РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа № 906/159/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Юрчук М.І. ,

судді Павлюк І. Ю.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників:

від апелянта - Лисак В.С.

від кредиторів - Опанасюк С.П. (ТзОВ "Мальвіна Сервіс Плюс")

від боржника - не з'явився

арбітражний керуючий - не з'явився

розглядаючи апеляційну скаргу ПП "Прем'єра" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 13.08.15 р. у справі № 906/159/14

за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Євро Прем'єр Фінанс" (м.Житомир)

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 13.08.2015 року по справі № 906/159/14 (суддя Омельян О.С.), серед іншого відхилено вимоги приватного підприємства "Прем'єра" до боржника на суму 6208118,00 грн.

Мотивуючи прийняту ухвалу в цій частині суд першої інстанції зазначив, що в зв'язку з ненаданням приватним підприємством "Прем'єра" оригіналів документів, що підтверджують вимоги до боржника, неподанням витребуваних господарським судом документів, необхідних для розгляду заяви з вимогами до боржника, неодноразовою неявкою представника кредитора у судові засідання на виклик суду, господарський суд прийшов до висновку про не підтвердження належними і допустимими доказами вимог кредитора, у зв'язку з чим визнає їх необгрунтованими. З підстав наведеного, суд відхиляє вимоги приватного підприємства "Прем'єра" до боржника на суму 6206900,00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в цій частині, приватне підприємство "Прем'єра" подало апеляційну скаргу в якій просить останню в цій частині скасувати та передати на розгляд місцевого господарського суду. В обгрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме ст. 4-2, ст. 22 ГПК України, за якими правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, сторони користуються рівними процесуальними правами. Зокрема, з оскаржуваної ухвали вбачається, що попри неявку кредиторів ПАТ "Омега Банк" і Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Житомирській області та неподання ними жодних витребуваних підтверджуючих документів, місцевий господарський суд вкотре відклав розгляд їх кредиторських заяв. Зазначені кредитори жодного разу з моменту прийняття до розгляду їх заяв не з'являлись у судові засідання, вимог ухвал суду не виконували, оригіналів та будь-яких інших документів до справи не подали. Натомість суд, замість застосування однакового та рівного підходу до кожного з кредиторів, визнав за необхідне не відхиляти грошові вимоги ПАТ "Омега Банк" і Житомирської ОДПІ, а вирішив їх розгляд відкласти, хоча з цих же мотивів відхилив вимоги ПП "Прем'єра". Відтак, посилаючись на правову позицію Європейського суду з прав людини, ст. 129 Конституції України, ст. 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", які відносять до основних засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, просить задоволити скаргу.

В судових засіданнях представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Присутній в судовому засіданні представник кредитора - ТзОВ "Мальвіна Сервіс Плюс" усно підтримав позицію апелянта відзначаючи, що судом має бути забезпечена рівність всіх учасників процесу.

Інші учасники провадження у справі письмових відзивів на апеляційну скаргу не подали, явку представників в судові засідання не забезпечили.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку правильності застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду враховує наступне.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 04.03.2014 р. порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Патріа - баланс", введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Колеснікова Олександра Вікторовича.

Ухвалою суду від 18.11.2014 р., зокрема, затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Патріа-Баланс".

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 р. апеляційну скаргу ТОВ "Патріа-Баланс" залишено без задоволення, а зазначену ухвалу господарського суду Житомирської області від 18.11.2014 р. - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2015 р. касаційну скаргу ТОВ "Патріа-Баланс" задоволено частково; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 р. та ухвалу господарського суду Житомирської області від 18.11.2014 р. у даній справі №906/159/14 скасовано; справу №906/159/14 передано на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Ухвалою господарського суду від 23.04.2015 р. (суддя Омельян О.С.) справу №906/159/14 прийнято до свого провадження; провадження у справі поновлено; призначено судове засідання для розгляду справи, заяви Приватного підприємства "Прем'єра" з вимогами до боржника на суму 6208118,00 грн., заяви ПАТ "Вінницькі спорттовари" з вимогами до боржника на суму 522717,00 грн., заяви ТОВ "Мальвіна Сервіс Плюс" з вимогами до боржника на суму 2501218,00 грн., заяви ТОВ "Факторингова компанія "Євро Прем'єр Фінанс" з вимогами до боржника на суму 25816268,25 грн., заяви ПАТ "Омега Банк" від 04.04.2014 р. № б/н з вимогами до боржника на суму 11454357,29 грн., заяви Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 12.05.2014 р. № 12891/9/06-25 на суму 161315,15 грн., заяви ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека кредит" про заміну кредитора у справі на 29.04.2015 р. о 10:00 год.

В зв'язку з необхідністю надсилання матеріалів справи до суду касаційної інстанції, ухвалою місцевого господарського суду від 27.04.2015 року провадження у справі № 906/159/14 було зупинено.

З огляду на це, судове засідання 29.04.2015 року по розгляду вищевказаних заяв кредиторів не відбулось.

Ухвалою суду першої інстанції від 18.06.2015 року провадження у справі було поновлено та призначено слухання справи на 01.07.2015 року. При цьому вказаною ухвалою витребувано від сторін ряд документів в підтвердження їх кредиторських вимог.

Відповідно до ухвали суду від 01.07.2015 року, у зв'язку з неявкою в судове засідання представників ПП "Прем'єра", ПАТ "Омега Банк", Житомирської ОДПІ, ТзОВ "Фінансова компанія "Іпотека кредит" та не поданням суду витребуваних документів, розгляд заяв вищевказаних кредиторів було відкладено на 13.08.2015 року та, крім іншого, повторно зобов'язано кредиторів подати витребувовані судом докази.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду від 13.08.2015 року, суд першої інстанції під час розгляду заяви ПП "Прем'єра" встановив, що 03.04.2014 до господарського суду Житомирської області надійшла заява Приватного підприємства "Прем'єра" від 01.04.2014 з вимогами до боржника на суму 6208118,00 грн. (т.1, а.с.85-87). Ухвалою господарського суду Житомирської області від 07.04.2014 (суддя Гнисюк С.Д.) заяву прийнято та призначено до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою господарського суду від 18.11.2014 (суддя Гнисюк С.Д.), серед іншого, визнано грошові вимоги Приватного підприємства "Прем'єра" до боржника у сумі 6 206 900,00 грн., а також 1218,00 грн. сплаченого судового збору. Постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2015 р. касаційну скаргу ТОВ "Патріа-Баланс" задоволено частково; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 р. та ухвалу господарського суду Житомирської області від 18.11.2014 р. у даній справі №906/159/14 скасовано; справу №906/159/14 передано на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Обгрунтовуючи заяву з вимогами до боржника кредитор вказує, що 25.10.2013 між Приватним підприємством "Прем'єра" (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" (позичальник) було укладено договір безпроцентної цільової позики (зворотної фінансової допомоги) (далі - договір).

Згідно пункту 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти (надалі іменується позика), а останній зобов'язується використати таку позику за цільовим призначенням і повернути її позикодавцеві в порядку та у строк, визначені цим договором.

За користування позикою позичальник сплачує відсоткову ставку у розмірі 0 відсотків річних (пункт 1.2 договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору позика надається частинами, розмір яких визначається потребою позичальника. Загальний розмір позики, що складається з суми всіх її частин, не може перевищувати 5000000,00 грн.

Згідно пункту 4.1. договору, позика за цим договором надається на 2 роки, тобто до 25.10.2015.

Строк, на який надається позика, може бути змінений шляхом укладення додаткових угод до цього договору про встановлення нової дати повернення всієї суми позики або графіку повернення позики частинами (пункт 4.2. договору).

16.12.2013 між сторонами була укладена додаткова угода про внесення змін та доповнень до договору, відповідно до якої пункт 4.2. Договору було викладено у новій редакції та встановлено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику частинами у наступному порядку: 2 000 000,00грн. у строк до 10.01.2014 (включно); 2 000 000,00 грн. у строк до 25.10.2014 (включно); залишок від фактично отриманого та неповернутого розміру позики, що вказаний у п. 3.1. Договору, у строк до 25.10.2015.

Крім того, Договір було доповнено пунктом 6.2., згідно якого сторони вирішили, що за порушення встановлених пунктом 4.2. Договору строків повернення позики на позичальника покладається штраф у розмірі, який дорівнює розміру тієї частини позики, обов'язок повернення якої прострочено. При цьому відповідну суму штрафу позичальник зобов'язується сплатити протягом п'яти календарних днів з моменту отримання вимоги позикодавця.

На підтвердження надання позики Товариству з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" Приватним підприємством "Прем'єра" долучено до матеріалів копії банківських виписок на суму 4 900 500,00 грн.(т.2 а.с. 113-139).

На підтвердження повернення позичальником частково коштів, Приватним підприємством "Прем'єра" долучено до матеріалів справи копії банківських виписок за період з 27.12.2013 по 26.03.2014 на 577 400,00 грн. (т.2 а.с. 141-153).

Ураховуючи те, що, на думку кредитора, позичальником порушено строк повернення частини позики до 10.01.2014 (включно) та повернуто позикодавцю 116200,00 грн., Приватне підприємство "Прем'єра" заявило вимогу від 23.01.2014 про сплату боргу у сумі 4784200,00 грн. та штрафу у сумі 1883800,00 грн. На підтвердження зазначеного, кредитором додано копію вимоги від 23.01.2014 (т.1 а.с. 93).

Актом звірки взаєморозрахунків, на думку кредитора, підтверджується заборгованість боржника перед Приватним підприємством "Прем'єра" на суму 4323100,00 грн. боргу (т.1 а.с. 94-95).

Положеннями Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. У силу частин 1, 8 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори одночасно з заявою про грошові вимоги до боржника зобов'язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника. Відтак, грошові вимоги кредитора до боржника повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Як зазначено судом першої інстанції, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов'язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 10.06.2015 у справі № 906/966/13.

Також судом першої інстанції відмічено, що належними доказами грошових вимог є первинні документи в розумінні статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідно до якої первинними документом є документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення та оформлений у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", оскільки тільки первинні документи, які підтверджують факти здійснення господарських операцій є правовою підставою для бухгалтерського обліку таких операцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші звітності ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Акт звірки є документом, за яким звіряють бухгалтерський облік операцій, при цьому він не є за правовою природою первинним документом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Судом першої інстанції відзначено, що відповідно до ст. 36 ГПК України неодноразово було зобов'язано Приватне підприємство "Прем'єра" надати для огляду в судовому засіданні оригінали доданих до заяви з вимогами до боржника доказів.

Зокрема, ухвалами суду від 23.04.2015 р, від 18.06.2015 р. та від 01.07.2015 р. витребовувались наступні докази:

- оригінали документів, що додані до заяви з вимогами до боржника в копіях (для огляду),

- докази (первинні документи) в підтвердження факту здійснення господарських операцій по договору безпроцентної цільової допомоги від 25.10.2013 р., а саме: банківські виписки (платіжні доручення, тощо), що підтверджують надання боржникові у позику грошових коштів в сумі 4900500,00 грн.; банківські виписки (платіжні доручення, тощо) в підтвердження повернення боржником позикодавцю 577400,00 грн.;

- письмове правове обґрунтування нарахування неустойки (штрафу);

- докази надіслання боржнику - ТОВ "Патріа-Баланс" вимоги про повернення коштів та сплату штрафу від 23.01.2014 р.;

- правове обґрунтування заявленої суми основного боргу в розмірі 4323100,00 грн., оскільки згідно з додатковою угодою від 16.12.2013 р. про внесення змін до договору, станом на день звернення з заявою про визнання кредитором строк повернення всієї суми позики не настав;

- правове обґрунтування заявленої суми основного боргу в розмірі 4323100,00 грн. з урахуванням положень додаткової угоди від 16.12.2013 р. зміни строків виконання зобов'язань;

- письмові пояснення щодо черговості задоволення заявлених вимог до боржника.

У зв'язку з невиконанням ПП "Прем'єра" вимог суду та нез'явленням представника в судові засідання, місцевий господарський суд дійшов висновку про відхилення вимог Приватного підприємства "Прем'єра" до боржника на суму 6206900,00 грн., як необгрунтованих.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується враховуючи слідуюче.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За умовами ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Згідно ч. 1 ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Аналогічні засади рівності учасників процесу задекларовані ст. 129 Конституції України та ст. 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Матеріалами справи стверджується, що здійснюючи розгляд заяв кредиторів в судових засіданнях 01.07.2015 року та 13.08.2015 року, місцевий господарський суд відхилив з підстав нез'явлення представника та неподання витребовуваних доказів лише вимоги ПП "Прем'єра". Одночасно даною ухвалою розгляд заяв кредиторів - ПАТ "Омега Банк" та Житомирської ОДПІ, якими також без обгрунтування причин на вимоги суду не було надано документів та не забезпечено явку представників в засідання, було відкладено та повторно зобов'язано надати відповідні докази. Також вказаних учасників провадження було попереджено про можливі негативні процесуальні наслідки.

Викладене свідчить, що місцевим господарським судом під час розгляду заяв кредиторів не було дотримано встановлених принципів рівності всіх учасників процесу, а відтак суд дійшов висновку, що зазначене процесуальне порушення є підставою для скасування оскаржуваної ухвали в частині відхилення вимог ПП "Прем'єра".

Оскільки вимоги кредитора було відхилено на підставі п. 6 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд апеляційної інстанції позбавлений права передати справу в цій частині на новий розгляд, оскільки такі дії не узгоджуються з приписами ч. 7 ст. 106 ГПК України.

За наведених обставин вимоги кредитора ПП "Прем'єра" до боржника в сумі 6208118,00 грн. підлягають розгляду судом апеляційної інстанції.

Розглядаючи кредиторські вимоги ПП «Прем'єра» колегія суддів приймає до уваги наступне.

Правовідносини за договором позики регулюються ст.ст. 1046 - 1053 Цивільного кодексу України.

Зокрема, ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріалами справи стверджується, що відповідно до укладеного договору безпроцентної цільової позики (зворотної фінансової допомоги) від 25.10.2013 р., ПП «Прем'єра» (позикодавець) в період з 25.10.2013 р. по 23.12.2013 року перерахувало на розрахунковий рахунок ТзОВ «Патріа-Баланс» (позичальник) грошові кошти в загальній сумі 4 900 500, 00 грн. (т. 2, а.с. 113-139).

За умовами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно пункту 4.1. договору, позика за цим договором надається на 2 роки, тобто до 25.10.2015 р. Строк, на який надається позика, може бути змінений шляхом укладення додаткових угод до цього договору про встановлення нової дати повернення всієї суми позики або графіку повернення позики частинами (пункт 4.2. договору).

Як зазначалось вище, 16.12.2013 р. між сторонами була укладена додаткова угода про внесення змін та доповнень до договору, відповідно до якої пункт 4.2. Договору було викладено у новій редакції та встановлено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику частинами у наступному порядку: 2 000 000,00 грн. у строк до 10.01.2014 (включно); 2 000 000,00 грн. у строк до 25.10.2014 (включно); залишок від фактично отриманого та неповернутого розміру позики, що вказаний у п. 3.1. Договору, у строк до 25.10.2015.

На підтвердження повернення позичальником частково коштів, Приватним підприємством "Прем'єра" долучено до матеріалів справи копії банківських виписок за період з 27.12.2013 по 26.03.2014 на 577 400,00 грн. (т.2 а.с. 141-153).

З наведеного вбачається, що ТзОВ «Патріа-Баланс» у строк, визначений додатковою угодою, а саме до 10.01.2014 р. (включно) не повернуло в повному обсязі визначену частину позики в розмірі 2000000,00 грн. Як свідчать надані банківські виписки, до 10.01.2014 р. позичальником було повернуто лише 116200,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином законодавцем визначено право позикодавця вимагати дострокового повернення всієї суми позики у випадку прострочення повернення її чергової частини.

У зв'язку з порушенням строків повернення частини позики, ПП «Прем'єра» заявило вимогу від 23.01.2014 року про повернення всієї суми позики в розмірі 4784200,00 грн. та сплату штрафу в сумі 1883800,00 грн. на підставі п. 6.2 договору, викладеного в додатковій угоді, в п'ятиденний строк з моменту отримання вимоги.

Вимога про повернення всієї суми позики та сплати штрафу отримана боржником 23.01.2014 р. нарочно, що стверджується підписом з відміткою дати та печаткою боржника, проставленими внизу листа-вимоги. (т. 1, а.с. 93).

Тобто, з урахуванням положень ст.ст. 530, 1050 ЦК України, боржник зобов'язаний був повернути всю суму позики в строк до 29.01.2014 року.

Оригінали документів в підтвердження виникнення та існування правовідносин за договором позики між кредитором ПП «Прем'єра» та боржником ТзОВ «Патріа-Баланс», а саме: договір безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 р.; додаткова угода від 16.12.2013 р.; лист-вимога від 23.01.2014 р., акт звірки розрахунків від 28.03.2014 р.; банківські виписки по наданню та поверненню позики (фінансової допомоги), були досліджені судом апеляційної інстанції та встановлено їх відповідність наявним у справі копіям.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про обгрунтованість та підставність вимог кредитора ПП «Прем'єра» в частині заявлення суми основного боргу в розмірі 4323100,00 грн. Зважаючи, що вимоги є конкурсними, оскільки виникли до порушення провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Патріа-Баланс», та були заявлені у строк, визначений ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», останні підлягають включенню до реєстру вимог в четверту чергу задоволення.

Стосовно вимоги кредитора про сплату штрафу відповідно до п. 6.2 договору (доповнений згідно додаткової угоди) в сумі 1883800,00 грн. судом враховано таке.

Як визначено ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Оскільки умовами договору безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 р. є надання в позику грошових коштів, а не речей, визначених родовими ознаками, відповідно предметом неустойки в даному випадку є грошова сума.

При цьому розмір договірної неустойки обмежено Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР на рівні подвійної облікової ставки НБУ.

Судом відзначається, що встановлюючи договірну санкцію за порушення строків повернення позики, сторони обумовили сплату штрафу у розмірі, який дорівнює розміру тієї частини позики, обов'язок повернення якої прострочено.

Слід зазначити, що таке визначення штрафу не відповідає положенням ч. 2 ст. 549 ЦК України стосовно обчислення штрафу у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Також, встановлена договірна санкція не узгоджується з приписами закону в частині обмеження нарахувань подвійною обліковою ставкою НБУ.

Поряд з цим, частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, у випадку несвоєчасного повернення суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві.

Таким чином, законодавець передбачив наслідки порушення договору позичальником у випадку, коли предметом позики є грошові кошти, а саме - зобов'язання сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що встановлена сторонами договірна санкція суперечить правовій природі штрафу та визначеним законами засобам відповідальності за порушення грошових зобов'язань, а тому сума нарахованого штрафу не може вважатися правомірною. За таких обставин, вимоги про визнання кредиторських вимог в частині штрафу в розмірі 1883800,00 грн. підлягають відхиленню.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що грошові вимоги ПП "Прем'єра" до боржника підлягають визнанню в сумі 4323100,00 грн. (чертверта черга задоволення вимог) та 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору в першу чергу задоволення вимог.

З огляду на викладене, ухвала господарського суду Житомирської області від 13.08.2015 року у справі № 906/159/14 підлягає скасуванню в частині відхилення вимог ПП "Прем'єра" з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення заяви кредитора частково.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст.ст. 105, 106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства "Прем'єра" задоволити частково.

2. Ухвалу господарського суду Житомирської області від 13.08.2015 року по справі № 906/159/13 скасувати в частині відхилення вимог приватного підприємства "Прем'єра" до боржника на суму 6208118,00 грн. Прийняти в цій частині нове рішення.

Визнати грошові вимоги приватного підприємства "Прем'єра" в сумі 4323100,00 грн. (чертверта черга задоволення вимог) та 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору в першу чергу задоволення вимог. В іншій частині вимоги відхилити.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Павлюк І. Ю.