РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Справа № 924/1270/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В. ,

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача-2 публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 р. у справі №924/1270/15

за позовом 1. Споживчого товариства "Дунаєвецький ринок"

2. Споживчого товариства "КООП БЕРЕЗИНА"

3. Споживчого товариства "Ярмолинецький ринок КООП"

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ РОССА"

до 1. Хмельницької обласної спілки споживчих товариств

2. Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Бас Людмили Йосипівни

про визнання недійсним іпотечного договору від 28.03.2008р., укладеного між Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", посвідченого приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й. та зареєстрованого в реєстрі за №1054

За участю представників:

позивача-1 - Весни Н.О.,

позивача-2 - Весни Н.О.,

позивача-3 - Весни Н.О.,

позивача-4 - Весни Н.О.,

відповідача-1 - не з'явився,

відповідача-2 - Матвєєва С.О.,

третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Споживче товариство "Дунаєвецький ринок", споживче товариство "КООП БЕРЕЗИНА", споживче товариство "Ярмолинецький ринок КООП", товариство з обмеженою відповідальністю "СТ РОССА" звернулись до місцевого господарського суду із позовом до Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Бас Людмили Йосипівни про визнання недійним іпотечного договору від 28.03.2008р., укладеного між Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", посвідченого приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й. та зареєстрованого в реєстрі за №1054.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 р. (суддя Магера В.В.) позов задоволено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що іпотечний договір від 28.03.2008 р. був укладений з порушенням п.17 Статуту Хмельницької облспоживспілки, ст.9 Закону України "Про споживчу кооперацію", ст.6 Закону України "Про іпотеку", що порушило права позивачів як членів облспоживспілки на участь в управлінні майновим комплексом та у прийнятті будь-яких рішень щодо даного майна, позбавило їх права користування та розпорядження майном, що є предметом іпотеки. Зокрема, укладаючи спірний договір, голова правління за відсутності відповідних повноважень, тобто без відповідного рішення з'їзду споживчої кооперації області, передав в іпотеку майно, що належить на праві власності Хмельницькій облспоживспілці. Крім того, місцевий господарський суд встановив, що відсутнє подальше схвалення з'їздом споживчої кооперації області спірного іпотечного договору, відтак, він не може створювати цивільні права та обов'язки для Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, тому слід визнати його недійсним.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач-2 публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові. Апелянт, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про початок перебігу строку позовної давності та неправильно застосував норми матеріального права, так як сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Також, апелянт звертає увагу на те, що на виконання умов іпотечного договору Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств укладено договір страхування №740132941 від 05.06.2009 року та договір добровільного страхування майна (іпотека) №2210/229/001587 від 26.09.2013 року, і це дає підстави вважати спірний правочин схваленим особою, на користь якої його було укладено. Крім того, ПАТ "Укрсоцбанк" посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції не встановлено яким чином були порушені права позивачів, так як ними не надано доказів відміни постанови зборів ради Хмельницької облспоживспілки від 05.12.2007 р., постанови правління облспоживспілки №100 від 06.03.2008 р. та №329 від 16.11.2010 р.

Позивачі надали відзив на апеляційну скаргу, в якому вказують на те, що особа, яка підписала договір іпотеки діяла з перевищенням своїх повноважень та всупереч установчим документам (статуту Хмельницької облспоживспілки), Закону України "Про споживчу кооперацію", адже єдиним органом, який правомочний приймати рішення щодо майна спілки, є з'їзд споживчої кооперації.

Крім того, у наданих суду апеляційної інстанції додаткових письмових поясненнях позивачі вказали на те, що не можуть свідчити про подальше схвалення іпотечного договору договір страхування №740132941 від 05.06.2009 р. та договір №2210/229/001587 від 26.09.2013 р. Зокрема, згідно бухгалтерської довідки оплата за договором від 05.06.2009 р. не здійснювалася, тому договір не набув чинності, оскільки відповідно до п.10.2 даного договору він набуває чинності з моменту страхової премії; договір від 26.09.2013 р. підписаний першим заступником голови правління ОСОБА_4, який не мав повноважень на підписання договору, відповідно до п.38 статуту Хмельницької облспоживспілки.

Представники відповідача-1 та третьої особи своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися, на розгляд справи до суду не з'явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Враховуючи, що нез'явлення представників відповідача-1 та третьої особи не перешкоджає вирішенню спору, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Розглянувши апеляційну скаргу та відзив на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що 28.03.2008р. між Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств (іпотекодавець) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (іпотекодержатель), було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого Хмельницька обласна спілка споживчих товариств передала банку в якості забезпечення виконання зобов`язань за генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008р. цілісний майновий комплекс загальною площею 10615,4 кв.м., що розташований за адресою: м. Деражня, вул. Миру, 126. (посвідчений приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й., зареєстрований у реєстрі №1054).

Відповідно до п.1.2 даного іпотечного договору заставна вартість предмету іпотеки визначена у розмірі 5 518 119,00 грн.

Згідно п.п.1.4.1, 1.4.2 п.1.4 іпотечного договору передбачено, що зміст та розмір основного зобов'язання визначається у: поверненні кредиту за генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року в межах загального ліміту, що встановлюється у базовій валюті гривні в сумі 3800000,00 грн., з порядком надання та погашення кредиту, встановлених генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року, в строки та на умовах, визначених генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року, та з кінцевим терміном надання кредитних коштів та погашення заборгованості по 27 березня 2018 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року;

Підпунктами 1.4.2, .1.4.3, 1.4.4 п.1.4 іпотечного договору зазначено також, що зміст та розмір основного зобов'язання визначається також у: сплаті процентів за користування кредитом у відповідності до генерального договору про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року у розмірі, що визначатиметься у додаткових угодах до генерального договору про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008р., але в будь-якому разі не більше 16 процентів річних, та комісій, в порядку та на умовах, визначених генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року; сплаті можливої неустойки (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договорами, якими обумовлене основне зобов'язання: у відшкодуванні витрат, пов'язаних із пред'явленням вимог за основним зобов'язанням, та збитків, завданих порушенням основного зобов'язання.

Відповідно до п.п.2.1.1-2.1.10 іпотечного договору передбачено, що іпотекодавець зобов'язаний: надавати іпотекодержателю можливість перевірки стану і правильності використання предмета іпотеки, надавати йому відповідні документи за першою вимогою; вживати всіх необхідних заходів щодо захисту предмета іпотеки від зазіхань будь-яких третіх осіб; не здійснювати дій, що викликають погіршення (пошкодження) предмета іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя, не відчужувати предмет іпотеки, а також не передавати його в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду, користування; не пізніше наступного дня після настання змін надавати іпотекодержателю відомості про будь-які зміни, що відбулися чи відбуваються з предметом іпотеки, в тому числі, про зазіхання на нього з боку третіх осіб; протягом двох робочих днів від дати укладення цього договору застрахувати предмет іпотеки на повну його вартість на користь іпотекодержателя з попереднім погодженням останнім умов, такого страхування, та надати іпотекодержателю відповідний договір страхування; без встановленого дозволу відповідних державних органів та письмової згоди іпотекодержателя не здійснювати перебудови та/або перепланування предмета іпотеки; сплачувати всі передбачені чинним законодавством України податки та збори, а також нести інші витрати, пов'язані з предметом іпотеки; у разі загибелі або зниження вартості предмета іпотеки, в тому числі, внаслідок його випадкового знищення, випадкового пошкодження, або псування, протягом трьох днів від дня надходження відповідної вимоги Іпотекодержателя повністю або частково замінити предмет іпотеки на інше майно за погодженням із іпотекодержателем; внести плату за державну реєстрацію обтяження предмета іпотеки іпотекою за цим договором.

Вказаним іпотечним договором сторони передбачили, що у разі порушення іпотекодавцем умов, визначених п.п. 2.1.1-2.1.10 цього договору, іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному п. 2.4.4. цього договору. У разі порушення заставодавцем умов, визначених п.п.2.1.4., 2.1.9 цього договору, заставодавець зобов'язаний сплатити заставодержателю штраф у розмірі 4% процента від вартості предмета застави, зазначеної у п. 1.2 цього договору за кожний випадок; умов п. п.2.1.1., 2.1.3, 2.1.5, 2.1.8, 2.1.10; протягом більше ніж 5 (п'яти) робочих днів п.п.2.1.6. цього договору, заставодавець зобов'язаний сплатити заставодержателю штраф у розмірі 3% (трьох) процентів від вартості предмета застави , зазначеної у п. 1.2 цього договору за кожний випадок. Сплата штрафу, передбаченого п. 3.2. цього договору, не звільняє іпотекодавця від виконання зобов'язання в натурі. (п. 2.1, 3.2, 3.3 іпотечного договору).

30.12.2008р. сторонами іпотечного договору було підписано додатковий договір, згідно якого було викладено у новій редакції п.1.2 - заставна вартість предмету іпотеки визначена та погоджена сторонами та становить 3862683,00 грн. та п.1.4.2 - сплаті процентів за користування кредитом у відповідності до генерального договору про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року у розмірі, що визначатиметься у додаткових договорах до генерального договору про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року, але у будь-якому разі, не більше 28,0 процентів річних, та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року.

17.11.2010р. було укладено додатковий договір до іпотечного договору від 28.03.2008р., згідно якого сторони внесли зміни до іпотечного договору та виключили п. 1.9 іпотечного договору.

10.10.2013р. було укладено додатковий договір, яким змінено та викладено у новій редакції п. 1.4.1 іпотечного договору від 28.03.2008р., а саме: повернення грошових коштів у гривнях за генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року в сумі заборгованості за генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року 3129403,05 грн. з порядком надання та порядком погашення, визначених генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по 09 жовтня 2023 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, господарський суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Відповідно до приписів статті 92 Цивільного кодексу України правоздатність юридичної особи реалізується через її органи, які формують і виражають її волю зовні. Органи юридичної особи не тільки здійснюють управління, а й виступають у майновому обороті від її імені. Тобто дії органів визнаються діями самої юридичної особи.

Підставами виникнення повноваження на здійснення правочиноздатності у відносинах за участю юридичної особи, зокрема, є акт уповноваженого органу юридичної особи, яким певній особі доручається (дозволяється) діяти в якості її представника.

Пунктом 17 статуту Хмельницької облспоживспілки в редакції від 20.04.2006 року визначено, що вищим органом управління облспоживспілки є з'їзд споживчої кооперації області, який правомочний розглянути і вирішувати будь-які питання облспоживспілки.

Облспоживспілка володіє, користується та розпоряджається належним їй майном. Вона реалізує право власника через свої органи управління (з'їзд споживчої кооперації області, конференції, Раду, правління) відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством України, нормативними актами Укоопспілки та цим статутом. З'їзд (конференція) може передати право володіння, користування та розпорядження майном облспоживспілки раді або правлінню споживспілки (п.44 Статуту Хмельницької облспоживспілки в редакції від 20.04.2006 року).

Згідно п.17. статуту облспоживспілки в редакції від 20.04.2006р. передбачено, що з`їзд споживчої кооперації області як вищий орган управління облспоживспілки, зокрема: є) приймає рішення про передачу раді або правлінню облспоживспілки права володіння, користування та розпорядження майном облспоживспілки. Вирішення питань, передбачених, пунктами а), в), є), ж) статуту відноситься до виключеної компетенції з`їзду. Рішення з`їзду з цих питань вважаються прийнятими, якщо за них прогодувало не менше 2/3, а по підпункту „ж" 3/4 делегатів з`їзду, що взяли участь у їх роботі. Аналогічні положення викладені у п. 21. нової редакції статуту облспоживспілки 2014 року.

Зокрема, відповідно до п.п.є) п.21статуту облспоживспілки до виключної компетенції з`їзду належить: здійснення права володіння, користування та розпорядження майном облспоживспілки, її підприємств (об`єднань), інших суб'єктів господарювання. Вирішення питань, передбачених пп.є) відноситься - до виключної компетенції з'їзду. З'їзд правомочний вирішувати питання за наявності 2/3 делегатів.

Згідно п.24 „е" Статуту облспоживспілки від 20.04.2006р. передбачено, у період між з`їздами функції з`їзду, крім тих, що віднесені до його виключної компетенції, виконує рада облспоживспілки, яка підзвітна з`їзду, зокрема: е) розглядає питання та приймає рішення про продаж основних засобів, їх безоплатну передачу юридичним та фізичним особам, надання в оперативну оренду, заставу або позику, обмін і безкоштовне користування.

Отже, віднесення статутом відповідача права володіння, користування та розпорядження майном облспоживспілки, її підприємств (об`єднань), інших суб'єктів господарювання до його виключної компетенції виключає делегування такого права будь-якому органу спілки споживчих товариств.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що як на момент укладення спірного договору іпотеки, так і після цього з'їздом (конференцією) споживчої кооперації області, як вищим органом управління облспоживспілки не було реалізоване, належне йому виключне право, визначене п.п."є" п.21 статуту облспоживспілки щодо здійснення права володіння, користування та розпорядження належним останній на праві приватної власності майном, зокрема цілісним майновим комплексом, розташованим у м. Деражня Хмельницької області по вул. Миру, 126. При цьому, відсутність прийняття такого рішення стосується не лише спірного договору, а й всіх викладених вище додаткових договорів до договору іпотеки.

Отже, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що спірний договір іпотеки було вчинено представником з перевищенням повноважень.

Наявні в матеріалах справи постанова зборів ради Хмельницької облспоживспілки від 26.12.2007 року (а.с.75) та постанова правління Хмельницької облспоживспілки №100 від 06.03.2008 року (а.с. 76) не спростовують висновку суду про вчинення правочину з перевищенням повноважень, оскільки вказані документи видані не з'їздом (конференцією) облспоживспілки, до виключної компетенції якої належить вирішення такого питання, а дозвіл на передачу в іпотеку будівель і споруд був наданий самостійній юридичній особі - дочірньому підприємству облспоживспілки "Деражнянський плодоконсервний завод", яке власником предмету іпотеки на момент укладення спірного договору не було, й відповідно стороною договору (іпотекодавцем) не виступало.

Правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено частиною першою статті 241 ЦК України: правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

У підтвердження факту схвалення правочину, банк надав суду договір страхування переданого в іпотеку майна № 740132941 від 05.06.2009 року та договір страхування №2210/229/001587 від 26.09.2013 року.

Оцінюючи вказані докази, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За змістом п. 10.2 договору страхування від 05.06.2009 року, вказаний договір набуває чинності лише з моменту виконання страхувальником зобов'язань по сплаті страхової премії, тобто з дня надходження платежу в повному обсязі на поточний рахунок страховика.

Відповідно до п. 4 договору страхування №2210/229/001587 від 26.09.2013 року, вказаний договір набуває чинності лише за умови здійснення страхового платежу.

Як слідує із змісту довідки Акціонерної страхової компанії "Інго", на виконання умов договору страхування № 740132941 від 05.06.2009 року, кошти сплачено не було.

Згідно з бухгалтерською довідкою Хмельницької обласної спілки споживчих товариств №158 від 19.11.2015 року, оплата відповідно до договору страхування № 740132941 від 05.06.2009 року та договору страхування №2210/229/001587 від 26.09.2013 року протягом 2009 - 2015 років облспоживспілкою не здійснювалась.

Наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 2968 від 02.10.2013 року про проведення оплати 5794,02 грн. у виконання зобов'язань за договором страхування №2210/229/001587 від 26.09.2013 року не може свідчити про вчинення дії зі схвалення правочину, оскільки, за змістом ч. 2 ст. 241 ЦК України, для визнання дії у підтвердження наступного схвалення правочину, вчиненого представником з перевищенням повноважень необхідна дія саме тієї особи, чий представник перевищив надані йому повноваження. Отже, вчинення такої дії іншою особою не може свідчити про схвалення правочину.

Як вбачається зі змісту вказаного платіжного доручення, платником значиться Деражнянський плодозавод, а не Хмельницька облспоживспілка, тому вказана обставина не може впливати на формування волевиявлення іпотекодавця щодо вчинення дії, спрямованої на схвалення правочину.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Оцінюючи будь-яку дію, в тому числі укладення правочину в підтвердження схвалення спірного договору, підлягає з'ясуванню, чи був наділений представник юридичної особи на вчинення юридично значимої дії від її імені, направленої на таке схвалення.

Отже, вчинення будь-якого правочину на виконання правочину, спір про визнання якого недійсним з підстав, визначених в ст. 241 ЦК України розглядається судом, повинно відбутись також в межах повноважень представника юридичної особи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що договір страхування №2210/229/001587 від 26.09.2013 року від імені Хмельницької обласної спілки споживчих товариств був укладений першим заступником голови правління ОСОБА_4, доказів надання повноважень якому на вчинення правочинів від імені товариства матеріали справи не містять. Крім того, договір страхування №2210/229/001587 від 26.09.2013 року не містить вказівки про те, що ОСОБА_4 діяв на підставі довіреності, а згідно з довідкою Хмельницької облспоживспілки №157 від 19.11.2015 року голова правління ОСОБА_5 у вересні 2013 року, тобто на час підписання договору страхування, у відпустці не перебував, повноваження на виконання своїх обов'язків ОСОБА_6, в тому числі на підписання договору добровільного страхування не передавав. При цьому, відповідно до п. 34 статуту Хмельницької облспоживспілки в редакції, чинній з 17.08.2010 року, заступник голови правління лише в період виконання обов'язків голови правління в період відсутності останнього вправі від імені спілки укладати договори (угоди).

Аналізуючи наведене та оцінюючи надані банком договори страхування, як доказ схвалення спірного правочину, колегія суддів дійшла висновку про те, що договір страхування переданого в іпотеку майна № 740132941 від 05.06.2009 року та договір страхування №2210/229/001587 від 26.09.2013 року не можуть бути оцінені, як належні та достатні докази схвалення вчиненого представником Хмельницької облспоживспілки з перевищенням повноважень договору іпотеки, а будь-яких інших доказів у підтвердження вказаної обставини матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, зробленим на підставі аналізу змісту п.п."є" п.21 статуту Хмельницької облспоживспілки в редакції 2014 року про те, що з моменту набуття правосуб'єктності та права на членство у Хмельницькій облспоживспілці, позивачі складають 2/3 її членів та делегатів з'їзду, а тому укладення спірного договору обмежувало можливість реалізації прав позивачів на розпорядження майном облспоживспілки, переданим в іпотеку, шляхом прийняття на з'їзді відповідного рішення, хоча вирішення питань, передбачених п.п. "є" відноситься до виключної компетенції з'їзду, а з'їзд правомочний вирішувати питання за наявності 2/3 делегатів, які й складають позивачі.

Суд апеляційної інстанції з урахуванням положень ст. 256, ст. 257, ч.1 ст.261 ЦК України погоджується також і з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для застосування строку позовної давності. При цьому, вірним є висновок суду, викладений у оскаржуваному рішенні про те, що позивачі не були сторонами спірного іпотечного договору, а доказів інформування позивачів облспоживспілкою чи банком про укладення договору до 30.04.2015 року, тобто до моменту проведення чергового з`їзду споживчої кооперації матеріали справи не містять. Відтак, перебіг позовної давності по даній справі почався 30.04.2015р., а тому строк звернення до суду із даним позовом (строк позовної давності) в силу ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позивачами пропущено не було.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 року у справі №924/1270/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача-2 публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу №924/1270/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.