ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Справа № Б-25/88-02

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Курченко В.А.

за участю:

від кредитора АК «Харківобленерго» - ОСОБА_1 (довіреність №01-2юр/7396 від 21.08.2015р.)

ліквідатора ВАТ "Мереф'янський склозавод" - арбітражний керуючий ОСОБА_2 (свідоцтво №661 від 26.03.13р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ліквідатора ВАТ "Мереф'янський склозавод" арбітражного керуючого ОСОБА_2 (вх. №5271 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 30.09.15 у справі № Б-25/88-02 про накладення штрафу за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом

за заявою ТОВ "Тао - Трайд"

до ВАТ "Мереф"янський склозавод"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.09.2015р. у справі №Б-25/88-02 (суддя Казарцева В.В.) стягнуто з ОСОБА_2 в доход Державного бюджету України штраф за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом, у розмірі 1700,00 грн.

Арбітражний керуючий ОСОБА_2 з вказаною ухвалою не погодився та, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 30.09.2015р. у справі № Б-25/88-02, про стягнення штрафу в розмірі 1700,00 грн. повністю. Крім того, просить стягнути з Держави на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1218 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2015р. у справі № Б-25/88-02 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 25.11.2015р.

Учасники провадження у справі відзив на апеляційну скаргу не надали.

В судовому засіданні 25.11.2015р. представник заявника апеляційної скарги підтримав її вимоги в повному обсязі та просив задовольнити вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні 25.11.2015р. представник кредитора пояснив, що залишає вирішення питання щодо вимог апеляційної скарги на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення заявника апеляційної скарги та представника кредитора, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Постановою суду від 05.12.2002р. ВАТ "Мереф'янський склозавод" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_3

Ухвалою суду від 10.12.2003р. задоволено клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_3, звільнено його від обов'язків ліквідатора за станом здоров'я та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_4

Ухвалою суду від 20.11.2006р. задоволено клопотання комітету кредиторів, звільнено арбітражного керуючого ОСОБА_4 від обовязків ліквідатора, призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_5

Ухвалою суду від 02.04.2008р. задоволено заяву ліквідатора ОСОБА_5 та припинено його обов'язки ліквідатора ВАТ "Мереф'янський склозавод", призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_6

Ухвалою суду від 07.06.2012р., у зв'язку з анулюванням ліцензії арбітражного керуючого, суд усунув ОСОБА_6 від виконання обов'язків ліквідатора та призначив ліквідатором у справі арбітражного керуючого ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи ухвалами господарського суду першої інстанції від 07.06.2012р., 18.09.2012р., 14.02.2013р., 25.04.2013р., 08.08.2013р., 13.09.2013р., 20.11.2013р.., 21.01.2014р., 19.03.2014р., 20.05.2014р., 02.07.2014р., 16.09.2014р., 12.11.2014р., 15.01.2015р., 17.03.2015р., 13.05.2015р. та 01.07.2015р. ліквідатора багаторазово зобов'язано завершити ліквідаційну процедуру та надати суду відповідні докази. Ліквідатор попереджувався про відповідальність, передбачену законом, у разі невиконання вимог ухвал суду. Матеріали справи свідчать, що ухвали суду ліквідатором отримувалися, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

В матеріалах справи відсутні докази виконання ліквідатором боржника арбітражним керуючим ОСОБА_2 вимог ухвал суду.

Зазначені обставини стали підставою для винесення 14.02.2013р., 08.08.2013р. та 20.05.2014р. окремих ухвал щодо бездіяльності арбітражного керуючого ОСОБА_2 стосовно виконання ним обов'язків ліквідатора ВАТ "Мереф'янський склозавод".

Крім того, господарським судом Харківської області 08.08.2013р. направлено на адресу прокуратури Харківської області повідомлення для проведення перевірки щодо наявності в діях арбітражного керуючого ОСОБА_2 при виконанні ним обов'язків ліквідатора ВАТ "Мереф"янський склозавод" ознак злочину, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України.

Також, як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи арбітражний керуючий ОСОБА_2 тривалий час після призначення його ліквідатором боржника відмовлявся приймати документацію щодо ліквідаційної процедури боржника від попереднього ліквідатора ОСОБА_6 Документація щодо ліквідаційної процедури боржника була передана ОСОБА_6 до матеріалів справи.

Матеріали справи не містять доказів надання арбітражним керуючим ОСОБА_2 звітів про виконану роботу, хід ліквідаційної процедури тощо.

Зазначені обставини зумовили винесення господарським судом Харківської області ухвали від 30.09.15, якою на арбітражного керуючого ОСОБА_2 накладено штраф за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом.

Судова колегія вважає, що ухвала господарського суду Харківської області від 30.09.2015р. винесена з урахуванням всіх обставин справи та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, які набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4-5 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно з абз.абз.1, 2, 3 п.п.3.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р., неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи можуть тягти за собою, зокрема, такі наслідки: стягнення штрафу з винної сторони в доход державного бюджету України (п.5 ст.83 ГПК); винесення у встановленому порядку окремих ухвал (ст.90 ГПК).

При цьому слід мати на увазі, що передбачене пунктом 5 статті 83 ГПК право господарського суду у прийнятті рішення стягнути з винної сторони штраф у доход державного бюджету України стосується не лише рішень, прийнятих по суті справи, а й ухвал, у тому числі тих, якими розгляд справи не закінчується (наприклад, ухвали про відкладення розгляду справи у зв'язку з неявкою в судове засідання представника учасника судового процесу та/або неподанням ним витребуваних судом матеріалів тощо).

Пунктом 5 ст.83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право стягувати в доход Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону.

Судова колегія приймає до уваги те, що арбітражний керуючий ОСОБА_2 призначений ліквідатором боржника ухвалою господарського суду від 07.06.2012р.

Отже, з дня його призначення минуло більше ніж три роки. Як встановлено вище, матерали справи не містять доказів виконання арбітражним керуючим ОСОБА_2 покладених на нього обов'язків ліквідатора. Натомість, матеріали справи підтверджують, що арбітражний керуючий ОСОБА_2, нехтуючи покладеними на нього функціями ліквідатора боржника, систематично ухилявся від виконання своїх обов'язків ліквідатора боржника, ухилявся від виконання вимог ухвал господарського суду, що мало наслідком затягування ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено вище, господарський суд першої інстанції неодноразово зобов'язував арбітражного керуючого ОСОБА_2 виконати вимоги суду, завершити ліквідаційну процедуру, попереджував арбітражного керуючого ОСОБА_2 про відповідальність за невиконання вимог суду, надсилав йому окремі ухвали.

Однак, арбітражним керуючим ОСОБА_2 вимог ухвал не виконано, в його діях вбачається неповага до судової системи, а бездіяльність призводить до неможливості завершення ліквідаційної процедури боржника у строки, передбачені законом.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що гоподарським судом першої інстанції правомірно та у відповідності до закону винесено ухвалу, якою накладено штраф на арбітражного керуючого ОСОБА_2 за ухилення від вчинення дій, покладених на нього судом.

Таким чином, апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали по даній справі. При прийнятті ухвали місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому ухвалу господарського суду Харківської області від 30.09.2015 року по справі № Б-25/88-02 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 91, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 30.09.15 у справі № Б-25/88-02 про накладення штрафу за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом, залишити без змін.

Повний текст постанови складено 30.11.15

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Шутенко І.А.