ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015р. Справа№ 914/3461/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельний двір «Господарочка», м. Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес», м. Львів

про стягнення 17 543 грн. 92 коп.

Суддя Морозюк А.Я.

при секретарі Дзедзінській Ю.К.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - юрисконсульт

від відповідача: ОСОБА_2 - представник

Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговельний двір «Господарочка» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» про стягнення 17 543 грн. 92 коп., з яких: 16 632 грн. 12 коп. - збитків, 45 грн. 11 коп. - 3% річних, 866 грн. 69 коп. - пені.

Ухвалою суду від 02.10.2015 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в засіданні на 03.11.2015 р. В судовому засіданні 03.11.2015 р. оголошено перерву до 25.11.2015 року для вивчення поданих доказів та надання можливості відповідачу подати додаткові докази.

В судовому засіданні 25.11.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав наведених у позовній заяві, додаткових поясненнях та з посиланням на матеріали справи, просить позов задоволити повністю. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач на підставі договору про надання послуг № ОД-1000134 від 10.02.2014 р. та протоколу узгодження розбіжностей до нього від 10.02.2014 р., прийняв до виконання без будь-яких зауважень замовлення позивача на доставку вантажу до РЦ 7 (пункт розвантаження: Дніпропетровська область, територія Ювілейної селищної ради, комплекс будівель та споруд №8) отримувачу вантажу ТзОВ «АТБ-Маркет» строком 11.06.2015 р. 10-15 год. ранку. Проте відповідач доставку товару отримувачу вантажу здійснив 12.06.2015 р., а не 11.06.2015 р., що підтверджується звітом по прихідним накладним, наданим ТзОВ «АТБ-Маркет» та відображено на видатковій накладній. 15.06.2015 р. позивач надіслав відповідачу на електронну пошту та 18.06.2015 р. на поштову адресу претензію з проханням подальшої компенсації штрафу від ТзОВ «АТБ-Маркет» за несвоєчасну доставку вантажу. 13.07.2015 р. позивач отримав від ТзОВ «АТБ-Маркет» звіт про виконання замовлень в період з 01.06.2015 р. по 30.06.2015 р., згідно якого за несвоєчасну поставку вантажу повинен сплатити отримувачу вантажу штраф в розмірі 16 632,12 коп., та 07.08.2015 р. позивач вказаний штраф оплатив. 15.07.2015 р. та в подальшому 12.08.2015 р. позивач направляв відповідачу претензії з вимогою компенсувати штраф за несвоєчасну поставку останнім вантажу. Відтак просить стягнути з відповідача 16 632,12 грн. збитків. Також позивач нарахував відповідачу 866,69 грн. пені та у відповідності до ст. 625 ЦК України 45,11 грн. 3% річних.

Відповідач у поданому суду відзиві на позовну заяву та письмовому поясненні, а його представник в судовому засіданні 25.11.2015 р. проти позову заперечив повністю, вважає позов безпідставним, просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач стверджує, що жодного порушення строку доставки вантажу з його сторони не відбулося. Відправлення позивача чітко було доставлено у календарний день 11.06.2015 р., проте одержувач у цей день вантаж не приймав і до 21-00 год. вантаж так і не було прийнято. Не прийняття одержувачем вантажу не може трактуватися як порушення строку доставки з вини перевізника та бути підставою для сплати штрафної санкції на вимогу позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

10.02.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговельний двір «Господарочка» (замовником) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» (експедитором/виконавцем) укладено договір №ОД-1000134 та Протокол узгодження розбіжностей до нього від 10.02.2014 р., відповідно до яких експедитор/виконавець (відповідач) надає замовнику (позивачу) послуги з доставки відправлень (п. 3.1 договору).

Згідно п.8 договору, термін дії договору до 31.12.2014 року. Додатковою угодою від 26.12.2014 р. внесено зміни до п.8 договору, та встановлено термін дії договору до 31.12.15 р.

Згідно абзацу 3 п. 3.3. Протоколу узгодження розбіжностей, експедитор/виконавець зобовязався організувати для замовника доставку та вручення вантажу відповідно до погоджених сторонами заявок (замовлень), які приймаються виконавцем від замовника по факсу або по електронній пошті. Заявка надається у письмовій формі з печаткою і підписом уповноваженої особи або з використанням факсимальних чи електронних засобів звязку за два дні до дати здійснення доставки вантажу не пізніше 12:00 год. Після отримання заявки до 12:00 год. такого дня експедитор зобовязаний повідомити замовника про прийняття або не прийняття її до виконання до 17:00 год. дня протягом якого вона надійшла. У випадку ненадходження відповіді експедитора до вказаного часу, вважається що заявка прийнята експедитором до виконання і він зобовязаний її виконати.

Згідгно абзацу 3 п. 4.1 Протоколу узгодження розбіжностей, експедитор/виконавець зобовязався організувати перевезення та вручення вантажу одержувачу через мережу пунктів обслуговування клієнтів експедитора/виконавця своєчасно та відповідно до встановлених у заявці замовника строків.

Згідно доданої до позовної заяви заявки «Перегляд відправлення №М» позивач 09.06.2015 р. на електронну пошту відповідача надіслав замовлення на доставку вантажу (пункт розвантаження: Дніпропетровська область, сел. Ювілейне, отримувач вантажу - ТзОВ «АТБ-Маркет»), в якій зазначено дату розвантаження 11.06.2015 р. в 10:15 год.

Прийняття вказаного замовлення відповідачем без заперечень позивач підтверджує товарно-транспортною накладною №Т-1264 від 09.06.2015 р.

Абзацом 4 п. 4.1 Протоколу узгодження розбіжностей встановлено, що обовязки експедитора/виконавця вважаються виконаними з моменту вручення відправлення одержувачу.

Відповідач в порушення умов договору та Протоколу узгодження розбіжностей доставив ТзОВ «АТБ-Маркет» вантаж 12.06.2015 р., про що одержувачем на видатковій накладній №1264 від 09.06.2015 р. проставлено відповідну відмітку, а також відображено у звіті ТзОВ «АТБ-Маркет» по прихідним накладним(що містить дати та час в'їзду і виїзду транспортного засобу по накладній №1264). У звязку з тим, що відповідач здійснив доставку вантажу 12.06.2015 р., а не 11.06.2015 р., позивач надіслав йому претензію №б/н від 15.06.2015 р. (вручена відповідачу згідно повідомлення про вручення 01.07.2015 р.) з проханням в подальшому компенсувати отриманий штраф від ТзОВ «АТБ-Маркет» за несвоєчасну доставку вантажу.

Згідно звіту про виконання замовлень за період з 01.06.2015 р. по 30.06.2015 р., здійсненого ТзОВ «АТБ-Маркет», позивачу за невчасну поставку товару нараховано штраф в розмірі 16 632,12 грн.(що складає 5% від 332 642,40 грн. - вартості несвоєчасно поставленого товару по видатковій накладній №1264 від 09.06.2015 р.). Нарахування ТзОВ «АТБ-Маркет» штрафу за прострочку поставки товару на 1 день у вказаному розмірі ТзОВ «Торговельний двір «Господарочка» передбачено п. 7.1 договору поставки №47760, укладеного 01.01.2015 р. між ТзОВ «АТБ-Маркет» та ТзОВ «Торговельний двір «Господарочка»(наявний в матеріалах справи).

Позивач надіслав відповідачу претензію №б/н від 14.07.2015 р. (вручена відповідачу згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 20.07.2015 р.), в якій позивач просив відповідача компенсувати отриманий від ТзОВ «АТБ-Маркет» штраф за несвоєчасну поставку вантажу в розмірі 16 632,12 грн.

Проведення ТзОВ «Торговельний двір «Господарочка» оплати штрафу в розмірі 16 632,12 грн. на користь ТзОВ «АТБ-Маркет» за договором №47760 від 01.01.2015 р. позивач підтверджує випискою по рахунку наданою ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», згідно якої позивачем 07.08.2015 р. за договором № 47760 від 01.01.2015 р. проведено платіж на суму 16 632,00 грн., та довідкою ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» від 01.09.2015 р. №Р2-В4/58-638, згідно якої позивачем на рахунок ТзОВ «АТБ-Маркет» перераховано 16 632,12 грн.

Повідомленням №б/н від 12.08.2015 р. (вручене відповідачу згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 18.08.2015 р.) позивач просив відповідача повідомити на протязі 7 календарних днів з моменту отримання повідомлення результати розгляду претензії.

Все вищенаведене спричинило виникнення даного спору між позивачем та відповідачем, так як позивач вважає що відповідач повинен компенсувати йому суму збитків понесених у зв'язку із сплатою штрафу отримувачу вантажу за несвоєчасну поставку товару. Відтак позивач звернувся до господарського суду Львівської області із вимогою стягнути з відповідача суму збитків в розмірі 16 632,12 грн., а також 3 % річних в розмірі 45,11 грн. та пеню в розмірі 866,69 грн.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст.174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків (господарських зобовязань).

Відповідно до ст.ст.526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 909 ЦК України, ч. 1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Стаття 923 ЦК України передбачає, що у разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов'язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ч.1 ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Абзацом 3 п. 6.1 Протоколу узгодження розбіжностей сторони погодили, що у випадку затримки доставки, несвоєчасної доставки та не доставки вантажу з вини експедитора, останній повинен компенсувати замовнику всі збитки у вигляді штрафних та інших санкцій, які були покладені контрагентами на замовника у звязку з такими порушеннями. До таких штрафних санкцій можуть відноситися,зокрема, штрафні санкції за несвоєчасну доставку вантажу. Сума таких штрафних санкцій не може перевищувати 30 % від вартості поставленого експедитором вантажу. Експедитор сплачує замовнику компенсацію штрафних санкцій лише у випадку підтвердження сплати цих санкцій замовнику.

Таким чином матеріалами справи підтверджено, що: позивачу підставно нараховано отримувачем вантажу (ТзОВ «АТБ-Маркет») штраф в розмірі 16 632,12 грн. за несвоєчасну поставку товару; цей штраф позивачем сплачено отримувачу вантажу (ТзОВ «АТБ-Маркет»); нарахування штрафу спричинено порушенням зобов'язання з боку відповідача по своєчасній доставці вантажу; відповідач належними та допустимими доказами не довів відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання.

Відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 16 632,12 грн. збитків є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Доводи відповідача (про те, що він вчасно, а саме у визначену дату доставки 11.06.2015 р. прибув з вантажем позивача до отримувача вантажу, проте представниками отримувача вантажу через страйк працівників ТзОВ «АТБ-Маркет» транспортний засіб до розвантаження допущений не був, тому невчасна поставка вантажу сталася не з вини відповідача) належними та допустимими доказами не підтверджені, а відтак не можуть бути прийняті судом до уваги.

Також позивач з посиланням на ч. 6 ст. 231 ГК України, ч. 1, ч. 3 ст. 549 ЦК України та ч. 2 ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача пеню, яка згідно розрахунку за період з 08.08.2015 р. по 09.09.2015 р. складає 866,69 грн. та 3% річних, які згідно розрахунку за період з 08.08.2015 р. по 09.09.2015 р. складають 45,11 грн. Щодо вказаних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. У рази, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Статтею 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з наслідків порушення зобовязання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком. Норми господарського права не визначають, який саме характер (майновий чи грошовий) носить зобовязання, при порушенні строків виконання якого до боржника застосовуються штрафні санкції. Згідно ч.2 ст. 4 ГК України, особливості регулювання майнових відносин субєктів господарювання визначаються цим кодексом. Тому в даному випадку слід керуватися нормами господарського права та частини 1 ст. 549 ЦК України, що передбачають можливість застосування такого виду як пеня за прострочку виконання не грошового договірного зобовязання в розмірі, обумовленому сторонами в договорі згідно норм ст. 627 ЦК України, яка передбачає свободу договору.

Виходячи із наведеного та враховуючи те, що ні в договорі №ОД-1000134 від 10.02.2014 р. ні в Протоколі узгодження розбіжностей від 10.02.2014 р., не встановлено сторонами розміру пені за несвоєчасне відшкодування збитків, позовна вимога про стягнення пені в сумі 866,69 грн. є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках, зокрема, відшкодування збитків та шкоди, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 45,11 грн. також задоволенню не підлягає.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 16 632 грн. 12 коп. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 866,69 грн. та 3% річних в сумі 45,11 грн. суд відмовляє.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 546, 549, 610, 611, 612, 614, 623, 625, 629, 909, 920, 923 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 224, 225, 307 ГК України, ст.ст. 4-3, 33, 43, 49, 82-85, 116 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 147, ідентифікаційний код 36152228) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельний двір «Господарочка»(65031, м. Одеса, вул. Грушевського, 41, ідентифікаційний код 32727100) 16 632 грн. 12 коп. збитків та 1 154 грн. 70 коп. - судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ, відповідно до ст. 116 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.11.2015 року

Суддя Морозюк А.Я.