КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Справа№ 910/25250/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Бородулі В.В.

представників сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - Долбілкін Д.Є., дов. № 200415-01/с від 20.04.2015 року.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«Українська страхова група»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 13.10.2015 року

у справі № 910/25250/15 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«Арсенал Страхування»

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі

16 114,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 року по справі № 910/25250/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 року по справі № 910/25250/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.11.2015 року.

16.11.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» у судове засідання не з'явився.

20.11.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» надійшло клопотання, в якому позивач підтримав вимоги апеляційної скарги та просив розглядати справу без участі його представника.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

02.07.2012 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - позивач, страховик, ПрАТ «СК «Українська страхова група») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - страхувальник, ТОВ «Порше Лізинг Україна») було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157/12/0358 (далі - Договір), яким позивач застрахував автомобіль страхувальника Фольцваген, д.р.н. НОМЕР_1.

23.03.2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), що сталась по вул. Карпатська в с. Паляниця, м. Яремче Івано-Франківської області, за участю автобуса Сетра д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Фольцваген д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, останній отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою про ДТП (а.с. 15-18).

Згідно постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.05.2015 року у справі № 346/1961/15-п ДТП сталася внаслідок порушення водієм автобуса Сетра д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України (а.с. 19-20).

Відповідно до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-ІФ» № АІАА300264/АІААС000233 від 25.03.2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 60 830,23 грн. (а.с. 25)

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

27.03.2015 року було зроблено розрахунок страхового відшкодування, який склав 44 863,68 грн.

На підставі заяви від 24.03.2015 року про виплату страхового відшкодування, страхового акту № КА-6278 від 27.03.2015 року та зазначених вище рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-ІФ» та розрахунку страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 44 863,68 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 6306 від 27.08.2015 року (а.с. 31).

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Крім того, статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже відповідно до вищенаведених вимог закону позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним транспортного засобу автомобіля Сетра д.р.н. НОМЕР_2 згідно із полісом № АІ/3737621 була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал страхування» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 52 зворот).

Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, згідно вказаних полісів становить 50 000 грн., що не перевищує суми завданих збитків, а франшиза - 1 000,00 грн.

Відповідно до абзацу 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та ч. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

19.06.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування № 11/11962, яку отримано відповідачем 23.06.2015 року.

09.08.2015 року відповідач на підставі страхового акта № АІ/3737621-1-1 від 06.08.2015 року прийняв рішення та здійснив виплату в порядку регресу позивачу відшкодування по ДТП у сумі 27 749,33 грн.

При цьому, позивач здійснив розрахунок розміру збитку на підставі Аварійного сертифіката від 05.08.2015 року, відповідно до Методики автотоварознавчої експерти та оцінки дорожніх транспортних засобів, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,58, за яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля склала 28 749,33 грн. (а.с. 53-54)

Враховуючи встановлений розмір франшизи - 1 000,00 грн., сума відшкодування зменшується на її розмір та становить вже сплачену суму у розмірі 27 749,33 грн.

З огляду на відсутність доказів врахування коефіцієнту фізичного зносу при розрахунку позивачем розміру відшкодування, доказів реального виконання ремонтних робіт (акт здачі-приймання СТО), суд першої інстанції правомірно прийняв в якості належного доказу визначення розміру збитку наданий відповідачем Аварійний сертифікат від 05.08.2015 року та розрахунок до нього.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належна до виплати сума відшкодування, з урахуванням Аварійного сертифікату склала 27 749,33 грн. і була перерахована позивачу 09.08.2015 року, що не заперечувалося сторонами.

Вказане свідчить про виконання відповідачем свого зобов'язання щодо виплати відшкодування в порядку регресу по ДТП, яка сталася 23.03.2015 року за полісом № АІ/3737621.

Колегія суддів, враховуючи зазначене вище, погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в позові, з огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» у апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 року по справі № 910/25250/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 року по справі № 910/25250/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/25250/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 30.11.2015 року.