РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015Справа №910/26079/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Проект - А»
доПублічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивачаПриватного акціонерного товариства «Спільне підприємство Е Ес Ай Констракшн»
провизнання права власності
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Трикоза Т.В. - представник за довіреністю; Шаповалова К.Г. - представник за довіреністю;
від відповідача:Кучерявий Д.В. - представник за довіреністю;
від третьої особи:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проект - А» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі - «Банк») про визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем вчиняються дії з метою позбавлення позивача права власності на будівлю адміністративно-побутового комплексу загальною площею 18 405,0 кв.м, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 (літера С), у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про визнання за ним права власності на таке майно.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.10.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 30.10.2015 р., залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство «Спільне підприємство Е Ес Ай Констракшн».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.10.2015 р. розгляд справи відкладено на 20.11.2015 р.

20.11.2015 р. представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду по суті пов'язаної з нею справи Окружного адміністративного суду м. Києва №826/23219/15.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати:

а) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

б) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок:

а) непідвідомчості;

б) обмеженості предметом позову;

в) неможливості розгляду тотожної справи;

г) певної черговості розгляду вимог.

Суд відзначає, що відповідачем не доведено наявності обставин, з якими приписи ст. 79 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість зупинення провадження у справі, зокрема, неможливості розгляду даної справи до вирішення по суті справи Окружного адміністративного суду м. Києва №826/23219/15.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 02.12.2015 р.

Представники позивача в судове засідання з'явилися, вимоги ухвали суду виконали, надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача з'явився, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на їх безпідставність.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №093.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2008 р. між Акціонерним товариством закритого типу «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн» (у зв'язку із зміною організаційно-правової форми юридичної особи - Приватне акціонерне товариство «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн») (замовник) та Закритим акціонерним товариством «Проект-А» (у зв'язку із зміною організаційно-правової форми юридичної особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Проект-А») (інвестор) було укладено інвестиційно-підрядний договір (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору замовник зобов'язався здійснити реконструкцію частини комплексу нежитлових будівель із знесенням ветхого ангару та будівництво адміністративно-побутового комплексу (1-а черга) за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4 (вул. Амосова, 12) у Солом'янському районі м. Києва (далі - об'єкт), ввести в експлуатацію та передати у власність інвестора, а останній в свою чергу зобов'язався здійснити інвестування грошових коштів на здійснення реконструкції Об'єкту інвестування, та отримати об'єкт у власність.

Згідно з п. 2.1 Договору в редакції додаткової угоди №1 від 28.12.2009 р. на підставі цього договору інвестор сплачує в якості інвестицій грошові кошти в розмірі 363 912 012,84 грн. з ПДВ. Вартість інвестиції, що перевищує раніше сплачені суми інвестицій у загальному розмірі 216 268 048,00 грн., та що складає суму в загальному розмірі 147 643 964,84 грн. з ПДВ повинна бути сплачена інвестором на протязі 24 календарних місяців від дати укладення цієї додаткової угоди.

У зв'язку з виконанням позивачем грошових зобов'язань за Договором, між ним та третьою особою було підписано акт приймання-передачі об'єкту інвестування (додаток №8 до Договору), за яким у власність позивача передано частину комплексу загальною площею, що становить 18 405,00 кв.м будівлі,та що був у відповідності до умов договору збудований шляхом реконструкції частини комплексу нежитлових будівлі зі знесенням ветхого агару та будівництво адміністративно-побутового комплексу (І-а черга) за адресою: м. Київ, вул. М. Грінченка, 4 (нинішня назва - вул. М. Амосова, 12) у Солом'янському районі м. Києва.

Позивачем отримано свідоцтво серії САС №922050 про право власності на спірну будівлі, видане 24.01.2010 р. Головним управлінням комунальної власності м. Києва на підставі наказу №146-В від 24.02.2010 р.

Спір у справі виник у зв'язку із порушенням, на думку позивача, його права власності на будівлю адміністративно-побутового комплексу загальною площею 18 405,0 кв.м, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 (літера С).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України, тобто об'єкти та результати інвестицій є власністю інвестора.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання і т.д., які були використані в процесі будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Отже, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України, об'єкт незавершеного будівництва - це об'єкт будівництва, який фактично не експлуатується, оскільки перебуває у недобудованому стані, та щодо якого понесені витрати на його спорудження та не прийнятий в експлуатацію відповідно до законодавства.

Як на підставу для набуття права власності а спірний об'єкт нерухомого майна позивач вказує на Договір, зобов'язання за яким були виконані позивачем як інвестором у повному обсязі.

В той же час, із матеріалів справи вбачається, що 13.06.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є відповідач) як кредитором та Акціонерним товариством закритого типу «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн» як позичальником укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №18/062-КН, за змістом п. 1.1 якого Банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору кредит надається позичальнику на фінансування витрат по будівництву бізнес-центу у м. Києві по вул. Грінченка, 4 (нині вул. Амосова, 12).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24.01.2008 р. між Банком як іпотекодержателем та третьою особою як іпотекодавцем було укладено іпотечний договір, який того ж дня посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 17.

Предметом вказаного іпотечного договору є правовідносини, за якими іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №18/062-КН від 13.06.2007 р. наступне нерухоме майно: право оренди земельної ділянки площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4 (нині вул. Амосова, 12) у Солом'янському районі м. Києва з цільовим призначенням: для експлуатації та обслуговування комплексу нежитлових будівель виробничої бази з подальшою реконструкцією, та адміністративно-побутовий комплекс, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому.

Приватним нотаріусом Гамаль І.М. на підставі даного іпотечного договору зареєстрована заборона на нерухоме майно, а саме на право оренди земельної ділянки площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008, та адміністративно-побутового комплексу, що стане власністю закритого акціонерного товариства «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн» в майбутньому, що будується на вищезазначеній земельній ділянці до припинення договору іпотеки.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.09.2012 р. у справі №5011-14/7961-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2012 р. та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2013 р., визнано інвестиційно-підрядний договір від 26.09.2008 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект-А» та Приватним акціонерним товариством «Спільне підприємство «Ен Ес Ай Констракшн» недійсним.

Вказане рішення мотивовано тим, що згода на укладення сторонами Договору іпотекодержателем - Банком не надавалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, Договір, на який позивач посилається як на підставу для набуття права власності на спірний об'єкт нерухомого майна, визнаний недійсним у встановленому чинним законодавством України порядку, а відтак не створює жодних юридичних наслідків для його сторін.

Вказані обставини спростовують твердження позивача про те, що він є добросовісним набувачем і власником спірного нерухомого майна.

Більш того, рішенням господарського суду міста Києва від 10.09.2012 р. у справі №5011-66/7999-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2012 р. та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2013 р., в рахунок часткового погашення заборгованості Приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство «Ен Ес Ай Констракшн» перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в розмірі 458 796 000,00 грн. за Договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №18/062-КН від 13.06.2007 р. звернуто стягнення на предмети іпотеки згідно з іпотечним договором від 24.01.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованим в реєстрі за №17, та іпотечним договором від 13.06.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованим в реєстрі за №1423, в тому числі на нежитловий будинок загальною площею 18 405,0 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера С) та визнано за Банком право власності на таке нерухоме майно.

01.04.2013 р. право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано за Банком в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим №996480000.

Частинами 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки рішення господарського суду міста Києва від 10.09.2012 р. у справі №5011-66/7999-2012 про визнання права власності за Банком на спірний об'єкт нерухомого майна станом на момент розгляду даної справи по суті не скасоване та набрало законної сили у встановленому приписами Господарського процесуального кодексу України порядку, саме Банк є власником будівлі адміністративно-побутового комплексу загальною площею 18 405,0 кв.м, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 (літера С).

До того ж суд враховує, що в 2009 році Товариство вже зверталося до господарського суду міста Києва з позовом до АТЗТ «Спільне підприємство Е Ес Ай Констракшн» про визнання за ним права власності на спірне майно.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.12.2009 р. у справі № 2/349 задоволено визнано право власності ТОВ «Проект-А» на адміністративно-побутовий комплекс загальною площею 18 405,0 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. М. Амосова, 12, та зобов'язано відповідача припинити дії, що порушують законні права власника зазначеного адміністративно-побутового комплексу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2011 р. у справі №2/349, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 30.05.2015 р., рішення господарського суду міста Києва від 24.12.2009 р. у справі № 2/349 скасовано, в задоволенні позовних вимог Товариства відмовлено повністю.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріали справи не містять, а позивачем належним чином не доведено суду, що право власності на будівлю адміністративно-побутового комплексу загальною площею 18 405,0 кв.м, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 (літера С) належить саме Товариству, що виключає можливість задоволення позовних вимог у даній справі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект - А» у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект - А» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.12.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко