РІШЕННЯ

"24" листопада 2015 р.Справа № 921/497/15-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Стадник М.С. , судді Гирили І.М. , судді Галамай О.З.

Розглянув матеріали справи

за позовом: Відділу культури Тернопільської районної державної адміністрації, майдан Перемоги,м. Тернопіль,Тернопільська область, 46009

до відповідача 1: Острівської сільської ради вул. Кордуби, 63, с.Острів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47728

відповідача 2: ОСОБА_1 фінансова інспекція в Тернопільській області, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021

про стягнення 40726,12 грн.

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2, довіреність №167 від 09.06.15р.;

Відповідача 1: ОСОБА_3, довіреність №146 від 08.06.15р.;

Відповідача 2: ОСОБА_4, довіреність №б/н від 22.01.2015р.

Суть справи:

Відділ культури Тернопільської районної державної адміністрації звернувся з позовом про стягнення з Острівської сільської ради 40726,12 грн. зайво понесених видатків на оплату праці кочегарів.

Ухвалою суду від 09.06.2015р. розгляд справи відкладено на 23.06.2015р.

Ухвалою суду від 23.06.2015р., за клопотаннями позивача №б/н від 23.06.2015 р. залучено до участі у справі №921/497/15-г/7 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 фінансову інспекцію в Тернопільській області та продовжено термін розгляду справи.

Ухвалою суду від 14.07.2015р. вилучено із числа третіх осіб та залучено до участі у справі на стороні відповідача ОСОБА_1 фінансову інспекцію в Тернопільській області, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.09.2015р., проте, у звязку із хворобою судді Стадник М.С., судове засідання не відбулось.

Розпорядженням голови господарського суду Тернопільської області від 08.09.2015р., у відповідності до ст.46 ГПК України, підпункту 3.1.7 п.3.1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 та протоколу зборів суддів господарського суду Тернопільської області від 28.12.2010р. №8, з метою забезпечення об'єктивності при розгляді та вирішенні даної справи, створено судову колегію у складі трьох суддів: Стадник М.С. (головуючий суддя), суддів: Гирила I.М. , Галамай О.З.

Відповідно до ст.24 ГПК України, п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.2012р., перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору розпочинається заново.

Ухвалою суду від 23.09.2015р., приймаючи до уваги внесення змін у склад судової колегії та у звязку з перебуванням головуючого судді Стадник М.С., в період з 08.09.2015р. по 23.09.2015р. на лікарняному, розгляд справи призначено на 26.10.2015р.

В судовому засіданні 26.10.2015р. оголошена перерва до 17.11.2015р.та 17.11.2015р. продовжено перерву до 24.11.2015р. для надання можливості сторонам подати витребувані судом матеріали.

В судовому засіданні 24.11.2015 р. представник позивача підтвердив підстави звернення з позовними вимогами, якими стала постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.07.2014 року у адміністративній справі №819/1182/14-а, якою зобовязано Відділ культури Тернопільської районної державної адміністрації виконати зокрема вимогу п.6 Тернопільської державної фінансової інспекції, викладену у вимозі №19-17-12-15/342 від 21.02.2014р., а саме провести роботу, в тому числі шляхом подання позову щодо повернення Острівською сільською радою в районний бюджет 40726,12грн. на відшкодування понесених позивачем затрат по виплаченій заробітній платі кочегарам за опалення приміщення в період з 01.01.2009 р. по 31.12.2013 р. Відділ культури неодноразово звертався із претензіями щодо виконання даної постанови суду, проте Острівська сільська рада суми збитків не відшкодувала, посилаючись на апеляційне оскарження постанови та відсутність встановленого законодавством механізму повернення коштів.

В підтвердження позовних вимог надано: копію постанови суду №819/1182/14-а від 09.07.2014 року, договір №1 від 04.01.2012р., Акт ревізії фінансово-господарської діяльності №17-22/38 від 07.02.2014р., вимога №19-17-12-15/342 від 21.02.2014р.

Представник відповідача у засіданні підтвердив заявлені ним доводи щодо неможливості виконати вимоги позивача, через те що чинне законодавство не передбачає чіткого механізму стягнення коштів неправомірно виплачених як заробітна плата, не встановлює порядку відображення у кошторисах витрат на утримання установ та оплату праці кочегарів, які працюють у інших установах, а також такі витрати не передбачені договором №1 від 04.01.2012р. Також звернув увагу суду на те, що йому не зрозуміло чим керувався інспектор при встановленні порушення, щодо відшкодування заробітної плати кочегарам позивача з опалювальної площі приміщення згідно акту №17-22/38 від 07.02.2014р., тоді як в Акті ревізії КРУ від 09.03.2010 р. № 05-22/19 інспектор прийшов до протилежного висновку. В підтвердження заявлених доказів надано акт перевірки КРУ, згідно якого за результатами ревізії проведені у Тернопільському державному навчально-курсовому комбінаті, який знаходиться на балансі Острівської сільської ради, встановлено, що договором не передбачено відшкодування витрат на оплату кочегарів відділу культури, а тому останнім завищено розрахунки, та зайво проведена оплата. Зайві суми були повернуті Відділом культури сільській раді. При таких розбіжностях у застосуванні органом контролю одних і тих самих норм законодавства, за одні і ті ж самі порушення, сторонам договору не зрозуміло який висновок інспекції є правильним. Щодо оскаржуваної постанови адміністративного суду, представник відповідача надав копію ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014р., та пояснив, що сільська рада не отримувала такої, а одержала її копію у Тернопільському окружному адміністративному суді.

Представник позивача підтвердив доводи відповідача щодо різних висновків інспекції та пояснив, що при проведенні ревізії у Відділі культури, результати якої оформлено актом №17-22/38 від 07.02.2014 року, наголошував інспектору щодо неузгодженостей зазначених у акті ревізії з висновками зазначеними у акті від 09.03.2010 р. № 05-22/19, однак такі не були прийняті до уваги.

Представник Державної фінансової інспекції в Тернопільській області підтримав позовні вимоги посилаючись на те, що акт ревізії підписаний сторонами без заперечень та підтверджує порушення п.п.20,22,29 Порядку надання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою КМ України від 28.02.2002р. №228. Представники в судових засіданнях надали усні пояснення з приводу проведеної ревізії, як планової, та звертають увагу суду, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.07.2014р., яка є чинною, доведено обґрунтованість викладених у акті ревізії висновків. Щодо неузгодженостей у актах ревізії від 09.03.2010р. №05-22/19 та від 07.02.2014р. №17-22/38 вважають, що такі розбіжності не можуть мати жодного значення при дослідженні обставин, що являються предметом позову у даній справі та жодним чином не повинні вплинути на об'єктивність прийняття судом рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи документи, судом встановлено :

- між Відділом культури і туризму Тернопільської РДА, в особі начальника відділом культури і туризму Тернопільської РДА ОСОБА_5, що діє на підставі Положення та Острівською сільською радою в особі сільського голови ОСОБА_6 укладено 04.01.2012р договір №1, згідно якого приміщення Острівської сільської ради площею 260 м.кв. опалюється з котельні музичної школи, і оплату за використаний газ проводить Відділ культури і туризму ТРДА.

Згідно п.п.1-2 договору ,Острівська сільська рада взяла на себе обовязок компенсувати оплату за використаний газ в опалювальний період . При цьому, Відділ культури і туризму проводить нарахування витрат за використаний газ згідно рахунків, виставлених "Тернопільміськгазом", а Острівська сільська рада сплачує за газ 30,5 % всіх витрат згідно рахунку,що додається до договору.

Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок Відділу культури згідно виставлених рахунків.

Термін дії даного договору встановлений з 01.01.2012 року до 31.12.2012 року та діє такий до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (п.5 договору ).

Тернопільською об'єднаною державною фінансовою інспекцією проведено планову ревізію фінансово господарської діяльності Відділу культури Тернопільської районної державної адміністрації за період з 01.01.2009р. по 31.12.2013року, за результатами якої складено акт ревізії №17-22/38 від 07.02.2014р.

Відповідно до акту ревізії (ст.ст.20-21 акту), зокрема, встановлено, що відповідно до договору та виставлених рахунків, приміщення Острівської сільської ради опалювалися котельною належною Відділу культури, але видатки на оплату праці кочегарів, задіяних у опалені приміщень та нарахувань на неї, впродовж опалювального сезону 2009-2013року здійснювалося за рахунок коштів Відділу культури, і не відшкодовувалося юридичними особами.

Такі дії, розцінено інспекцією як порушення п.п.20,22,29 Порядку надання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ затверджених постановою КМ України від 28.02.2002р.№228, оскільки видатки планувалися на оплату праці кочегарів та нарахувань на неї планувалися і затверджувалися в кошторисах видатків відділу культури, що призвело до включе6ння недостовірних даних до проектів кошторисів(бюджетних запитів), затвердження необґрунтованих бюджетних асигнувань та оплати цих видатків за рахунок коштів Відділу культури.

Так, згідно додатку до акту ревізії - Розрахунок понесених витрат на оплату праці кочегарів з нарахуваннями на неї за 2009-2013роки, на Острівську сільську раду в структурі зарплати 31,75% інспекцією проведено нарахування витрат в сумі 40904,82грн. (2009-5344,75грн.; 2010 7641,45грн.;2011-8282,15грн.;2012-9135,96грн.; 2013-10500,51грн.).

Відповідно до п.6 вимоги фінансової інспекції від 21.02.2014р. №19-17-12-15/342 направленої за результатами акту ревізії, зобов'язано Відділ культури провести роботу щодо повернення зайво понесених видатків на оплату праці кочегарів на загальну суму 53942,77грн., із яких 40904,82грн. Острівської сільської ради, шляхом предявлення позовів до суду про їх стягнення та перерахувати в доход районного бюджету з призначенням платежу за кодом 21080500 "Інші надходження" на рахунок 0513 МФО 838012.

У відповідності до ст.ст. 32, 34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору,при цьому обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Так, згідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків у тому числі, щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди) є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.2 зазначеної статті, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків - це міра відповідальності за правопорушення в сфері господарювання, тому її застосування можливе лише за наявності підстави відповідальності, передбаченої законом.

У відповідності до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Однак, для покладення відповідальності за цивільне правопорушення, необхідною умовою є вина заподіювача.

Тобто, обов'язковою передумовою задоволення позовних вимог щодо відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, складовими частинами якого є: наявність збитків; причинний зв'язок між діями відповідача та заподіянням збитків позивачеві; протиправність поведінки відповідача як заподіювача збитків; вина відповідача. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків (такої правової позиції щодо наслідку відсутності будь-якої з ознак збитків дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 25.01.2011р. № 2/125-10, від 18.06.2014 р. №902/1548/13, від 27.11.2014 р. №904/400/14).

Обовязок доведення факту протиправної поведінки, наявності збитків і їх розміру та причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою й понесеними збитками покладається на кредитора.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що правовою підставою для зверненням до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків в загальній сумі 40726,12 грн. позивач визначає акт ревізії фінансово господарської діяльності відділу освіти Тернопільського РДА №17-22/38 від 07.02.2014р., яким встановлено, що Острівською сільською радою не проводилось відшкодування затрат Відділу освіти по виплаченій заробітній платі кочегарам в частині опалення приміщень котельною позивача.

Разом з тим, даний акт не доводить протиправність поведінки відповідача у взаємовідносинах з позивачем, які склалися на підставі договору №1 від 04.01.2012р., який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Із умов договору випливає, і не заперечується сторонами, що сільська рада зобовязалася відшкодовувати Відділу культури тільки витрати за газ в розмірі 30,5% від усіх витрат згідно розрахунку, який є додатком до договору,і в якому розрахунок витрат здійснено від загальної площі приміщень які опалюються.

В даному розрахунку відсутні такі показники, як заробітна плата кочегарів,оскільки такі перебували, у визначений фінансовою інспекцією період, у трудових відносинах із позивачем, яким і здійснювалась оплата їх праці (додаток до акту "Довідка про зарплату кочегарів за 2009 2013 роки") .

Отже,судом встановлено, що відповідач здійснював оплату у відповідності до умов договору, порушень якого інспекцією не встановлено.

Слід зазначити,що відповідно до п.29 Порядку надання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, не допускається прийняття в кошторисах сум, не підтверджених розрахунками та економічними обґрунтуваннями. Матеріалами справи підтверджено, що розрахунки між сторонами на виконання умов договору проводилися на підставі погодженого сторонами розрахунку, який інспекцією не спростований нормами чинного законодавства,що регулює порядок встановлення витрат на опалення приміщень, які не належать позивачу.

При таких обставинах ,ні інспекцією в акті ревізії, ні позивачем не доведено факту вини, протиправної поведінки відповідача при виконанні ним умов договору.

Недоведеність вказаних ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків про стягнення яких звернувся з позовом позивач, а тому позовні вимоги про стягнення збитків в сумі 40726,12 грн., є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи фінансової інспекції щодо того, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду доведено правомірність висновків інспекції в акті ревізії, судом відхиляються, оскільки:

- відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України,обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини;

- постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.07.2014р. винесена за позовом Державної фінансової інспекції в Тернопільській області до Острівської сільської ради ,тобто Відділ культури РДА по відношенню до якого в акті ревізії встановлено порушення ,як вважала інспекція, не був стороною у справі, а тому дана постанова не є доказом у розумінні ст.35 ГПК України.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82,84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "30" листопада 2015р.

Головуючий суддя М.С. Стадник

Суддя І.М.Гирила

Суддя О.З. Галамай