати за землю за період з 01.01.2011 року (введення в дію ухвали міської ради від 18.06.2009р. №2712 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Львова») до часу підписання та реєстрації змін до договору оренди землі у Львівській міській раді.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» щодо зміни умов договору оренди землі, пункту 13 додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220 «Про затвердження типового договору оренди землі» пункту 13 діючого договору оренди землі та у звязку з прийняттям ухвали міської ради від 18.06.2009р. №2712 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Львова» із змінами і введенням в дію нової грошової оцінки земель м. Львова з 01.01.2011 року, орендарі зобовязані внести зміни до договорів оренди землі.

Отже, пунктом 13.3.2 ухвали Львівської міської ради від 07.02.2013р. №2103 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 26.07.2012р. №1675» чітко передбачено, що для укладення договору оренди землі та його продовження необхідно внести зміни до договорів оренди землі та укласти договір про відшкодування втрат від недоотримання коштів Львівською міською радою, відповідно нормативної, введеною в дію 01.01.2011 ухвалою міської ради від 18.06.2009 року №2712 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Львова (зі змінами і доповненнями) за фактичне землекористування протягом 2011-2013 років.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийнятті в межах наданих їм повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, обєднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Отже, договори про відшкодування втрат від недоотриманих коштів Львівською міською радою за землекористування № 11076 та N9 11077, які передбачені ухвалою від 07.02.2013 року № 2103 Про внесення змін до ухвали міської ради від 26.07.2012 року № 1675 не суперечать вимогам норм цивільного, земельного, податкового законодавства.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 ст. 35 ГПК України підставами звільнення від доказування є ті обставини, які визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року №18, у випадку, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши та дослідивши матеріали справи і подані сторонами докази, суд оцінив їх в сукупності та прийшов до висновку, що позивач не довів належними і допустимими письмовими доказами підставність позовних вимог і не спростував заперечень відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно ст.49 ГПК України судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 43, 12, 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 27.11.2015 р.

Суддя Долінська О.З.