ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Справа № 909/21/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддяХодаківська І.П.,
суддіФролова Г.М., Яценко О.В.
розглянувши матеріали касаційної скаргиУправління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року
у справі№ 909/21/15
господарського судуІвано-Франківської області
за позовомУправління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області
доВідділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі
провідшкодування завданої шкоди у вигляді надмірно виплаченої пенсії гр. ОСОБА_4 за період з 01.01.2006 року по жовтень 2013 року в розмірі 12 759, 81 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:не з'явився,
- відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області (далі за тестом - Управління ПФ України) звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі (далі за текстом - відділення виконавчої дирекції ФССНВВ) про відшкодування завданої шкоди у вигляді надмірно виплаченої пенсії гр. ОСОБА_4 за період з 01.01.2006 року по жовтень 2013 року в розмірі 12 759, 81 грн. на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2015 року у справі № 909/21/15 в задоволенні позовних вимог Управління ПФ України відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Управління ПФ України звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року у справі № 909/21/15 апеляційну скаргу Управління ПФ України залишено без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2015 року - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими актами, Управління ПФ України звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2015 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року у справі № 909/21/15 та прийняти нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги, аргументуючи порушення норм права, зокрема, ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 19.10.2015 року колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого - Ходаківської І.П., суддів - Бакуліної С.В., Яценко О.В. (доповідач) касаційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області прийнята до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 19.11.2015 року.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.11.2015 року, у зв'язку з перебуванням з 05.11.2015 року по 20.11.2015 року на лікарняному судді-доповідача, розгляд справи перенесено на 03.12.2015 року.

Розпорядженням секретаря другої судової палати Вищого господарського суду України від 02.12.2015 року № 03-05/2246 для розгляду касаційної скарги у справі № 909/21/15, у зв'язку із виходом з відпустки судді Фролової Г.М. сформовано колегію суддів у складі: головуючий - Ходаківська І.П., судді Фролова Г.М., Яценко О.В. (доповідач).

01.12.2015 року на адресу Вищого господарського суду України надійшло клопотання від позивача про розгляд касаційної скарги без участі його представника, яке задоволено колегією суддів касаційної інстанції.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги ухвалою Вищого господарського суду України від 23.11.2015 року про перенесення судового засідання на 03.12.2015 року та телефонограмами № № 550, 551 від 24.11.2015 року (а.с. 164 - 167).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що в Управлінні ПФ України перебуває на обліку як одержувач пенсії ОСОБА_4.

20.04.2011 року постановою Долинського районного суду у справі № 1290333/11/9104, яка залишена в силі ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2013 року, визнано неправомірною відмову Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі щодо призначення ОСОБА_4 виплати щомісячної грошової суми в зв'язку з частковою втратою працездатності та зобов'язано Фонд призначити ОСОБА_4 страхову виплату втраченого заробітку та виплачувати відповідні грошові суми щомісяця, починаючи з 01.04.2001 року постійно на час втрати професійної працездатності МСЕК, з врахуванням гірських та індексу інфляції.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що Управлінням ПФ України поновлено виплату пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Листом № 4568/03 від 03.09.2014 року Управління ПФ України звернулось до відділення виконавчої дирекції ФССНВВ про відшкодування пенсії по пенсійній справі ОСОБА_4

Судами досліджено, що відділення виконавчої дирекції ФССНВВ надіслано на адресу Управлінням ПФ України відповідь №5 82/06-12 від 19.09.2014 року, в якій повідомило позивача про те, що ним, на підставі виданої довідки Управлінням ПФ України про фактичну виплату розміру пенсії № 363 від 11.11.2013 року, повернуто суму пенсій в розмірі 18 865, 11 грн., яка являється пенсією по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві за період 01.04.2001 року по 30.10.2013 року.

Отже, як встановлено судами, предметом даного позову є вимоги про відшкодування шкоди у вигляді надмірно виплаченої ОСОБА_4 пенсії за період з 01.01.2006 року по жовтень 2013 року в розмірі 12 759,81 грн., яка утворилась внаслідок видачі, на думку позивача, відповідачем рішення про призначення пенсій стосовно ОСОБА_4

За приписами ст. ст. 1, 14, 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Підприємства, установи і організації (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами) є страхувальниками для фізичних осіб, що працюють у них на умовах трудового договору (контракту), або інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, а згідно із статтею 15 - платниками страхових внесків.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Положеннями ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду у спосіб зокрема відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1 ГПК України до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають право звертатися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є зокрема завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування шкоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльність особи; шкідливого результату такої поведінки - збитків (шкоди), їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності б хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не наступає.

За приписами ст. ст. 32 - ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що 12 759, 81 грн. виплачених ОСОБА_4, є саме шкодою, заподіяною відповідачем державі внаслідок видачі ним неправомірного рішення про призначення пенсії вказаній особі.

Крім того, судами досліджено, що розмір заявленої до стягнення суми не доведено з огляду на те, що призначення виплати пенсії було в сумі 284, 69 грн., однак виплата здійснювалась в більшому розмірі, проте а ні в розрахунку поданому позивачем, а ні в тексті позовної заяви підстави виплати більшої пенсії не зазначені.

Також, судами встановлено, що позивачем не було надано суду доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та збитками позивача.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів про недоведеність позивачем наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування завданих збитків, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 12 759, 81 грн. шкоди, завданої внаслідок видачі неправомірного рішення про призначення пенсії.

Отже, колегія суддів касаційної інстанції приходить до висновку, що під час розгляду справи місцевим та апеляційним господарськими судами фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, господарськими судами вірно застосовані норми права, а доводи скаржника не спростовують законності прийнятих у справі судових актів.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року у справі № 909/21/15 залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року у справі № 909/21/15 залишити без змін.

Головуючий суддяІ.П. Ходаківська

СуддіГ.М. Фролова

О.В. Яценко