РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Справа № 914/2632/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Мельник О.В. ,

судді Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Романчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - виконавчого комітету Сокальської міської ради на рішення господарського суду Хмельницької області від 21 вересня 2015 р. у справі № 914/2632/15 (суддя Заверуха С.В.)

за позовом виконавчого комітету Сокальської міської ради (м. Сокаль, Львівська обл.)

до приватного підприємства "Арт Регіон" (м. Старокостянтинів, Хмельницька обл.)

про стягнення в 13080 грн. зайво сплачених бюджетних коштів, внаслідок завищення вартості робіт

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, представник за довіреністю від 01.09.2015р. №1;

Судом розяснено представнику права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Сокальської міської ради Львівської області звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з відповідача 13 080 грн. зайво сплачених бюджетних коштів, внаслідок завищення вартості робіт.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 21.09.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд виходив з того, що виявлення в результаті планової ревізії виконання бюджету м. Сокаль та фінансово-господарської діяльності Сокальської міської ради факту завищення вартості виконаних робіт, не є беззаперечним доказом завдання відповідачем матеріальної шкоди, оскільки встановлені органами державної контрольно-ревізійної служби при проведенні контрольних заходів факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України. Правовідносини сторін у даному спорі регулюються нормами зобов'язального права, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, виконавчий комітет Сокальської міської ради Львівської області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

В обґрунтування своєї позиції скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що факт завищення вартості виконаних робіт встановлений проведеною Червоноградською об'єднаною державною фінансовою інспекцією ревізією виконання бюджету м. Сокаль та фінансово-господарської діяльності Сокальської міської ради за період з 01.06.2010р. по 01.01.2013р., якою виявлено окремі порушення, зокрема встановлено втрати фінансових ресурсів в сумі 13080 грн., які виникли внаслідок оплати завищеної вартості виконаних відповідачем робіт.

Враховуючи викладене, скаржник вважає, що 13 080 грн. зайво сплачених бюджетних коштів, внаслідок завищення вартості робіт, підлягають стягненню з відповідача на підставі положень ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.11.2015р. скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

В судовому засіданні 01.12.2015р. представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник скаржника в судове засідання 01.12.2015р. не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

На адресу апеляційного суду виконавчим комітетом Сокальської міської ради надіслано клопотання, в якому позивач доводи апеляційної скарги підтримує, просить розглядати справу без участі його повноважного представника, у зв'язку із перебуванням останнього у відрядженні.

Враховуючи клопотання скаржника про розгляд справи без участі представника, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, враховуючи позицію відповідача, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.101 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши представника відповідача, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено судом, між приватним підприємством "АРТ Регіон" (підрядник, відповідач) та виконавчим комітетом Сокальської міської ради (замовник, позивач) укладено договір від 18.06.2010 року №103 (а.с. 12-14).

Згідно п. 1.1. договору підрядник в межах договірної ціни, виконаної згідно ДБН Д. 1.1-1-2000, зобов'язується своїми силами і засобами виконати капітальний ремонт дороги вул. Українська м. Сокаль, провести випробування і здати замовнику відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації у встановлений строк.

Відповідно до п. 2.1. договору договірна ціна робіт складає 275870 грн., в тому числі ПДВ 45978 грн., є динамічною і корегується з урахуванням фактичних витрат.

Погоджені терміни виконання робіт підрядником: початок - червень 2010р., закінчення - липень 2010р. (п. 3.1. договору).

Згідно п. 4.1. договору оплата виконаних робіт здійснюється замовником щомісячно на розрахунковий рахунок підрядника протягом 10 днів з дня підписання представлених підрядником актів виконаних робіт по формі №КБ-2в, Ф.КБ-3.

Кінцеві розрахунки проводяться на протязі 15-ти днів з дня підписання акту здачі-прийомки об'єкту в гарантійну експлуатацію (п. 4.2 договору).

Згідно п. 5.2 договору замовник здійснює контроль та технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю будівництва об'єкту, відповідність виконаних робіт проекту, кошторису, будівельним нормам та правилам, а матеріалів виробів і конструкцій - державним стандартам і технічним нормам.

Пунктом 5.5 договору передбачено обов'язок позивача щомісячно приймати від відповідача акти виконаних робіт Ф.КБ-2в та довідку Ф. КБ-3, перевіряти їх і підписувати на протязі 2-х робочих днів.

Підрядник зобов'язаний виконувати роботи у відповідності з вимогами проектно-кошторисної документації, будівельних норм та правил, графіка виробництва робіт (п. 6.4 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору прийняття рішень про зміну умов договору, звільнення іншої сторони від зобов'язань, підписання додаткових угод здійснюється на рівні осіб, які підписали договір.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено їх печатками.

На виконання умов договору відповідачем виконано, а позивачем прийнято роботи на загальну суму 275 870 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт №6 за серпень 2010р. (а.с. 26-28) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за серпень 2010 р.(а.с. 32), які підписані уповноваженими особами та скріплені печатками сторін договору без будь-яких зауважень і претензій з боку замовника (належним чином завірені копії наявні в матеріалах справи).

Позивач за виконані роботи розрахувався з відповідачем повністю в загальному розмірі 275870 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 05.07.2010 р. №22 на суму 82 761 грн.; від 06.08.2010 р. № 23 на суму 63120 грн.; від 25.08.2010 р. №25 на суму 32000 грн.; від 06.09.2010 р. №27 на суму 9800 грн.; від 28.09.2010 р. №33 на суму 15000 грн.; від 18.10.2010 р. №35 на суму 20000 грн.; від 05.11.2010 р. №37 на суму 11000 грн.; від 17.11.2010 р. №39 на суму 8000 грн.; від 07.12.2010 р. №42 на суму 10000 грн.; від 15.12.2010 р. №44 на суму 4600 грн.; від 04.02.2011 р. №47 на суму 19589 грн. (а.с. 15-25).

Отже, судом встановлено та сторонами підтверджено, що зобов'язання за спірним договором виконанні в повному обсязі.

Розпорядженням міського голови міста Сокаля №27 від 22.04.2013 р. створено робочу групу по проведенню контрольних обмірів дорожнього покриття по вул. Українській у м. Сокалі (а.с.50)

Актом контрольного обміру встановлено, що улаштування підстиляючого шару основи із щебеню за даними актів виконаних робіт - 53,8 куб м, фактично встановлено обміром 16,14 куб м, фактичне відхилення 37,66 куб м (а.с.51).

Червоноградською об'єднаною державною фінансовою інспекцією була проведена ревізія виконання бюджету м. Сокаль та фінансово-господарської діяльності Сокальської міської ради за період з 01.06.2010р. по 01.01.2013р.

За результатами перевірки складено акт №23-38/5 від 30.04.2013р., в якому зазначено, що Сокальською міською радою порушено п. 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000; вимоги наказу Мінбуду України від 28.12.2005р. №28; актом контрольного обміру встановлено завищення робіт із улаштування підстиляючого шару основи із щебеню в кількості 37,66 куб м. Вказані порушення призвели до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 13078 грн. з врахуванням кошторисного прибутку, адміністративних, загальновиробничих витрат та ПДВ, які були сплачені Сокальською міською радою (а.с. 29-31).

Позивачем направлялися на адресу відповідача претензії №720 від 19.06.2013р. та №920 від 13.08.2013 р., в яких він вимагав негайно відшкодувати зайво сплачену суму в розмірі 13080 грн. (а.с. 33-36). Проте, вказані претензії залишенні відповідачем без задоволення.

Також в матеріалах справи міститься акт звірки взаєморозрахунків станом на 20.09.2013р., зі змісту якого вбачається, що станом на 11.09.2013р. взаєморозрахунки між сторонами закрито повністю, сальдо відповідача перед позивачем станом на 11.09.2013р. становить 13078 грн. (а.с. 37).

У зв'язку з несплатою коштів, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 13080 грн. зайво сплачених бюджетних коштів, внаслідок завищення вартості робіт.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Підстава позову - це фактичні обставини на яких ґрунтується вимога позивача. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується зі способами захисту права, які визначені, наприклад, у ст. 16 ЦК України. Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення.

Таким чином, предметом позову у даній справі є вимога позивача повернути йому кошти в розмірі 13080 грн., правовою підставою, як зазначено позивачем, є ст. 1212 ЦК України.

Пунктом 3 ст. 3, ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 837, ч. 1 ст. 843, ч. 1 ст. 844, ч. 2 ст. 845 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Статтею 877 ЦК України визначено, що підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Судом апеляційної інстанції на підставі правової оцінки умов договору №103 від 18.06.2010р. встановлено, що умови, викладені в договорі, були визначені та погоджені сторонами. Вказаний договір містять умови про предмет, ціну та строк їх дії (умови, що є обов'язковими згідно ст.180 ГК України), та інші умови, жодна з яких не суперечить чинному законодавству.

Враховуючи те, що апеляційним судом не встановлено, а позивачем не доведено існування розбіжностей між вартістю робіт, зазначеної у договорі, з вартістю виконаних робіт, яка зазначена в акті приймання виконаних будівельних робіт та довідці про вартість виконаних будівельних робіт, а їх вартість, яка відображена в акті та довідці, не виходить за межі договірної ціни (а.с.64), зведеного та локального кошторисів (а.с. 66-70), колегія суддів приходить до висновку про дотримання сторонами такої істотної умови, як ціна договору.

Наявні ж доводи позивача по суті спрямовані на зміну ціни в договорі після його виконання сторонами, що згідно імперативних вимог ч. 3 ст. 632 ЦК України є неприпустимим.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що укладений між сторонами договір в частині визначення договірної ціни не визнано недійсними повністю або частково з підстав її завищення, в зв'язку з чим, в силу вимог ст. 204 ЦК України презюмується правомірність цього договору в цілому, в тому числі і в частині такої істотної умови як ціна договору.

З огляду на приписи ст. ст. 627, 629 ЦК України виявлені контролюючим органом у акті перевірки порушення не мають відношення до укладеного між сторонами договору №103 від 18.06.2010р., не впливають на його умови і не можуть їх змінювати.

Судом приймаються до уваги ч. 1 ст. 853 ЦК України, згідно якої у разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків замовник повинен заявити про них підряднику негайно. Однак, акт контрольного обміру за квітень 2013 р. складений через майже два з половиною роки після приймання виконаних робіт (акт №6 за серпень 2010р.), а улаштування підстиляючого шару основи із щебеню не є прихованим недоліком в розумінні ч. 3 ст. 853 ЦК України.

Судовою колегією враховуються положення абз. 2 ч. 1 ст. 853 ЦК України, стосовно втрати права замовника в подальшому посилатися на відступи від умов договору або недоліки у виконаних роботах, а також відсутність в матеріалах справи заявлених в розумні строки позивачем недоліків щодо виконаних робіт, разом з тим, згідно п. 5.2 договору позивач зобов'язаний був здійснювати контроль та технічних нагляд за якістю, обсягами та вартістю будівництва об'єкту та відповідно до п. 5.5 щомісячно перевіряти акти виконаних робіт.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до п. 6.2. роз'яснень Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визначенням недійсними актів державних чи інших органів" від 26.01.2000р. №02-5/35 акти ревізії не мають обов'язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді.

Отже, судом звертається увага на те, що акт Червоноградської об'єднаної державної фінансової інспекції від 30.04.2013р. №23-38/5 не є належним і допустимим доказом порушення відповідачем зобов'язань за договором №103 від 18.06.2010р. Виявленні інспекцією порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору та не можуть їх змінювати, а є лише підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі, був укладений договір, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату виконаних за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не можуть бути витребувані відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що акт звірки взаєморозрахунків станом на 20.09.2013р. підписаний сторонами (а.с. 37) не є первинним бухгалтерським документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому не є належним доказом в підтвердження наявності боргу, а також не є окремою правовою підставою виникнення зобов`язання. Окрім того, як пояснив представник відповідача у судовому засіданні у позивача в наявності були чисті бланки з підписом та печаткою відповідача, оскільки між сторонами існували тривалі господарські відносини.

Судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні заяви про застосування строку позовної давності, оскільки предметом позову є вимога позивача про стягнення 13080 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України, в результаті виявлення фінансовою інспекцією факту завищення відповідачем вартості виконаних робіт, а не неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань.

Доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу виконавчого комітету Сокальської міської ради на рішення господарського суду Хмельницької області від 21 вересня 2015р. у справі № 914/2632/15 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.