ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015 Справа № 41/1-10

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. доповідач;

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Фьокліній Д.І.

без участі представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015 по справі № 41/1-10 (суддя Суховаров А.В.)

за скаргою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ

на дії Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві

по справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ

до Приватного підприємства «Рамс Агро», м. Дніпропетровськ

про стягнення 67555,51 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015 у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на ч. 1, 5 ст. 20, п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» мотивована законністю винесення державним виконавцем Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати ухвалу, а скаргу ТОВ Компанія «Ніко-Тайс» на дії та бездіяльність ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві щодо примусового виконання наказу (дублікату) господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10 задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована незаконністю, необєктивністю та невідповідністю фактичним обставинам висновків викладених місцевим господарським судом в ухвалі, що мали місце у сторін. Крім того, апелянт вважає оскаржувану ухвалу такою, що підлягає скасуванню через порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що згідно ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору місця виконання рішення належить стягувачу, яким у заяві про відкриття виконавчого провадження вказано розрахунковий рахунок боржника у банку, що знаходиться на території, на яку поширюється юрисдикція відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві, а державний виконавець відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішення з метою захисту та не допущення у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів стягувача.

Порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права (ст. ст. 32-34, 36, 37, 43 ГПК України), апелянт вважає не прийняття до уваги вже існуючих та цілком обґрунтованих доказів у даній справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.11.2015.

26.11.2015 належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони учасники судового процесу, явку у судове засідання своїх повноважних представників для участі в розгляді справи не забезпечили, причини неявки суду невідомі.

У відповідності до ст. 75 ГПК України перегляд справи здійснено за наявними в ній матеріалами.

26.11.2015 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, в межах перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2010 по справі № 41/1-10 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Приватного підприємства «Рамс Агро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» заборгованості в розмірі 62456,40 грн., пені 2009,55 грн., штрафу 11599,89 грн., інфляційних витрат 1585,32 грн., відсотків за користування чужими грошовими коштами 19865,87 грн., витрат по сплаті держмита 975,17 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 236,00 грн. (а. с. 49-50 том 1).

11.01.2011 на виконання вказаного рішення господарським судом Дніпропетровської області видано відповідний наказ по справі № 41/1-10 (а. с. 61 том 1).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2013 замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 41/1-10 від 11.01.2011 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (а. с. 96-97 том 1).

Ухвалами господарського суду від 19.06.2013 та 23.06.2015 за заявами позивача видавалися дублікати наказу господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10 (а. с. 104-106, 245-246 том 1).

10.07.2013 постановою Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ за заявою стягувача від 10.07.2013 відкрито виконавче провадження № 38821685 щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10, в межах якого головним державним виконавцем накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а також накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника (а. с. 155, 162-164, 168 том 1).

Відповідно до відомостей з офіційного сайту Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та постанови Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 24.12.2013, наказ господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10 повернуто ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон (а. с. 239-243 том 1)).

12.08.2015 ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу (дублікату) господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10 (а. с. 13 том 2).

14.08.2015 ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10 згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону (а. с. 14 том 2).

08.09.2015 до господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на дії та бездіяльність ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10 (а. с. 1-6 том 2), згідно якої скаржник просив суд:

- визнати дії ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві щодо наказу (дублікату) господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10, що полягають у винесенні постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві від 14.08.2015, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу (дублікату) господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону, протиправними, передчасними та незаконними;

- визнати недійсною та скасувати постанову ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві від 14.08.2015, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу (дублікату) господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону;

- зобовязати ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання наказу (дублікату) господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10.

Скаржник (позивач по справі) свої вимоги мотивує посиланнями на постанову ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві від 14.08.2015, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10 в порядку п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону, що на думку скаржника є порушенням приписів вказаного Закону, а також прав та охоронюваних Законом інтересів стягувача.

Відповідно до положень ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, які набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

За умовами ч. 1 ст. 6 Закону державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі предявлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

У своїй постанові від 14.08.2015 ВП № 48440821 про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону, головний державний виконавець Андросович Н.В., зазначив про те, що виконавчий документ надійшов на виконання не за належністю, так як згідно виконавчого документа місце знаходження боржника та місце його реєстрації м. Дніпропетровськ. Тобто державному виконавцю відразу було відомо дійсне місцезнаходження боржника.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» визначено, що в Єдиному державному реєстрі повинні міститься відомості щодо місцезнаходження юридичної особи (адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені).

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19.10.2015 № 21326117 місцезнаходженням юридичної особи - Приватного підприємства «Рамс Агро» є м. Дніпропетровськ, вул. Маршала Малиновського, буд. 130 (34-36 том 2).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції та перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції, скаржником не надано доказів перебування постійно діючого органу відповідача (його керівних органів) або знаходження його майна за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 12, за якою скаржник просив державного виконавця здійснити заходи по виявленню майна боржника.

При цьому, як вбачається зі змісту самої заяви стягувача про примусове виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011 по справі № 41/1-10, стягувачем ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» зазначено, що боржник (можливо й його майно) на сьогодні фактично знаходиться за адресою: м. Київ вул. Мельникова, 12. Тобто зі змісту вказаної заяви стягувача про примусове виконання наказу, а також з доданих до неї документів, не вбачається, що саме за вказаною адресою знаходиться конкретне індивідуально визначене майно, яке б належало боржнику.

Саме лише припущення стягувача за наказом про можливість знаходження майна за адресою: м. Київ вул. Мельникова, 12 не є достатньою підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду по даній справі.

Аналогічної правої позиції дотримується Вищий господарський суд України (постанови від 04.11.2015 по справі № 17/5005//2358/2012 та від 18.10.2012 по справі № 5023/4591/11(29/417-10)).

Доводи апелянта про можливість провадження виконавчих дій за місцезнаходженням майна боржника, право вибору якого (на думку апелянта) належить саме стягувачу, яким у своїй заяві про відкриття виконавчого провадження зазначено розрахунковий рахунок боржника у банку, що знаходиться на території, на яку поширюється юрисдикція ВДВС Шевченківського РУЮ міста Києва, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана заява посилання на розрахунковий рахунок боржника не містить.

Ретельно дослідивши матеріали справи, колегією суддів не виявлено жодного розрахункового рахунок боржника, який відкрито в межах територіальної підвідомчості ВДВС Шевченківського РУЮ міста Києва.

За викладених обставин, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для скасування постанови Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві від 14.08.2015.

Таким чином, на думку колегії суддів, державний виконавець правомірно відмовив стягувачу у відкритті виконавчого провадження з метою запобігання порушення територіальної підвідомчості (правил визначення місця виконання судового рішення), що не є підставою для визнання дій такого державного виконавця незаконними і скасування його постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування ухвали по справі, оскільки вона винесена при повному зясуванні всіх обставин справи та вірному правозастосуванні.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015 по справі № 41/1-10 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 01.12.2015.

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді Л.М. Білецька

ОСОБА_1