КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Справа№ 910/17116/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Жук Г.А.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Столярець О.В. - дов. №42/16 від09.06.2015 р.

від відповідача Луцюк С.С. - дов. №51 від 31.03.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності

«Укрінтеренерго»

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 15.10.2015 р. (суддя Стасюк С.В.)

за заявою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності

«Укрінтеренерго»

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі №910/17116/13

за позовом Дочірньої компанії «Газ України»

Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

(далі - ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України»)

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності

«Укрінтеренерго» (далі - ДП «Укрінтеренерго»)

про стягнення 179 676,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.10.2015 р. заяву ДП «Укрінтеренерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню задоволено частково, визнано наказ господарського суду міста Києва від 01.08.2014 р. у справі №910/17116/13 таким, що не підлягає виконанню на суму 106 591,74 грн.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, відповідач (боржник) оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву ДП «Укрінтеренерго» задовольнити повністю, визнати наказ господарського суду міста Києва від 01.08.2014 р. у справі №910/17116/13 таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржену ухвалу прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного встановлення обставин спірних правовідносин.

На думку скаржника, суд першої інстанції не здійснив детального аналізу спірних правовідносин, в порушення вимог ст.ст. 22, 43 ГПК України не надав можливості боржнику пред'явити додаткові аргументи та докази для спростування доводів стягувача, поспішив оголосити оскаржену ухвалу.

За твердженнями апелянта, висновки місцевого суду про те, що списання боржником стягнутих рішенням суду штрафних санкцій відбулося всупереч положень ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» №2467-VI від 08.07.2010 р. не заслуговують на увагу, оскільки спростовується детальним аналізом змісту Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» №423-VIII від 14.05.2015 р., яким внесено зміни до ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» й передбачено право на списання заборгованості теплогенеруючими організаціями за певних умов, а також поширено його дію на взаєморозрахунки цих організацій як з НАК «Нафтогаз України», так і з її дочірнім підприємством, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу №910/17116/13 за апеляційною скаргою ДП «Укрінтеренерго» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 р., у зв'язку з перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці, судді Коршун Н.М. на навчанні з підвищення кваліфікації в Національній школі суддів України, змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено розгляд справи на 17.11.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 р., враховуючи формування постійного складу судових колегій Київського апеляційного господарського суду, змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду, в судовому засіданні оголошено перерву до 01.12.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 р., у зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М. у відпустці, змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду.

На підставі ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

У разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги (п. 9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України»).

В судовому засіданні представник апелянта (боржника) доводи скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати за наведених в скарзі підстав та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ДП «Укрінтеренерго» задовольнити повністю, визнати наказ господарського суду міста Києва від 01.08.2014 р. у справі №910/17116/13 таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі.

Представник позивача (стягувача) доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак ухвалу місцевого суду як законну та обґрунтовану просив залишити без змін.

На підставі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, рішенням господарського суду міста Києва від 03.06.2014 р. у справі №910/17116/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2014 р., позов задоволено повністю, стягнуто з ДП «Укрінтеренерго» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 101 115,50 грн. пені, інфляційні втрати в сумі 59 005,24 грн., три проценти річних у сумі 19 555,36 грн., 3 594,00 грн. судового збору. На виконання згаданого рішення 01.08.2014 р. судом видано відповідний наказ.

02.10.2015 р. відповідачем до господарського суду міста Києва подано заяву про визнання наказу №910/17116/13 від 01.08.2014 р. таким, що не підлягає виконанню. Заяву обґрунтовано припиненням зобов'язань відповідача перед позивачем в повному обсязі. Зокрема, зобов'язання на суму 106 591,74 грн., з яких: 19 555,36 грн. - 3% річних; 59 005,24 грн. - втрати від інфляції; 3 594,00 грн. - судовий збір; 24 437,15 грн. - частково пеня; припинилися в зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі заяви боржника від 14.08.2015 р., зобов'язання на суму 76 678,36 грн. (залишок пені) припинилися 11.09.2015 р. в зв'язку з їх списанням боржником згідно ч. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» тощо.

Постановляючи оскаржену ухвалу про часткове задоволення заяви ДП «Укрінтеренерго», місцевий суд дійшов висновку, що така підлягає задоволенню лише в частині припинення зобов'язань відповідача перед позивачем на суму 106 591,74 грн. шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проте в частині припинення зобов'язань відповідача перед позивачем на суму 76 678,36 грн. щодо залишку пені шляхом списання цієї заборгованості на підставі ч. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» суд вважав за можливе лише перед гарантованим постачальником природного газу, яким позивач не являється тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, згідно ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. У разі якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково), то такі обставини є підставою визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Як встановлено матеріалами справи, згідно наказу господарського суду міста Києва №910/17116/13 від 01.08.2014 р. рішенням суду з ДП «Укрінтеренерго» стягнуто на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» заборгованість в загальному розмірі 183 270,10 грн. Судом першої інстанції встановлено, що боржник надіслав стягувачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №44/05-1864 від 14.08.2015 р. на суму 106 591,74 грн., а 08.09.2015 р. між сторонами підписано акт звіряння розрахунків, згідно якого заборгованість боржника перед стягувачем становила 76 678,36 грн.

Разом з тим, за твердженнями боржника його зобов'язання на суму 76 678,36 припинилися 11.09.2015 р. списанням заборгованості на підставі ч. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу».

Відповідно до ч. 13 ст. 18 згаданого Закону (в редакції згідно із Законом України від 14.05.2015 р. №423-VIII) заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». Зазначені пеня, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

Отже, наведеними положеннями передбачено обов'язкову умову для списання пені, штрафних та фінансових санкцій, якою є реструктуризація боргу за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року, проте, доказів укладення договору реструктуризації боргу за природний газ, спожитий в цей період, як і постачання природного газу позивачем відповідачу у 2014 році матеріали справи не містять.

Крім цього, розрахунки за поставлений природний газ здійснюються споживачами за умовами договорів, укладених з гарантованими постачальниками природного газу (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу»).

Таким чином, посилання боржника на списання заборгованості перед стягувачем на підставі ч. 13 ст. 18 згаданого Закону є безпідставним, оскільки згадана стаття Закону регулює порядок проведення розрахунків за природний газ всіма категоріями споживачів з гарантованим постачальником природного газу.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» (в редакції згідно із Законом України від 14.05.2015 р. №423-VIII) гарантований постачальник - визначене у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, газопостачальне підприємство, яке не має права відмовити споживачу в укладенні договору на постачання природного газу, крім випадків, визначених частиною сьомою статті 12 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України №705 від 25.07.2012 р. «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» встановлено (п. 1), що: гарантованими постачальниками природного газу є суб'єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та провадять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України (крім промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії); гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

На підставі абзацу п'ятого п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» до визначення у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку гарантованого постачальника функції такого постачальника здійснюють суб'єкти господарювання, що мають ліцензію на постачання природного газу за регульованим тарифом, відтак позивач не виконував функцій гарантованого постачальника, позаяк здійснював поставку природного газу відповідачу на підставі ліцензії на постачання газу за нерегульованим тарифом.

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» не є гарантованим постачальником газу, відтак списання заборгованості відповідача перед позивачем на підставі ч. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» є неможливим.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.ст. 22, 43 ГПК України й не надано можливості боржнику пред'явити додаткові аргументи та докази для спростування доводів стягувача не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає висновки місцевого суду законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування оскарженого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105-106, 117 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 15.10.2015 р. у справі №910/17116/13 - без змін.

Матеріали справи №910/17116/13 повернути за належністю до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Г.А. Жук