Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

"03" грудня 2015 р. Справа № 927/1399/15

Позивач: ОСОБА_1, 1, АДРЕСА_1, 14000

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Будівельна компанія "Домобудівник", , вул. Щорса 59а, м.Чернігів, 14000

про стягнення 551484,07 грн.

Суддя Белов С.В.

Представники сторін:

Позивача: не зявився

Відповідача: ОСОБА_2, представник ПАТ "БК "Домобудівник"

Рішення приймається після оголошеної в судовому засіданні 26.11.15року перерви.

ОСОБА_1 подав позов до Публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Домобудівник" про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 443667,43 грн. та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 107816,64 грн. в період з 21.04.2015р. по 10.11.2015р.

17.11 2015р. до господарського суду Чернігівської області позивачем надано власне письмове підтвердження того, що в провадженні суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, не має справи між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же підстав, а також не має рішення цих органів з такого спору. Також позивачем повідомляється, що він не може надати довідку з виконавчої служби про існуючу заборгованість із заробітної плати, оскільки попередньо не звертався до судових органів з питання стягнення заробітної плати з ПАТ «БК «Домобудівник», не отримував відповідних рішень та не передавав їх до виконавчої служби.

Керуючим санацією 26.11.2015 року подано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд прийняти рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «БК Домобудівник» дев»яти середніх заробітних плат у сумі 116034,93грн.

26.11.15р. позивач виклав свої позовні вимоги в судовому засіданні та просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Судом заслухано представника відповідача, який проти позову частково заперечив, а саме в частині нарахування дев»яти середніх заробітних плат у сумі 116034,93грн.

В судовому засіданні 03.12.15р. заслухано пояснення відповідача, щодо поданого ним відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд встановив наступне.

Клопотання про залучення документів до матеріалів справи, підлягає задоволенню, відповідно до ст. 22 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 05 листопада 2013 року порушено провадження у справі № 927/1361/13 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Будівельної Компанії "Домобудівник".

У відповідності до ч. 4 ст. 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; про сплату податків, зборів (обовязкових платежів); стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, а також визнання недійсними рішень державних органів, повязаних з майновими вимогами до боржника.

Позивач працював в Публічному акціонерному товаристві "Будівельна компанія "Домобудівник на посаді генерального директора з 10.04.2009р. згідно укладеного 10 квітня 2015р. контракту генерального директора ПАТ БК Домобудівник, на строк до 10 квітня 2014р.

Згідно п.3.1. укладеного між позивачем та відповідачем контракту від 10.04.2009р. посадовий оклад визначається Радою акціонерів у сумі 6 (шести) середніх заробітних плат виробничо-промислового персоналу зайнятого на виробництві, а відповідно до п. 3.7. контракту у випадку розірвання контракту або незаключенні його з керівником на наступний термін з незалежних від керівника причин сплачується компенсація в розмірі 10 місячних середніх заробітних плат. Строк дії контракту закінчився 10.04.2014р.

Відповідно до наказу про припинення трудового договору (контракту) № 116-ВК від 20.04.15р. відповідач був звільнений з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штатів).

Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У відповідності до статті 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до положень ст. 21 Закону України Про оплату праці, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З довідки Публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Домобудівник" від 30.04.2015 року № 224, вбачається, що ПАТ "Будівельна компанія "Домобудівник" має заборгованість з виплати заробітної плати перед позивачем станом на 28.04.2015 року за період з 01.03.2014 року по 20.04.2015 року у розмірі 327632,50 грн.

З зазначеної вище довідки вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати становить 327632,50 грн.

Відповідно до наказу № 113-НК від 20.04.2015р. про припинення трудового договору (контракту) позивач має 185 днів невикористаної відпустки.

Відповідно розрахункового листка за квітень 2015року заробітна плата позивача склалась з таких нарахувань:

- лікарн. підприємства (березень 2015р.) 599,20 грн.;

- компенсація невикористаної відпустки 83760,60 грн.;

- вихідна допомога 16017,04 грн.;

- оплата за лікарняні соц.. страх -524,88грн.;

- оплата лікарняні підприємство 1797,60 грн.

Всього: 102699,32 грн.

Утримано, згідно розрахункового листа:

- ЄСВ лікарняний (березень 2015р.) -11,98грн.;

- Податок на доходи (березень 2015р.) - 311,22 грн.;

- Єдиний соціальний внесок 745,42грн.;

- Військовий збір 1540,49 грн.;

- Податок на доходи 9661,94 грн.

Всього: 2271,05 грн.

23.04.15р. проводилась виплата лікарняних (соц. страх.) за березень 2015р. у сумі 16927,26грн. та 404,43грн.

Борг підприємства на кінець місяця становить 327632,50 грн.

Позивачем зокрема зазначається те, що йому неправильно було нараховано розмір вихідної допомоги. Так, відповідно до розрахункового листа розмірі однієї середньої заробітної плати становить 16017,04 грн., а з врахуванням того, що на вказану суму повинні бути здійснені утримання, то розмір середньої заробітної плати за один місяць буде становити 12892,77 грн., а розмір вихідної допомоги про звільненні повинен становити 128927,77 грн.

А отже, заборгованість підприємства перед позивачем становить 443667,43 грн., а саме: 327632,50грн. ( визначена відповідачем сума заборгованості) + 116034,93 грн. (дев»ять середніх заробітних плат з врахуванням того, що одна середня заробітна плата була нарахована та включена до загальної заборгованості відповідача).

У відповідності до ст. 115 Кодексу Законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно ч. 1 ст. 116 Кодексу Законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 3 ст.21 КЗпП, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

10.04.2014р. контракт з генеральним директором ВАТ «БК «Домобудівник» ОСОБА_1 від 10.04.2009р. припинив свою дію, відповідно до п.п.5.2.1., у зв»язку з закінченням строку на який він був укладений.

Відповідно до п.2 ст.36 КЗпП підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Зокрема, ч.1 ст.39-1 КЗпП України зазначається, що якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Згідно п.8 ст. 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є умови передбачені контрактом. Відповідно до п.п. 5.2.1 контракт припинив свою дію після закінчення строку його дії, тому позивач працював за укладеним на невизначений строк трудовим договором, а як зазначається в ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п.1 ст. 40 КЗпП, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. КЗпП України встановлює лише мінімальний розмір вихідної допомоги, та не обмежує її максимальний розмір.

За вказаних вище обставин, та керуючись ст.ст. 21, 36, 39-1, 40, 44, 115, 116 Кодексу Законів про працю України, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, підлягає задоволенню частково в сумі 327632,50 грн., а в частині стягнення 116034,93 грн., а саме 9 (дев»яти) середніх заробітних плат, відмовити.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 107816,64 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 21.04.2014 року по 10.11.2015 року.

Відповідно до ст. 117 Кодексу Законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу Законів про працю України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

При вирішенні спору в цій частині та визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до стягнення з відповідача, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, у разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Заходи, встановлені ст. 117 Кодексу Законів про працю України, є відповідальністю роботодавця перед працівником в разі несвоєчасного розрахунку при звільненні.

Підставою для застосування такої відповідальності судом є не лише сам факт порушення строків розрахунку при звільненні, встановлених статтею 116 Кодексу Законів про працю України, а й вина власника щодо працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 2371 цього Кодексу роз'яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У постанові Верховного суду України від 04 лютого 2015 року у справі № 927/741/13, зазначено, що аналіз норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року

У відповідності до довідки Публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Домобудівник" від 22.09.2015 року № 315, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 при 8 годинному робочому дні становить 781,28 грн.; за годину 97,66 грн.

Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 21.04.2015 року по 10.11.2015 року включно (за 138 днів) у розмірі 107816,64 грн. Розрахунок: 781,28 (середньоденна заробітна плата) х 138 (кількість робочих днів) = 107816,64 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 6531,74 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 21, 36, 39-1, 40, 44, 115, 116, 117 Кодексу Законів про працю України, ст. ст. 22, 33, 34, 49, 82- 85 ГПК України, ст.21 Закону України Про оплату праці, ст. 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутомсуд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Домобудівник" (вул. Щорса, 59-а, м. Чернігів, 14011, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 14000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 327632,50 грн. заборгованості по заробітній платі та 107816,64 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

3.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Домобудівник" (вул. Щорса 59-а, м. Чернігів, 14011, ) судовий збір на користь Державного бюджету України (отримувач: УДКСУ м. Чернігова, Державний бюджет, рахунок: 3002, , Банк: ГУДКУ у Чернігівській обл., МФО: 853592, код бюджетної класифікації 22030001) у розмірі 6531,74 грн.

4.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Белов С.В.