ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Справа № 920/1229/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О. В.

за участю секретаря Марченко В.А.

за участю представників сторін:

позивача - Петрищева О.О. (довіреність №15-10053 від 31.12.2014р.),

відповідача - Верем'юка А.В. (довіреність від 20.10.2015р.), Афанасієва Р.В. (довіреність від 20.05.2015 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №5128 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 01.10.15р. у справі № 920/1229/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром", м.Суми,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Родючість", с.Бездрик, Сумська область,

про стягнення 827 905,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 01.10.2015р. (суддя Заєць С.В.) відмовлено у задоволенні позову про стягнення з відповідача 827905,00 грн. збитків у зв'язку із порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди №1740 від 18.09.2000р.

Позивач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що на думку апелянта, судом не враховано наданий висновок експертного будівельно-технічного (оціночно-будівельного) дослідження №931 від 28.11.2014р., з якого вбачається, що вартість нерухомого майна ПАТ «Сумихімпром» на дату складання висновку визначена з урахуванням технічного стану, який приведений в актах технічного стану на дату 18.03.2011р., складених комісією ПАТ «Сумихімпром» за участю представників ТОВ «АФ Родючість» та з урахуванням даних звітів з оцінки майна, складених суб'єктом оціночної діяльності ПП «Рейтинг» на дату 31.07.2011р. Акти технічного стану від 18.03.2011р. підписані представниками ТОВ «АФ Родючість», а саме директором Салогуб А.М. та інженером Дашенько В.І.

Тобто, як зазначає позивач, експертом спочатку визначено загальну вартість нерухомого майна у стані зафіксованому сторонами по договору. В подальшому експертом визначено вартість нерухомого майна з урахуванням технічного стану, який приведений в актах, складених комісією ПАТ «Сумихімпром» 30.06.2014р. Тобто, для визначення вартості майна переданого в оренду експертом здійснено порівняння вартості нерухомого майна з урахуванням його стану на 18.03.2011р. та на 30.06.2014р. Висновки експерта стосовно матеріальної шкоди (збитків) по майну поверненого з оренди відповідачем, здійснені саме з урахуванням об'єктів нерухомості та їх інвентарних номерів по яким ПАТ «Сумихімпром» заявлено вимоги.

Отже, на думку апелянта, судом першої інстанції висновки експертного будівельно-технічного (оціночно-будівельного) дослідження №931 від 28.11.2014р. належним чином не досліджено.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представники відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

В серпні 2015р. ПАТ «Сумихімпром» звернулось до господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з ТОВ «Агрофірма Родючість» 827905,00 грн. збитків у зв'язку із порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди № 1740 від 18.09.2000 року.

Позов обґрунтовано тим, що 18.09.2000р. між ВАТ «Сумихімпром», орендодавцем, та ТОВ «Агрофірма Родючість», орендарем, укладено договір оренди №1740, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування будівлі та спорудження, що розташовані за адресою: 42350, Сумська обл., Сумській район, с.Бездрик, вул.Комсомольська, 27, які знаходяться на балансі ВАТ «Сумихімпром», вартість яких визначена відповідно до експертної оцінки від 01.08.2000р. і становить 497811,00 грн. для проведення господарських робіт по виробництву, переробці та збереженню сільськогосподарської продукції.

Відповідно до п.2.1. договору вступ орендаря у володіння та користування майном настає одночасно із підписанням сторонами договору та акта прийому-передачі вказаного майна.

Відповідно до п.2.3. договору передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною експертною оцінкою цього майна, складеного згідно з відповідною Методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2.4. договору вартість майна, що повертається орендарем орендодавцю, визначається на підставі передаточного балансу та акта оцінки складеного за даними інвентаризації майна на момент припинення договору оренди, звіреного з актом прийому-передачі майна в оренду. Майно вважається поверненим орендодавцеві з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі.

Відповідно до акту приймання - передачі від 18.09.2000 року обумовлене в договорі майно передано в оренду, з зазначенням того, що майно відповідає будівельним, технічним та санітарним нормам.

В період експлуатації об'єкта оренди сторонами проведено перевірку його технічного стану, про що складені відповідні акти від 18.03.2011р., копії яких долучено до матеріалів справи.

01.04.2012р. між сторонами укладено додаткову угоду №3 до договору оренди.

Відповідно до п.4.4.2. додаткової угоди орендар зобов'язаний не допускати погіршення стану об'єкта оренди, утримувати його в належному санітарному стані, забезпечувати охорону об'єкта оренди.

Відповідно до п.4.4.12. додаткової угоди орендар зобов'язаний у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцю об'єкт оренди у стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцю збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди з вини орендаря.

30.06.2014р. позивачем проведено перевірку об'єктів оренди, про що складені акти візуального огляду технічного стану будівельних конструкцій від 30.06.2014р., копії яких долучено до матеріалів справи.

31.07.2014 року об'єкти оренди на підставі актів приймання-передачі повернуті орендодавцю - ПАТ "Сумихімпром".

15.09.2014р. між сторонами укладено додаткову угоду №5 про розірвання договору оренди №1740 від 18.09.2000р.

Відповідно до п.2 додаткової угоди №5 сторони домовились вважати договір оренди №1740 від 18.09.2000р. розірваним за згодою сторін з моменту передачі нерухомого майна (будівлі та споруди) ПАТ «Сумихімпром» за актами приймання-передачі з оренди майна, що визначено додатком №1 до договору оренди №1740 від 18.09.2000р.

Як зазначає позивач, відповідно до актів приймання-передачі майна з оренди від 31.07.2014р. встановлено факт погіршення об'єкту оренди, а саме наявність пошкоджень та необхідність ремонту (в деяких випадках капітального).

Враховуючи відмінність стану об'єкта майна на момент його передачі орендареві, на момент його перевірки технічного стану 18.03.2011р. та на момент отримання його з оренди ПАТ «Сумихімпром» було подано заяву до Сумського відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса про надання висновків експертного дослідження з питань проведення оціночно-будівельного, автотоварознавчого та товарознавчого дослідження об'єкту оренди.

Як зазначає позивач, висновком експертного будівельно-технічного (оціночно-будівельного) дослідження №931 від 28.11.2014р. встановлено, що внаслідок зміни технічного стану нерухомого майна ПАТ «Сумихімпром», переданого з оренди, підприємству завдано збитків (матеріальної шкоди) в розмірі 82705,00 грн.

Вважаючи, що відповідач своїх договірних обов'язків щодо повернення об'єкту оренди у стані не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодування орендодавцю збитків у разі погіршення стану (повної або часткової) об'єкта оренди з вини орендаря ТОВ «Агрофірма Родючість» не виконав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач у запереченні на позов (вх. №11400 від 01.10.2015р.) проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що стан майна змінився внаслідок пошкодження майна, знищення чи псування з вини орендаря, а не внаслідок нормального фізичного зносу.

01.10.2015р. господарським судом Сумської області прийнято оскаржуване рішення.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено сторонами.

Відповідно до п. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачеві предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору, з цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ст. 776 Цивільного кодексу України поточний ремонт речі, переданої у найм, проводиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі переданої у найм, проводиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, при укладенні договору оренди та при передачі майна в оренду в 2000 році сторонами стан майна не конкретизувався. В п.2 акту прийому-передачі в оренду майна від 18.09.2000р. зазначено лише, що майно, що передається відповідає будівельним, технічним та санітарним нормам. Будь-якого зазначення вартості майна акт приймання-передачі не містить.

В актах технічного стану будівельних конструкцій від 18.03.2011р., підписаних сторонами, також зазначається загальний опис, без деталізації, лише загальні формулювання «стан задовільний», «потребує ремонту», «потребує капітального ремонту».

При цьому, колегія суддів зазначає, що умовами п.5.4. договору оренди №1740 від 18.09.2000р. передбачено обов'язки орендаря своєчасно здійснювати поточний ремонт орендованих основних фондів, однак не визначено строків здійснення орендарем поточного ремонту. В матеріалах справи відсутні будь-які вимоги орендодавця до орендаря протягом всього терміну оренди щодо необхідності проведення поточного чи капітального ремонту. Тому, посилання апелянта на те, що орендар зобов'язаний своєчасно здійснювати поточний ремонт орендованих основних засобів є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що встановити причини змін в стані майна, якщо такі і відбулися (деякі зі спірних об'єктів побудовані в 1965 році), неможливо.

Позивач, обґрунтовуючи позов, зазначив, що йому спричинено шкоду в розмірі 827905,00 грн., що підтверджується висновком експертного будівельно-технічного (оціночно-будівельного) дослідження № 931 від 28.11.2014р.

Статтею 285 Господарського кодексу України передбачено, що збиток відшкодовується лише у разі псування майна з вини орендаря.

Відповідно до п.4.4.12. додаткової угоди №3 від 01.04.2012р. орендар зобов'язаний у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцю об'єкт оренди у стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцю збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди з вини орендаря.

Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних та достеменно підтверджених висновків.

Як свідчать матеріали справи позивачем доказів вини орендаря до суду не надано, як не подано і доказів того, що стан майна змінився внаслідок пошкодження майна, знищення чи псування саме з вини орендаря, а не внаслідок нормального фізичного зносу.

Так, в п. 1 договору зазначено, що майно, яке передається в оренду відповідно до експертної оцінки від 1 серпня 2000 року має вартість 497 811 грн., в той час як позивачем після певного фізичного зносу майна заявляється відшкодування вартості у розмірі 827905,00 грн., що майже у два рази перевищує оціночну вартість переданого в оренду майна.

Як вже зазначалось, позивач, обґрунтовуючи суму спричиненої йому шкоди, посилався на висновок експертного будівельно-технічного (оціночно-будівельного) дослідження № 931 від 28.11.2014р.

Як вбачається з висновку на вирішення оціночно-будівельного дослідження були поставлені наступні питання: 1) визначення ринкової вартості нерухомого майна станом на 18.03.2011р. з урахуванням наданих актів технічного стану та звітів з оцінки майна щодо фізичного зносу об'єктів; 2) визначення ринкової вартості нерухомого майна на дату складання висновку з урахуванням актів технічного стану від 30.06.2014р.; 3) визначення розміру матеріальної шкоди завданого власнику майна на дату проведення дослідження.

Відповідно до п.4.14 "Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень" дослідження з питань першого, другого поєднані, питання заяви викладені в наступній редакції: 1) Визначити вартість нерухомого майна ПАТ "Сумихімпром" на дату складання висновку з урахуванням технічного стану, який приведений в актах технічного стану, складених комісією ПАТ "Сумихімпром" на дату 18.03.2011р., та з урахуванням даних звітів з оцінки майна, складених суб'єктом оціночної діяльності ПП "Рейтинг" на дату 31.07.2011р. 2) Визначити вартість нерухомого майна ПАТ "Сумихімпром" на дату складання висновку з урахуванням технічного стану, який приведений в актах технічного стану, складених комісією ПАТ "Сумихімпром" на дату 30.06.2014р. 3) Визначити розмір матеріальної шкоди (збитків) на дату складання висновку внаслідок зміни технічного стану нерухомого майна ПАТ "Сумихімпром".

Відповідно до п.8 Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна" вихідними даними про фізичні характеристики об'єктів є документи бюро технічної інвентарізації, проектно-кошторисна документація, документи натурних обмірів, в яких наведено техніко-конструктівні та планувальні характеристики об'єктів, необхідні для подальших розрахунків.

Відповідно до висновку, по першому та другому питанню проведеного дослідження за відсутності вказаних вище документів проведення розрахунків вартості майна на дату складання висновку з урахуванням технічного стану, який приведений в актах технічного стану, складених комісією ПАТ "Сумихімпром" на дату 18.03.2011р., та з урахуванням технічного стану, який приведений в актах технічного стану, складених комісією ПАТ "Сумихімпром" на дату 30.06.2014р., надана відповідь - не представляється можливим. По третьому питанню - розмір матеріальної шкоди (збитків) на дату складання висновку внаслідок зміни технічного стану нерухомого майна ПАТ «Сумихімпром» дорівнює 827905 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що клопотання про проведення експертизи позивачем було заявлено 18.08.2014р., експертний висновок був складений 28.11.2014р., тобто через чотири місяці після повернення майна. Обстеження об'єктів дослідження було проведено 27.08.2014р., 08.09.2014, 07.11.2014р., 12.11.2014р в присутності лише представника ПАТ «Сумихімпром» Дашенько В.І. Тобто, жодного разу представник відповідача при огляді присутнім не був та до огляду не запрошувався.

Також слід зазначити, акти візуального огляду технічного стану будівельних конструкцій від 30.06.2014р., надані до матеріалів справи та на експертизу, підписані лише представниками позивача. Тобто, відповідач до проведення перевірки об'єктів оренди залучений не був. А актах зазначено «Додаток: фото», однак до матеріалів справи зазначені фото не надані. Крім того, колегія суддів зазначає, що при переданні в оренду майна та при перевірці у 2011р. фотографування об'єктів оренди не здійснювалось, тому порівняти зміну стану майна неможливо. За таких обставин, зазначені акти не приймаються колегією суддів до уваги як належні докази.

Крім того, як вбачається з висновку, при проведенні дослідження були використані матеріали: копії актів технічного стану будівельних конструкцій об'єктів на дату 18.03.2011р.; копії актів візуального огляду технічного стану будівельних конструкцій об'єктів на дату 30.06.2014р. Тобто, технічна документація на експертизу не надавалась, про що зазначено вище. Враховуючи те, що відповісти на перші два питання не виявилось можливим, експертом не обгрунтовано яким чином без наявності технічної документації визначено вартість майна станом на 2011р. та на серпень-листопад 2014р., та розраховано розмір матеріальної шкоди (збитків).

За таких обставин, посилання апелянта на те, що для визначення вартості майна переданого в оренду експертом здійснено порівняння вартості нерухомого майна з урахуванням його стану на 18.03.2011р. та на 30.06.2014р. є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до актів приймання-передачі майна з оренди орендодавцю повернуто 26 позицій майна з наступними інвентарними номерами: 019087318, 019100217, 029087327, 019044903, 019072752, 041071608, 019045248, 019000191, 029100795, 019100794, 019100813, 019100812, 019100811, 019101055, 019102205, 019044896, 019044934, 029045244, 019045249, 019087328, 019100224, 019044884, 019044885, 019044886, 019072753, 029089129, в той час як у висновку експерта зазначаються об'єкти щодо яких проводилися дослідження, в тому числі з іншими інвентарними номерами, а саме: 000400242, 1910155, 19045259, 20945263, 29101054, 110328, 019071679, 019037328, 021900795. Тобто, висновки експертом зроблені не тільки по майну, яке було в оренді у відповідача, а також і по іншому майну, яке в оренду не передавалось, а тому деякі об'єкти, зазначені в висновку експерта, не стосуються матеріалів справи.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права і інтереси якого порушені.

Зазначена норма Господарського кодексу України кореспондується з положеннями Цивільного кодексу України, зокрема відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2 статті 224 ГК України).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що ними регулюються правовідносини сторін, що носять зобов'язальний характер, в тому числі щодо стягнення збитків, відшкодування яких передбачено умовами договору або вимогами закону як наслідок порушення господарського зобов'язання, тобто таких збитків, відшкодування яких, за наявності вини сторони у порушенні господарського зобов'язання, носить обов'язковий для цієї сторони характер, а наявність збитків і їх розмір перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з порушенням.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено позивачеві у задоволенні його позовних вимог, як таких, що не підтверджені належними доказами, які б об'єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію, а відтак, апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі, тому рішення господарського суду Сумської області від 01.10.15р. у справі № 920/1229/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п.1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 01.10.15р. у справі № 920/1229/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 30.11.2015р.

Головуючий суддя Пуль О.А.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Шевель О. В.