ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015 року Справа № 904/6976/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів: Широбокової Л.П., Пруднікова В.В.,

секретар судового засідання: Однорог О.В.

представники сторін у судове засідання не з'явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2015 року у справі №904/6976/15

за позовом приватного акціонерного товариства "Енергоресурси", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до відповідача комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 27 974 грн. 89 коп.,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року приватне акціонерне товариство «Енергоресурси» (надалі ПрАТ - «Енергоресурси») звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради (надалі КП "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" НМР) на свою користь 23 862 грн. 27 коп. заборгованості, 664 грн. 53 коп. 3% річних, 3 448 грн. 09 коп. пені та 1 827 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2015 року у справі №904/6976/15 (судя ОСОБА_1Г.) позов задоволено частково; з КП "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" НМР на користь ПрАТ - «Енергоресурси» стягнуто 23 862 грн. 27 коп. основного боргу, 66 грн. 68 коп. 3% річних, 1 562 грн. 77 коп. витрат по сплаті судового збору; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт зазначає, що:

- суд першої інстанції порушив провадження у справі без обґрунтованого розрахунку суми позову;

- місцевим господарським судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи;

- в акті звірки розрахунків сторін, на який посилається позивач як на підставу для стягнення коштів, не зазначений виставлений 31.07.2014 року рахунок № 07192 на загальну суму 12 126 грн. 56 коп., однак при розрахунку суми пені та 3% річних позивач посилається на такий рахунок.

Апелянт на виклик суду не зявився, з клопотанням про про відкладення розгляду справи до суду не звертався, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 70). Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, звернувся з клопотанням про розгляд справи без участі свого представника, з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Між ПАТ "Енергоресурси" (постачальник) та КП "Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" НМР (споживач) укладений договір про надання послуг з постачання і транспортування технічної води №88ТВ-6683 від 14.04.2014 року (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується надавати споживачеві послуги з постачання технічної води в межах, необхідних для жителів кв.№22 пос. Північний (додаток №1) для поливу присадибних ділянок, а споживач, в свою чергу, сплачувати постачальнику воду, що поставляється згідно умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.4 договору облік технічної води, що поставляється споживачеві проводиться тільки по приладах комерційного обліку з класом точності 1,0, встановленим на межі розділу балансової приналежності мереж транспортувальника і споживача.

Згідно п. 3.1 договору оплата за технічну воду, що поставляється, проводиться споживачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що розрахунки за технічну воду проводяться споживачем протягом 10-ти календарних днів після надання постачальником рахунка на підставі підписаного обома сторонами акту прийому - передачі послуг за відпущену технічну воду. Споживач повертає постачальнику підписаний акт прийому - передачі послуг не пізніше 6-го числа місяця, наступного за звітним.

Положеннями п. 5.6 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату постачальнику послуг з постачання технічної води споживач виплачує постачальнику пеню в розмірі 0.5% від суми невиконаного в строк зобов'язання за кожен день прострочення.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з постачання технічної води за період з 01.07.2014 року по 30.09.2014 року на суму 23862 грн. 27 коп., що підтверджується актами надання послуг №1953 від 31.07.2014 року, №2212 від 31.08.2014 року та №2437 від 30.09.2014 року, які підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію №14-702 від 16.06.2015 року з вимогою погасити вищезазначену заборгованість за договором разом з рахунками на оплату №07192 від 31.07.2014 року, №08224 від 31.08.2014 року та №09183 від 30.09.2014 року на загальну суму 23862 грн. 27коп.

КП "Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" НМР отримало претензію позивача 18.06.2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого відправлення №970.

Враховуючи викладене та з огляду на положення п. 3.3 договору відповідач був зобов'язаний сплатити вартість послуг, наданих згідно з актами №1953 від 31.07.2014 року, №2212 від 31.08.2014 року та №2437 від 30.09.2014 року, в строк до 28.06.2015 року.

Комунальне підприємство "Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради своїх зобов'язань щодо оплати отриманих послуг не виконало (відповідних доказів суду не подано).

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із положенням ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 та ст. 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 23 862 грн. 27коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем, тому місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в цій частині.

Позивач на підставі п. 5.6 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за період з 11.08.2014 року по 11.04.2015 року в розмірі 3 448 грн. 09коп. Позовні вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки з огляду на положення п. 3.3 договору та дату отримання відповідачем претензії з рахунками на оплату послуг, про що зазначено вище, грошове зобов'язання було порушено 29.06.2015 року.

Окрім того, на підставі ст. 625 з Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 664 грн. 53коп. за період з 11.08.2014 року. по 01.08.2015 року.

Обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення 3% річних, нарахованих за несплату боргу за період з 29.06.2015р. по 01.08.2015 року в розмірі 66 грн. 68 коп.

Стосовно посилання апелянта на порушення місцевим господарським судом норм процесуального законодавства слід зазначити наступне.

Доводи щодо відсутності обґрунтованого розрахунку суми позову спростовані наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевим господарським судом, задовольняючи клопотання відповідача відкладався розгляд справи (ухвалою від 20.08.2015 року) та в судовому засіданні було оголошено перерву до 23.09.2015 року.

22.09.2015 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, призначеного на 23.09.2015 року, яке обґрунтоване неможливістю направити в судове засідання повноважного представника внаслідок його участі у іншому судовому процесі, яке правомірно не задоволено місцевим господарським судом, оскільки відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника; представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Доводи апелянта відносно відомостей, зазначених у акті звірки взаєморозрахунків сторін станом на 01.07.2015 року, до уваги не приймаються, оскільки відомості, зазначені у акті, на результат вирішення спору не впливають.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2015 року у справі №904/6976/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя В.В. Прудніков

Суддя Л.П. Широбокова

(Повний текст постанови складено 04.12.2015 року)