РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015Справа №910/25534/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до відповідача Будинкоуправління № 12 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України

про стягнення 79536,22 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Кучкова Ю.В. (за дов.)

від відповідача не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 02.12.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулось з позовом Публічне акціонерне товариство "Київенерго" до Будинкоуправління № 12 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про стягнення заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 111-0540 від 01.01.2004 в розмірі 79536,22 грн., з яких: 34954,28 грн. борг за спожиту теплову енергію, 730,94 грн. пеня, 40687,68 грн. інфляція, 3163,33 грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язань за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 111-0540 від 01.01.2004.

Ухвалою суду від 29.09.2015 порушено провадження у справі № 910/25534/15, розгляд останньої призначено на 12.10.2015.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 12.10.2015 позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судовому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про перенесення розгляду справи в зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду.

Представник позивача щодо вирішення клопотання поклався на розсуд суду.

Суд задовольнив клопотання відповідача, в судовому засіданні оголосив перерву до 11.11.2015.

В судове засідання 11.11.2015 відповідач відзиву на позов не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та дату судового розгляду був повідомлений належним чином.

Позивачем подано документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 11.11.2015 розгляд справи відкладено на 23.11.2015, в зв'язку з неявкою відповідача та необхідністю витребування у позивача додаткових документів.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 19.11.2015 позивач надав копії рахунків-фактур.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 20.11.2015 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача 34469,53 грн. основного боргу, 730,94 грн. пені, 3163,33 грн. трьох відсотків річних, 40687,68 грн. втрат від інфляції.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вищезазначена заява є за своєю правовою природою заявою про зменшення позовних вимог та подана до прийняття рішення по справі, тому приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахування заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача на виклик суду 23.11.2015 не з'явився, про час та дату судового розгляду був повідомлений належним чином.

23.11.2015 у судовому засіданні представником позивача подано клопотання про продовження строку вирішення спору на п'ятнадцять днів.

В зв'язку з необхідністю витребувати у позивача додаткові документи, суд відклав розгляд справи на 02.12.2015.

Ухвалою Господарського суду від 23.11.2015 № 910/25534/15 в редакції ухвали суду від 02.12.2015 № 910/25534/15 розгляд справи продовжено на 15 днів.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 02.12.2015 позивач подав пояснення.

В судове засідання 02.12.2015 позивач надав документи на виконання вимог ухвали суду від 23.11.2015.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду був повідомлений належним чином.

Позивач позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.01.2004 року між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (енергопостачальна організація) та Будинкоуправлінням № 12 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (абонент)(звертання -доручення від 01.01.2004) укладено договір № 111-0504 на постачання теплової енергії у гарячій воді (в редакції Додаткової угоди від 29.11.2005).

Відповідно до п. 1.1. договору, предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1. договору, при виконанні умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Відповідно до п.п. 2.2.1. п. 2.2. договору, енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору.

Згідно з п.п. 2.3.1., 2.3.2. п. 2.3. договору, абонент зобов'язується додержуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії; виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору.

Облік споживання абонентом теплової енергії проводиться по приладах обліку. (п. 5.1 Договору).

Згідно додатку № 1 від 01.01.2004 енергопостачальник відпускає абоненту в період з 01.01.2004 по 31.12.2004 теплову енергію в гарячій воді в межах 1508,50 Гігакалорій в рік. Орієнтовна вартість теплової енергії, відпущеної абоненту на поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору, становить 100808 грн.

Тарифи на теплову енергію сторони погодили в додатку № 3 до договору, відповідно до умов п.1,3 якого розрахунки з абонентом за відпущену теплову енергію енергопостачальною організацією проводяться згідно з тарифами, затвердженими Розпорядженням київської міської державної адміністрації від 20.06.2002 № 1245, за кожну відпущену Гігакалорію. Можливе змінення тарифів в період дії договору.

Згідно п. 1, 2, 3 Додатку № 4 до договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається проводяться виключно у грошовій формі. Абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у районному відділі теплозбуту № 1 за адресою: вул. Жилянська, 63, розрахункова група, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду, та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду. Сплату за вказаними в п. 2 цього додатку документами, абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця, при цьому:

В разі якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку, йому пред'являється до сплати заявлена кількість теплової енергії на поточний місяць (згідно додатку № 1 до договору). У випадку перевищення фактичного використання теплової енергії понад заявленого, ця кількість перевищення самостійно сплачується абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця. У випадку, якщо фактичне використання нижче від заявленого, сплата проводиться за фактичними показниками.

Абонентам, що не мають приладів обліку: щомісячно виставляється до сплати кількість теплової енергії згідно до договірних навантажень з урахуванням середньомісячної розрахункової температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та фактичного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду; кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно договірних навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин роботи тепловикористовуючого обладнання абонента в розрахунковому періоді.

Позивач надав до матеріалів справи рахунки-фактури, що виставлялись відповідачеві для оплати за спожиту теплову енергію у гарячій воді за договором № 1110504 від 01.01.2004 за період з 30.11.2012 по 31.08.2015 на загальну суму 5355174,71 грн.

Позивач надав облікові картки за договором № 1110504 Будинкоуправління № 12 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України за адресою: м. Київ, вул. Тургенівська, 64/68, за період з вересня 2012 року по лютий 2015 року. Загальна вартість спожитої теплової енергії згідно вказаних облікових карток складає 385920,64 грн.

Згідно довідки про надходження коштів за спожиту електроенергію Будинкоуправління № 12 ККЕУ МОУ в період з грудня 2012 по липень 2015 за договором від 01.01.2004 № 1110504 та довідки про надходження коштів за спожиту електроенергію Будинкоуправління № 12 ККЕУ МОУ в період з серпня 2015 по жовтень 2015 за договором від 01.01.2004 № 1110504: сальдо на кінець періоду складає 116250,15 грн., борг станом на 01.12.2012 81780,62 грн., борг за період з 01.12.2012 до 01.11.2015 складає 34469,53 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов договору та чинного законодавства не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого за період з грудня 2012 року по жовтень 2015 року виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка становить 34469,53 грн., що підтверджується довідкою про розрахунок основного боргу, табуляграмами та відомостями обліку та довідкою про розрахунок основного боргу.

Дослідивши зміст спірного договору суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пар, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до положень ч. 6. та ч. 7 ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно ст. 20 Закону України "Про теплопостачання", тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором № 1110504 від 01.01.2004 за період з грудня 2012 року по жовтень 2015 року, яка становить 34469,53 грн., належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3.5 Додатку № 4 до договору, у випадку не сплати теплової енергії до кінця розрахункового періоду, енергопостачальна організація нараховує абоненту пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач надав до матеріалів справи розрахунок пені за період з 01.02.2015 по 31.07.2015, здійснений з урахуванням обмежень, встановлених Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Суд вважає розрахунок позивача обґрунтованим, а сум пені у розмірі 730,94 грн., такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати пов'язані з інфляційними процесами в сумі 40687,68 грн. та 3% річних в розмірі 3163,33 грн. за період прострочення вказаний в розрахунку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Вимоги позивача щодо стягнення втрат від інфляції в розмірі 40687,68 грн. та 3% річних в розмірі 3163,33 грн. за період прострочення вказаний в розрахунку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Будинкоуправління № 12 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (04050, м. Київ, вулиця Тургенівська, будинок 64/68, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 34469 (тридцять чотири тисячі чотириста шістдесят дев'ять) грн. 53 коп., три проценти річних в розмірі 3163 (три тисячі сто шістдесят три) грн. 33 коп., втрати від інфляції в розмірі 40687 (сорок тисяч шістсот вісімдесят сім) грн. 68 коп., пеню у розмірі 730 (сімсот тридцять) грн. 94 коп., судовий збір в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.12.2015

Суддя І.В.Усатенко