РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015Справа №910/25358/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ СПЕЦКИЇВБУД"
доДержавної установи «Національний Інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України
простягнення 356381,58 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Захарченко О.О. - представник за довіреністю;

від відповідача: Рейнгольд Ю.О. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ СПЕЦКИЇВБУД" заявлено позов про стягнення з Державної установи "Національний Інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова заборгованості за Договором №РП-1 про закупівлю робіт з реконструкції І-го поверху будівлі головного корпусу Інституту зі збільшенням площі вестибюльної групи та приміщень Інституту за державні кошти від 21.11.2012, у розмірі 356381,58 грн., в тому числі: 198156,71 грн. основного боргу, 9983,84 грн. 3% річних та 148241,03 грн. інфляційних втрат.

За результатами автоматичного розподілу справ у Господарському суді міста Києва, справу №910/25358/15 передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2015 порушено провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 02.11.2015.

30.10.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав клопотання про перенесення судового засідання, а також документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

02.11.2015 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2015 за клопотанням відповідача відкладено розгляд справи до 23.11.2015.

20.11.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав заперечення проти позову, в яких наголосив на тому, що на теперішній час у нього дійсно існує заборгованість у розмірі 198156,71 грн., однак відповідно до державних асигнувань 2014-2015 років відсутнє фінансування за програмою 6561850 Будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та придбання обладнання для об'єктів, що відносяться до сфери управління Національної академії медичних наук України. У зв'язку з цим, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник позивача в судовому засіданні 23.11.2015 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в засіданні господарського суду проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву.

При цьому, в судовому засіданні 23.11.2015 встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців належною назвою відповідача є - Державна установа «Національний Інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.11.2012 між Державною установою «Національний Інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ СПЕЦКИЇВБУД" (виконавець) укладено Договір №РП-1 про закупівлю робіт з реконструкції І-го поверху будівлі головного корпусу Інституту зі збільшенням площі вестибюльної групи та приміщень Інституту за державні кошти, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання будівельних робіт з реконструкції 1-го поверху будівлі головного корпусу Інституту зі збільшенням площі вестибюльної групи та приміщень Інституту по вул. Героїв Севастополя, 30 у Солом'янському районі м. Києва. (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору, об'єкт: будівля головного корпусу інституту зі збільшенням площі вестибюльної групи та приміщень ДУ "Національний інститут хірургії та трансплантології імені О.О. Шалімова" НАМН України. Адреса: м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 30. Основні параметри збільшення площі об'єкту: площа - 240 кв.м., протяжність - 40 м.

За умовами п. 1.3. договору склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання, визначені проектно-кошторисною документацією, яка є невід'ємною частиною договору. Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання, не можуть бути змінені чи переглянуті в процесі виконання робіт, крім випадків зменшення обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків.

Ціна цього договору становить 5 503 819,55 грн. з ПДВ, саме: вартість робіт в 2012 році становить 1 682 601,53 грн. з ПДВ; вартість робіт в 2013 році становить 3 821 217,47 грн. з ПДВ. Ціна робіт визначається на основі зведеного та локального кошторису відповідно до «Правил визначення вартості будівництва» - ДБН Д.1.1.-2000 (зі змінами й доповненнями, затвердженими наказами Держбуду України), з урахуванням поточної вартості матеріально-технічних ресурсів виконавця, а також з урахуванням умов виконання робіт на об'єкті. Відомість визначення договірної ціни наводиться у додатку №1 до цього договору (п. 3.1. договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 31.01.2013, п. 3.2. договору).

Пунктом 4.1. договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 31.01.2013, сторони погодили, що розрахунки по даному договору проводяться замовником (в залежності від дати та обсягу надходження бюджетних коштів) шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця Акту приймання виконаних робіт форми КБ-2в і Довідки про вартість виконаних робіт з форми КБ-3. Бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Відповідно до п. 4.3. договору подальші розрахунки за виконані роботи проводяться замовником щомісяця протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання сторонами Акту приймання виконаних робіт форми КБ-2в і Довідки про вартість виконаних робіт з форми КБ-3. Бюджетні зобов'язання за договором виникають у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Договір вступає в силу з часу підписання його сторонами і діє до 31.12.2013, а в частині виконання обов'язків сторін - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 10.1. договору, в редакції Додаткової угоди №2 від 29.12.2012).

На виконання умов даного договору, позивач виконав узгоджені сторонами роботи на загальну суму 5 502 330,63 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних робіт форми КБ-2в і довідками про вартість виконаних робіт з форми КБ-3 за період з грудня 2012 року по грудень 2013, які підписані обома сторонами без зауважень та скріплені печатками підприємств.

Проте відповідач, у порушення взятих на себе зобов'язань за договором, оплату за виконані роботи в повному обсязі не здійснив, сплативши лише 5 304 173,92 грн., у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 198 156,71 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 11.08.2015 Державною установою «Національний Інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України було підписано Звіт про заборгованість за бюджетними коштами на 01 серпня 2015 року, відповідно до якого прострочена кредиторська заборгованість Державної установи «Національний Інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України складає 198 156,71 грн.

Аналогічна сума заборгованості станом на 16.10.2015 зазначена і в Акті звірки взаєморозрахунків за період з 21.11.2012 по 16.10.2015, який підписаний представниками сторін без заперечень та скріплений печатками.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ СПЕЦКИЇВБУД" зверталося до відповідача з вимогою №42 від 10.08.2015 про виконання зобов'язання, шляхом оплати заборгованості за договором №РП-1 від 21.11.2012.

У свою чергу Державна установа «Національний Інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» НАМН України в листі №1552 від 20.08.2015 визнала наявність заборгованості за договором №РП-1 від 21.11.2012, втім повідомила позивача, що заборгованість буде повністю погашена у разі появи фінансування за відповідною програмою.

Не погоджуючись з даною позицією інституту, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ СПЕЦКИЇВБУД" звернулося до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором підряду, а відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Статтею 854 ЦК України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що факт виконання робіт позивачем та порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань, в частині своєчасної та повної оплати виконаних робіт, підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення основного боргу в сумі 198156,71 грн.

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності бюджетного фінансування, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини встановлено, що кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 29.06.2004 у справі "Войтенко проти України" та від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України" вказав, що відсутність відповідних асигнувань у Державному бюджеті не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Статтею 111-28 ГПК України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 15.05.2012 у справі №11/446 за позовом ТОВ "Компанія "Тітал" до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, суд вказав, що на підставі ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на 2009 рік не виправдовує бездіяльність МНС і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, за приписами ст. 610, 614 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Оскільки відповідно до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 9983,84 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 148241,03 грн. за період з 27.12.2013 по 01.09.2015.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку що вони є невірними, оскільки позивачем неправильно визначено початок періоду заборгованості, який відповідно до п. 4.3. договору та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року №920-р «Про перенесення робочих днів у 2014 році» починається з 10.01.2014, а не з 27.12.2013 як зазначає ТОВ "ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ СПЕЦКИЇВБУД".

Таким чином, за розрахунком суду з Державної установи «Національний Інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України підлягає до стягнення 3% річних в розмірі 9772,11 грн. (198156,71 грн. /100 х 3/365 х 600 = 9772,11 грн.) та 143766,47 грн. інфляційних втрат (198156,71 грн./100 х 172,55190386 - 198156,71 грн. = 143766,47 грн.).

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, а його доводи викладені у запереченні на позов спростовуються вищенаведеним.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням витрат по сплаті судового збору в цій частині на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної установи «Національний Інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України (03680, м. Київ, вулиця Героїв Севастополя, будинок 30; ідентифікаційний код 02011953) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ СПЕЦКИЇВБУД" (03142, м. Київ, вулиця Академіка Доброхотова, будинок 5-Б; ідентифікаційний код 34999887) 198156 (сто дев'яносто вісім тисяч сто п'ятдесят шість) грн. 71 коп. основного боргу, 9772 (дев'ять тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 11 коп. 3% річних, 143766 (сто сорок три тисячі сімсот шістдесят шість) грн. 47 коп. інфляційних втрат та 5275 (п'ять тисяч двісті сімдесят п'ять) грн. 43 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено: 30.11.15

Суддя О.А. Грєхова