ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Справа № 908/2976/15

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого,
Корнілової Ж.О. - доповідача,
Чернова Є.В.,
розглянувши касаційну скаргу
Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради

на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 27.08.2015

у справі№ 908/2976/15 Господарського суду Запорізької області
за позовомДепартаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міське комунальне підприємство "Основаніє"
провнесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 20.02.2003 № 106/4
за участю представників сторін
від позивача:не з'явились,
від відповідача:не з'явились,
від третьої особи:не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради у квітні 2015 року звернулось до Господарського суду Запрорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення № 106/4 від 20.02.2003 р.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.06.2015 (суддя Попова І.А.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2015 у справі № 908/2976/15 (у складі колегії суддів: Чернота Л.Ф. - головуючого, Зубченко І.В., Стойка О.В.) позовні вимоги частково задоволено. Внесено зміни до пункту 3.2 договору оренди нежитлового приміщення № 106/4від 20.02.2003, укладеного між Департаментом комунальної власності та приватизації та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_4, зокрема, у формулі розрахунку орендної плати орендна ставка підлягає застосуванню у розмірі 15%, за базовий місяць розрахунку орендної плати приймається травень 2015 року. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради 609 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2015 у справі № 908/2976/15, Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради звернувсь до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2015 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2015, і прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що між Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради (орендодавець) та Комунальним підприємством "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 4" (балансоутримувач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (орендар) 20.02.2003 укладено договір оренди нежитлового приміщення № 106/4, відповідно до якого, орендодавець на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 20.01.2003 № 17/36 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, загальною площею 56,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, яке знаходиться на балансі КП "ВРЕЖО № 4", строком до 20.02.2008.

До договору оренди сторонами вносились зміни додатковими угодами від 27.08.2007, від 16.04.2009, від 01.02.20010, від 27.04.2010, від 01.06.2011, від 01.03.2012, від 12.05.2014.

Додатковою угодою від 01.03.2012 сторонами продовжено строк дії договору на п'ять років, до 31.12.2016. Договір оренди нерухомого майна, щодо внесення змін до якого заявлено позовні вимоги, є чинним, орендар користується отриманим за цим договором майном.

На підставі рішень Запорізької міської ради від 18.02.2011 № 66 "Про структуру виконавчих органів Запорізької міської ради, загальну чисельність апарату Запорізької міської ради", від 06.04.2011 № 20 "Про передачу департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради окремих повноважень щодо управління об'єктами права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя", додатковою угодою від 01.06.2011 сторонами погоджено змінити сторону в договорі оренди № 106/4 від 20.02.2003, орендодавця з Управління житлового господарства Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Рішенням Запорізької міської ради від 25.07.2012 № 6 "Про затвердження передавальних актів та визначення розміру статутного капіталу Комунального підприємства "Основаніє" встановлено, що з моменту прийняття вказаного рішення Міське комунальне підприємство "Основаніє" стає повним правонаступником Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 4".

Додатковою угодою від 12.05.2014 сторонами погоджено змінити сторону в договорі оренди № 106/4 від 20.02.2003, балансоутримувача з КП "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 4" на Міське комунальне підприємство "Основаніє".

Предметом розгляду даної справи є про внесення змін до договору.

Відповідно до пункту 3.6 договору оренди, розмір орендної плати може бути переглянутий на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Правовідносини щодо орендного користування комунальним майном регулюються приписами Господарського та Цивільного кодексів України, Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендодавцеві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі статтями 10, 18, 19 вказаного Закону, орендна плата є істотною умовою договору, яка вноситься орендарем своєчасно, у повному обсязі та незалежно від результатів господарської діяльності орендаря.

Відповідно частини 1 статті 188 Господарського кодексу України, частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна договору в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В обґрунтування вимог щодо зміни умов договору позивачем зазначено про наявність підстав, встановлених пунктом 3.6 договору № 106/4 та Законом, зокрема, зміна Методики розрахунку орендної плати.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 961 від 14.09.2011 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 № 629 "Про затвердження Методики оцінки вартості об'єктів оренди, Порядку викупу орендарем оборотних матеріальних засобів та Порядку надання в кредит орендареві коштів та цінних паперів" та від 04.10.1995 № 786 "Про Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна", орендодавцем згідно зі статтею 188 Господарського кодексу України, листом № 5110/01/01-07 від 31.10.2014 на адресу орендаря надіслано проект угоди про внесення змін до договору № 106/4 від 20.02.2003 оренди нежитлового приміщення для підписання. Відповідачем відповіді не надано, додаткову угоду не підписано.

Судами встановлено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим, для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим, та органами місцевого самоврядування, для об'єктів, що перебувають у комунальній власності, на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності (частина 1, 2 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна).

Відповідно до частини 2 статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї зі сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України,

Підставою для зміни умов договору оренди є істотна зміна стану об'єкта оренди, зміна Методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України № 961 від 14.09.2011, яка набрала чинності 20.09.2011 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 "Про Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна". Додатком 2 до Методики встановлено ставку орендної плати за використання нерухомого державного майна за цільовим призначенням "Інше використання нерухомого майна" у розмірі 15%.

Суди дійшли до правильного висновку, що зміна орендних ставок, обумовлена зміною законодавства, яке їх визначає, є підстава для зміни умов договору щодо орендної плати, тому орендодавець правомірно звернувсь до орендаря з пропозицією про внесення відповідних змін до договору. Крім цього, можливість таких змін передбачена умовами договору. Таким чином, вимоги про внесення змін у договір оренди № 106/4 від 20.02.2003 щодо зміни орендної ставки з 12% та 15% підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з набранням рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Внесення змін щодо істотних умов у частині розміру орендної плати на період, що минув, не передбачено, тому суди дійшли до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо застосування у формулі для розрахунку орендної плати індексу інфляції з дати перерахунку орендної плати - 1,003 за березень 2012 року.

Суди дійшли до правильного висновку, що застосування у формулі розрахунку розміру орендної плати як базового місяця березень 2012 року є помилковим. Пунктом 12 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу визначено, що перед розрахунком орендної плати за перший місяць оренди чи після перегляду розміру орендної плати визначається розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку за відповідною формулою, складовою якої є, зокрема, індекс інфляції за період з дати проведення незалежної або стандартизованої оцінки до базового місяця розрахунку орендної плати.

Згідно з пунктом 4 вказаної Методики, базовим місяцем є останній місяць, за який визначено індекс інфляції.

Суди дійшли до правильного висновку, що базовим місяцем для нарахування орендної плати є травень 2015 року, останній місяць, за який визначено індекс інфляції на час винесення рішення у даній справі.

Таким чином, постанова Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2015 у справі № 908/2976/15 Господарського суду Запорізької області підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, касаційна інстанція погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2015 у справі № 908/2976/15 Господарського суду Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2015 у справі № 908/2976/15 Господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Головуючий, суддяОвечкін В.Е.
Судді:Корнілова Ж.О.
Чернов Є.В.