ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р. Справа № 922/4441/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т.В., суддя Гребенюк Н.В.,

при секретарі Томіній І.В.,

за участю представників:

прокурора - Горгуль Н.В. - посв. № 036152 від 29.10.2015р.,

1-го відповідача - Оганезова Р.А. - дов. № 08-11/4349/2-15 від 05.11.2015р.,

2-го відповідача - Баранов Т.О. - дов. б/н від 02.10.2015р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області (вх. №5033 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 05.10.2015 р. у справі № 922/4441/15,

за позовом Заступника прокурора Харківської області, м. Харків

до 1) Харківської міської ради, м. Харків,

2) Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Сокольники-люкс", м. Харків,

про скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року до господарського суду Харківської області звернувся заступник прокурора Харківської області з позовом до Харківської міської ради та ОК "ЖБК "Сокольники-люкс", в якому просив суд визнати незаконним та скасувати п. 33 додатку 1 до рішення 39 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлікації та обслуговування будівель і споруд" від 23.12.2009 року № 330/09; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №817321 від 29.12.2009 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №№ 36; зобов'язати ОК "ЖБК "Сокольники-люкс" повернути земельну ділянку, площею 0,85 га (кадастровий номер :16:013:0169) у власність територіальної громади.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.10.2015 р. (суддя Погорелова О.В.) заяву Харківської міської ради про застосування спливу позовної давності задоволено. Заяву Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Сокольники-люкс" про застосування спливу позовної давності задоволено. В задоволенні позову відмовлено повністю.

Заступник прокурора Харківської області з рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 05.10.2015р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що сам факт присутності на пленарному засіданні сесії Харківської міської ради від 23.12.2009р. прокурора міста Харкова Поповича Є.М. не може слугувати підставою для початку перебігу строку позовної давності, оскільки не свідчить про обізнаність щодо існуючих порушень. Як зазначає прокурор, безпосередні дані, які свідчать про порушення порядку передачі земельної ділянки ОК "ЖБК "Сокольники-люкс", прокуратурою області виявлено у квітні-червні 2015 року, тому, на думку прокурора, саме з квітня-червня 2015 року повинен обчислюватись строк позовної давності у спірних відносинах.

1-й відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства. 1-й відповідач зазначив, що вважає, що суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин положення ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 203, 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України.

2-й відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги за необґрунтованістю, а рішення господарського суду Харківської області від 05.10.2015 р. у справі № 922/4441/15 залишити в силі. В обґрунтування заперечень посилається на те, що суд першої інстанції при розгляді справи правильно встановив той факт, що прокуратурою як позивачем по справі був пропущений строк позовної давності, що заступник прокурора Харківської області при поданні позовної заяви не врахував вимоги ст. 120 Земельного кодексу України, що на земельній ділянці розташований багатоповерховий будинок 1960 року побудови, ще за довго до прийняття оскаржуваного рішення, що реєстраційні документи ОК "ЖБК"Сокольники-Люкс" отримані без порушення норм чинного законодавства та посилаючись на необґрунтованість того, в інтересах якого суб'єкта права діє заступник прокурора Харківської області.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора та у відзиві на неї доводи відповідачів, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у ході вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на території м. Харкова, прокуратурою області встановлено, що п. 33 додатку 1 до рішення 39 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлікації та обслуговування будівель і споруд" від 23.12.2009 року № 330/09 Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Сокольники-люкс" надано у власність земельну ділянку, площею 0,8500 га, за рахунок земель житлової та громадської забудови за адресою: м. Харків, Сокольники, 6-а для експлуатації та обслуговування житлової забудови.

На виконання вказаного рішення другому відповідачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,85 га (державний акт серія ЯИ №817321 від 29.12.2009 року).

За результатами вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на території міста Харкова, прокуратурою Харківської області було встановлено, що зазначене рішення Харківської міської ради про передачу у власність ОК "ЖБК "Сокольники-люкс" прийнято у порушення вимог ст. 41 Земельного кодексу України (далі - ЗКУ), ст. ст.133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК) та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року №186 (далі - Примірний статут).

У зв'язку з цим, прокурором було подано до господарського суду позов про визнання незаконним та скасування даного рішення в частині п. 33 додатку 1 до нього, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі цього рішення та зобов'язання 2-го відповідача повернути територіальній громаді м. Харкова земельну ділянку.

Разом з тим, відповідачами у справі заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності до спірних правовідношень.

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 Цивільного кодексу України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України).

Водночас необхідно мати на увазі, що, оскільки закон (пункт 10 частини другої статті 16, стаття 21 Цивільного кодексу України, абзац третій частини другої статті 20 Господарського кодексу України) визначає визнання недійсними актів державних та інших органів, що суперечать законодавству і порушують права та законні інтереси осіб, як спосіб захисту цивільних прав, то до позовних заяв юридичних осіб і зазначених громадян про визнання недійсними таких актів застосовується загальна позовна давність.

Таким чином до спірних взаємовідносин встановлюється загальна позовна давність, яка згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України становить три роки.

Як роз'яснено у п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 року, початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

Частинами 1, 2, 4 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 27.05.2014 року у справі №3-23гс14 та від 23.12.2014 року у справі №916/2414/13.

Тобто, суд першої інстанції правомірно зазначив, що у разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор, позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

Як вбачається з протоколу пленарного засідання сесії Харківської міської ради від 23.12.2009 року, на пленарному засіданні Харківської міської ради безпосередньо був присутній прокурор м. Харкова - Попович Є.М.

У мотивувальній частині постанови Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 29.10.2014 року №6-152цс14 визначено наступне: "Норма частини першої статті 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Оскільки позивач, як юридична особа, набуває та здійснює свої права і обов'язки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноважень яких належав контроль у сфері земельних відносин".

Отже, у зв'язку із обізнаністю з 23.12.2009 року прокурора м. Харкова про прийняття оскаржуваного рішення Харківської міської ради, згідно із позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року №6-152цс14, також є обізнаними всі інші органи прокуратури, оскільки вони становлять єдину централізовану систему відповідно до ст. 6 Закону України "Про прокуратуру". А з урахуванням правової позиції зазначеної у постанові Верховного Суду України №З-23гс14 від 27.05.2014 року, початок перебігу строку позовної давності починає свій перебіг не з дати здійснення прокурором перевірки оскаржуваного рішення, а з дати коли прокурору було відомо про існування оскаржуваного рішення (ст. 253 Цивільного кодексу України).

Таким чином, як вірно дійшов висновку суд першої інстанції та погодилась з ним колегія суддів, початок перебігу позовної давності щодо оскарження рішення Харківської міської ради від 23.12.2009 року, починається саме з цієї дати прийняття рішення, оскільки його прийняття відбувалось безпосередньо за участю прокурора міста Харкова, який перебував на пленарному засіданні, та у відповідності до ст. 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності за вимогами щодо оскарження цього рішення сплинув 23.12.2012 року.

Згідно із п. 10 наказу Генеральної прокуратури України від 18.10.2010 року "Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів", з метою підвищення ефективності наглядової діяльності за додержанням і застосуванням законів, керуючись статтями 1,15,19-24 Закону України "Про прокуратуру", було наказано, зокрема, періодично, але не рідше одного разу на місяць, перевіряти законність правових актів Кабінету Міністрів України, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Використовувати право участі у засіданнях цих органів.

Відповідним суб'єктом здійснення державою своїх цивільних прав в даному випадку є прокурор, який згідно із ст. 1 Закону України "Про прокуратуру", здійснює прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів місцевими Радами, їх виконавчими органами, з відповідними наслідками прокурорського нагляду, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави.

Крім цього, спірне рішення було направлено на адресу прокурора міста Харкова листом № 08-04/177/2-10 від 01.02.2010 року, що свідчить про об'єктивні можливості для здійснення перевірки законності цього рішення і звернення до суду, в разі наявності порушень під час його прийняття.

Посилання прокурора на те, що органам прокуратури стало відомо про те, що міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення була зобов'язана з'ясувати правовий статус, мету та підстави створення кооперативу відповідно до ЖК та Примірного статуту тільки 17.04.2014 року, тобто після прийняття відповідної постанови Верховним Судом України, не має правового значення у справі, та не може бути початком перебігу строку позовної давності, з огляду на таке.

Як зазначає прокурор, безпосередні дані, які свідчать про порушення порядку передачі земельної ділянки ОК "ЖБК "Сокольники-люкс", прокуратурою міста виявлено у березні 2015 році.

Втім, судова колегія вважає, що оскільки про прийняття рішення прокурору було відомо з моменту його прийняття, то з цього часу прокурор мав можливість отримати ті дані, які на його думку свідчать про порушення передачі земельної ділянки та є підставою для звернення до суду.

Отже, відповідно правової позиції Верховного Суду України не може бути початком для перебігу строку позовної давності, оскільки вона не стосується спірного рішення Харківської міської ради та не була предметом судового розгляду Верховного Суду України. Спірне рішення було прийнято ще у 2009 році, а не здійснення прокурором перевірки законності рішення є лише підтвердженням бездіяльності прокурора, оскільки цей обов'язок був передбачений відповідними наказами Генерального прокурора, які є обов'язковими до виконання згідно із ст. 15 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна заява подана до суду прокурором після спливу трирічного строку позовної давності. Причини пропуску позовної давності прокурором під час розгляду справи в суді прокурором документально не обґрунтовані, клопотання про його поновлення прокурором не заявлялось (ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищенаведене та те, що прокурор звернувся до суду поза межами строку позовної давності, суд першої інстанції правильно визнав заяви відповідачів про застосування строку позовної давності обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки прокурор звернувся до господарського суду після спливу позовної давності, а матеріалами справи не підтверджено поважні причини пропуску позовної давності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно виніс рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом позовної давності.

Дана позиція узгоджується з висновками, викладеними в постановах Вищого господарського суду України у справі № 922/1641/15 від 13.10.2015р., у справі № 922/1433/15 від 29.10.2015р.

На підставі вищевикладеного, доводи викладені прокурором в апеляційній скарзі не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні висновки відповідають обставинам справи, а тому рішення господарського суду Харківської області від 05.10.2015 р. у справі № 922/4441/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 року було відстрочено заявнику апеляційної скарги сплату судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі до винесення постанови у справі.

Станом на день прийняття постанови апелянтом не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.

Відповідно до абз. 2 пункту 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" у випадку несплати судового збору у встановленому законом розмірі суд має право стягнути недоплачену суму збору за результатами апеляційного провадження.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що за подання апеляційної скарги слід стягнути з Прокуратури Харківської області в доход Державного бюджету України 4 019,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 05.10.2015 р. у справі № 922/4441/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 05.10.2015 р. у справі № 922/4441/15 залишити без змін.

Стягнути з Прокуратури Харківської області (вул. Б. Хмельницького, 4, м. Харків, 61050) на користь державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова, рахунок отримувача - 2003, код отримувача - 37999654, банк отримувача - ГУДКСУ у Харківській області, код банку отримувача - 851011) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 019,40 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 30.11.2015 р.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.