ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Справа № 908/1162/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Бондар С.В., Васищака І.М
розглянувши у відкритому судо-вому засіданні касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 27.08.15
у справі№908/1162/15-г
господарського судуЗапорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго"
доПублічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат"
простягнення суми
за участю представників від:
позивачаСнігаренко Н.Ю. (дов. від 18.11.14)
відповідачане з'явилися, були належно повідомлені,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Донецькобленерго" звернулося до господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення із Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат" 88977,67 грн. за перевищення договірної величини споживання електроенергії за лютий 2014 р. відповідно до договору про постачання електричної енергії № 7 від 20.02.03.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.04.15 (суддя Гандюкова Л.П.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 44 488,84 грн. за лютий 2014 р. відповідно до договору про постачання електричної енергії № 7 від 20.02.03. При цьому суд виходив із доведеності факту перевищення позивачем договірної величини споживання електроенергії за лютий 2014, втім, також із наявності підстав для зменшення розміру цієї санкції на 50%.

За результатом апеляційного перегляду справи Донецький апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: головуючого-судді Стойки О.В., суддів: Ломовцевої Н.В., Черноти Л.Ф.) 27.08.15 прийняв постанову, якою рішення скасував, в позові відмовив повністю, пославшись на відсутність факту перевищення договірної величини споживання електроенергії за лютий 2014, оскільки позивач безпідставно відмовив відповідачеві у коригуванні обсягів споживання.

Не погоджуючись із постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив її скасувати, позов задовольнити в повному обсязі. Скарга обґрунтована невідповідністю висновків апеляційного суду матеріалам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, між сторонами існує договір № 7 про постачання електричної енергії від 20.02.03 з послідуючими змінами та доповненнями. Відповідно до п. 2 Додатку № 5 до Договору (в редакції додаткової угоди від 25.12.06) оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період наступним чином: в перший день розрахункового періоду - 25% заявленого обсягу споживання; 8 числа розрахункового періоду - 25% заявленого обсягу споживання; 16 числа розрахункового періоду - 25% заявленого обсягу споживання; 24 числа розрахункового періоду - 25% заявленого обсягу споживання. Після закінчення розрахункового періоду постачальником електричної енергії здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена протягом цього періоду, відповідно до фактичного обсягу спожитої електричної енергії протягом відповідних планових періодів (а.с. 78 т. 2). Згідно з п. 3 додатку № 5 до Договору "Порядок розрахунків за електроенергію" оплата отриманого відповідачем рахунку повинна виконуватись протягом не більше 5 календарних днів.

До договору сторонами був підписаний додаток "Договірні величини споживання електричної енергії на 2014 рік", відповідно до якого відповідачем заявлено, що договірна величина електроспоживання за лютий 2014 р. становить 1 200.000 тис. кВт*год.

Листом від 31.01.14 № 11-1/4 відповідач просив зменшити договірний обсяг споживання електричної енергії на лютий 2014 року та встановити 950 тис. кВт/год. у зв'язку із частковим зупиненням виробництва (а.с. 22, т. 1). Позивач повідомленням № 7/201425 від 05.02.14 (вих. № 300 від 05.02.14) зменшив договірну величину споживання електричної енергії, а також договірну потужність у лютому 2014 р. до 950.000 тис. кВт/год. (а.с. 23, т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами за Договором був підписаний та скріплений печатками акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за лютий 2014 р. - активна електроенергія 1059700 кВт/год. на суму 1031427,2 грн., реактивна електроенергія - 82733 кВАр-год. на суму 1112,95 грн., генерація реактивної електроенергії - 57036 кВАр-год. (а.с. 18-19, т. 1).

Рахунок на оплату спожитої в лютому 2014 року активної електричної енергії № 13/7 від 28.02.14 обсягом 109700 кВт/г на суму 1031427,20 грн. вручений представнику відповідача 28.02.14, що підтверджується підписом відповідача на екземплярі рахунків позивача. Також представнику відповідача вручений рахунок № 13/7.135023 від 28.02.14 на суму 88977,67 грн. за перевищення договірних величин електроспоживання в лютому 2014 р.

Враховуючи несплату відповідачем позивачу перевищення договірної величини електроспоживання за лютий 2014 р. в сумі 88977,67 грн., позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення зазначеної суми.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд послався на те, що відповідачем не порушено строку звернення із заявою про коригування договірних величин споживання електричної енергії, оскільки заява надійшла 26.02.14, а щодо оплати, то в матеріалах справи відсутні докази надання позивачем відповідачу рахунків для сплати за спожиту в лютому електричну енергію, крім рахунку від 28.02.14, який був оплачений відповідачем 03.03.14 в межах п'ятиденного строку. Отже відмова в коригуванні через несплату рахунків за Договором є безпідставною.

Втім, колегія суддів не погоджується із висновком апеляційного суду про відсутність факту перевищення відповідачем лімітів споживання та зауважує, що позивач відмовив відповідачу у коригуванні не через несплату (на той момент) рахунку від 28.02.14, а через невиконання відповідачем зобов'язання щодо здійснення планового платежу за активну електроенергію за лютий в сумі 231163,50 грн., зі строком оплати 24.02.14 (а.с. 150 т.1).

Даний факт визнаний, в тому числі, апеляційним судом. Так, з цього приводу ним зазначено, що дійсно, існує затримка в оплаті останнього авансового платежу в розмірі 25% від очікуваного обсягу споживання електричної енергії в лютому 2014 року, але ця затримка не вийшла за межи відповідного розрахункового періоду та не пов'язана із затримкою сплати рахунку.

Вищий господарський суд зауважує, що згідно п. 4.4 Правил, постачальник електричної енергії за регульованим тарифом протягом п'яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії.

Отже вимогами діючого законодавства в сфері електроенергетики передбачена можливість відмови енергопостачальника у збільшенні договірної величини споживання електричної енергії, якщо споживачем не виконані зобов'язання щодо оплати електричної енергії (як це має місце у даному випадку). Тому позивач правомірно відмовив відповідачу у здійсненні коригування.

Відповідачем у лютому 2014 фактично використано (спожито) 1059700 кВт/год., що підтверджується підписаним сторонами актом прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії), що на 109700 кВт/год. більше встановленої договірної величини (1059700 кВт/год. (спожито) - 950000 кВт/год. (договірна величина)).

Згідно з п. 4.2.2 договору № 7 від 20.02.03 за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору більш ніж на 2%, споживач сплачує постачальнику електричної енергії на поточний рахунок чотирикратну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величиною.

Відповідачу позивачем був виставлений рахунок від 28.02.14 на суму 88977,67 грн. за перевищення договірної величини споживання електричної енергії за лютий 2014, який не оплачений. Тому вимога про стягнення з відповідача суми 88977,67 грн. боргу за перевищення договірних величин споживання електроенергії у лютому 2014 р. позивачем заявлена обґрунтовано, розрахунок заборгованості здійснений вірно.

Зазначеним спростовуються висновки апеляційного суду про протилежне (про відсутність факту перевищення відповідачем лімітів споживання), які і лягли в основу постанову, тому постанова апеляційного суду не є законною та підлягає скасуванню.

Втім, рішення господарського суду Запорозької області також не може бути залишене без змін, оскільки суд першої інстанції на підставі ст. 233 ГК України, ст. 83 ГПК України частково задовольнив клопотання відповідача та зменшив на 50% розмір господарської санкції за перевищення договірних величин в лютому 2014 р. з 88977,67 грн. до 44488,84 у зв'язку з відсутністю вини відповідача та неможливості визначити фактичний обсяг споживання електроенергії. Апеляційний суд з такою позицією не погодився, вказавши на те, що сума вартості спожитої понад договірні величини електричної енергії за своєю правовою природою не є штрафною санкцією.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне підтримати правову позицію господарського суду апеляційної інстанції щодо природи суми вартості спожитої понад договірні величини електричної енергії з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Цивільно-правова відповідальність, як різновид санкцій - це покладення на правопорушника базованих на законі невигідних правових наслідків, які виявляються у позбавленні його певних прав, або в заміні невиконаного обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" та п. 4.4.2. укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період споживач сплачує енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

При цьому визначена ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" відповідальність у формі сплати споживачем двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини електроенергії не є відповідальністю у формі сплати неустойки, а є відповідальністю у формі оплати підвищеної ціни спожитого товару (робіт, послуг), а відтак, вона не може бути зменшена судом в порядку ст. 233 ГК України, ст. 83 ГПК України.

Враховуючи, неправомірність висновків, покладених в основу рішення (щодо штрафної природи відповідальності, передбаченої ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", та можливості зменшення таких сум на підставі ст. 83 Господарського процесуального кодексу України) та постанови (про відсутність факту перевищення відповідачем лімітів споживання), ні рішення суду першої інстанції, ні постанова апеляційної інстанції не можуть бути залишені без змін. Враховуючи, що всі обставини справи є встановленими, суд касаційної інстанції вважає за можливе прийняти в даному випадку нове рішення по суті спору та задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Судовий збір у порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.15 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.15 у справі №908/1162/15-г скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат" (84551, Донецька область, м. Артемівськ, м. Часів Яр, вул. Комсомольська, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" (84601, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, буд. 11, адреса для листування: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Войніч, буд. 2, ) суму 88977,67 (вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот сімдесят сім) грн. 67 коп. перевищення договірної величини споживання електроенергії за лютий 2014 р., суму 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового за подання позовної заяви, 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, 2193 (дві тисячі дев'яносто три) грн. 00 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Доручити господарському суду Запорізької області видати наказ.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді С. В. Бондар

І. М. Васищак