ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" грудня 2015 р. Справа № 924/1631/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Димбовського В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства „Красилівський машинобудівний завод, м. Красилів

до товариства з обмеженою відповідальністю „Завод „Красилівмаш, м. Красилів

про стягнення заборгованості в розмірі 55968,74 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 22.10.2015р. (у судовому засіданні 20.11.2015р.)

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю від 19.10.2015р. (у судовому засіданні 20.11.2015р.)

Ухвала виноситься 01.12.2015р., оскільки у судовому засіданні 20.11.2015р. оголошувалась перерва.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 55968,74 грн. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань зі сплати оренди згідно договору оренди обладнання №18/17 від 01.02.2011р.

Представником позивача подано заяву про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України. Заява мотивована відсутністю заявленої до стягнення заборгованості відповідача у звязку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог по заяві відповідача від 15.10.2015р. №660. Крім того, позивач просить повернути сплачений судовий збір.

Відповідач у відзиві на позов просить припинити провадження у даній справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України. Свою позицію обгрунтовує тим, що дійсно у відповідача виникла заборгованість в розмірі 55968,74 грн. В той же час, позивач є боржником перед відповідачем по договору підряду №94 від 01.05.2015р. та на підставі акту №КМ-0000055 здачі-приймання робіт від 03.09.2015р. із сумою заборгованості у розмірі 131394,60 грн.

З огляду на викладене, відповідач 15.10.2015р. направив позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог і, відповідно, робить висновок, про відсутність грошових зобовязань по сплаті боргу за договором оренди обладнання в розмірі 55968,74 грн.

Розглянувши матеріали справи, судом приймається до уваги наступне:

01.02.2011р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір №18/17 оренди обладнання, згідно умов якого позивач зобовязується передати відповідачу, а відповідач зобовязується прийняти у строкове платне користування визначене у додатках до цього договору обладнання та зобовязується сплачувати позивачу орендну плату (п. 1.1).

Передача майна, що орендується, здійснюється за актом передання-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу такого майна в оренду (п. 3.3 договору).

Умовами договору (п.п. 5.1, 5.2.) було передбачено сплату оренди авансом (наперед) не пізніше 10 числа кожного місяця, на підставі додатків до договору, в яких мав визначатися розмір орендної плати.

Як пояснили представники сторін, розмір щомісячної орендної плати визначався, виходячи з фактичного періоду користування обладнанням, початок якого зазначено в актах приймання-передачі (додаток №21, додаток №27, додаток №28) і зафіксовано в актах надання пос луг за відповідний місяць. Додатки до договору, що містять акти приймання-передачі складаються сторонами за необхідністю передачі обладнання в оренду, а акти надання послуг складаються сторонами щомісячно за фактом оренди відповідного обладнання у відповідний місяць та є підставою для проведення розрахунків.

Отже, суд приходить до висновку, що сторони, під час дії договору, самостійно змінили порядок розрахунків, встановивши розмір орендної плати в актах надання послуг, які складалися в кінці кожного місяця.

Протягом періоду серпень 2014 року липень 2015 року сторони оформили акти надання послуг (оренда машин та обладнання) на загальну суму 55968,74 грн., а саме: №569 від 28.08.2014р. на суму 8936,85 грн., №658 від 29.09.2014р. на суму 8374,97 грн., №719 від 30.10.2014р. на суму 7121,38 грн., №808 від 28.11.2014р. на суму 5640,00 грн., №898 від 30.12.2014р. на суму 4338,69 грн., №26 від 30.01.2015р. на суму 4338,69 грн., №85 від 27.02.2015р. на суму 4151,39 грн., №252 від 29.05.2015р. на суму 4545,55 грн., №316 від 30.06.2015р. на суму 4165,63 грн., №372 від 31.07.2015р. на суму 4355,59 грн.

Однак, орендна плата за вказаний вище період відповідачем сплачена не була. Заборгованість відповідача зі сплати оренди, на момент звернення з позовом до суду, становила 55968,74 грн.

15.10.2015р. відповідач надіслав позивачу заяву №660 про зарахування зустрічних однорідних вимог, про що свідчить фіскальний чек №4541 від 15.10.2015р. та опис вкладення у цінний лист.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що відповідач, погоджується із наявною заборгованістю перед позивачем згідно договору оренди обладнання від 01.02.2011р. на підставі актів надання послуг в розмірі 55968,74 грн. У свою чергу, стверджує про наявність у позивача перед відповідачем боргу згідно договору підряду №94 від 01.05.2015р. на підставі акту №КМ-0000055 здачі-приймання робіт від 03.09.2015р. у розмірі 131394,60 грн.

У заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог повідомлено про припинення грошового зобовязання відповідача з оплати заборгованості за договором №18/17 оренди обладнання від 01.02.2011р. у розмірі 55968,74 грн. на користь позивача та припинення грошового зобовязання позивача з оплати заборгованості за договором підряду №94 від 01.05.2015р. в межах суми 55968,74 грн. на користь відповідача. Зазначено, що вказані зобовязання припиняються в межах суми 55968,74 грн. з моменту направлення даної заяви.

Згідно довідки позивача від 28.10.2015р., адресованої суду, повідомлено про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем згідно договору №18/17 від 01.02.2011р. у розмірі 55968,74 грн. у звязку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог по заяві №660 від 15.10.2015р.

У матеріалах справи наявний договір підряду №94 від 01.05.2015р., укладений між позивачем та відповідачем, згідно умов якого відповідач зобовязався здійснити позивачу ремонт виробничих приміщень (блок допоміжних цехів №2 і корпусу №1), а позивач взяв на себе зобовязання прийняти та оплатити виконані роботи (п. 1.1).

Згідно п. 2.1, ціна договору складає 131394,60 грн., а згідно п. 3.2 оплата робіт здійснюється шляхом перерахування позивачем грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача протягом 5 робочих днів з дня підписання сторонами акта здавання-приймання виконаної роботи.

03.09.2015р. сторони підписали акт №КМ-0000055 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 131394,60 грн. Матеріали справи не містять доказів оплати виконаних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 601 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється зарахуванням однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги.

За загальним правилом зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобовязань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша боржником, а в другому навпаки (боржник у першому зобовязанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобовязання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) лише в частині, що дорівнює розміру першого зобовязання.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобовязанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобовязанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у звязку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобовязань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги.

Судом встановлено, що позивач є кредитором за зобовязаннями, які виникли на підставі договору оренди обладнання №18/17 від 01.02.2011р., а відповідач є боржником за вказаним договором. У свою чергу, відповідач є кредитором за зобовязаннями, які виникли на підставі договору підряду №94 від 01.05.2015р., а позивач є боржником за вказаним договором. Зобовязання за вказаними договорами є грошовими; відповідач згідно договору оренди обладнання зобовязаний сплатити суму боргу за оренду обладнання в розмірі 55968,74 грн., а позивач згідно договору підряду зобовязаний оплатити виконані роботи в сумі 131394,60 грн. Строк виконання зобовязань згідно обох договорів настав.

Таким чином, зазначені вище вимоги можуть підлягати зарахуванню. Крім того, договір оренди та договір підряду не містять прямої заборони відносно можливості погашення вимог кредиторів шляхом проведення зарахування зустрічних вимог.

За змістом норми ст. 601 ЦК України згоди іншої сторони у зобовязанні із зарахуванням вимог не вимагається.

Закон не виключає можливості здійснення відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог і в процесі судового розгляду. У такому випадку відповідна заява обовязково повинна мати письмову форму й адресуватися позивачеві, а її копія і докази надсилання позивачеві (чи одержання ним) подаватися господарському суду.

Заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобовязань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 21.10.2015р. у справі №903/238/15.

В матеріалах справи наявна заява відповідача від 15.10.2015р., адресована позивачу, про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 55968,74 грн. із доказами її надсилання.

Судом відмічається, якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав. Позивач не оскаржив в судовому порядку проведення зарахування зустрічних однорідних вимог. Навпаки, у довідці від 28.10.2015р. позивач повідомив суд про відсутність заборгованості відповідача згідно договору оренди №18/17 від 01.02.2011р. у розмірі 55968,74 грн. у звязку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог по заяві від 15.10.2015р. та заявив клопотання про припинення провадження на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що з волі сторін, на підставі ст. 601 ЦК України, відбулось зарахування зустрічних однорідних вимог, і зобовязання з оплати боргу відповідача перед позивачем за договором оренди обладнання від 01.02.2011р. в розмірі, який заявлено позивачем, припинилися, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України, про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, у разі припинення провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Зважаючи на наведені приписи закону та заявлене клопотання про повернення судового збору, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1378,00 грн. підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Керуючись п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 86, 87 Господарського процесуального кодексу України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №924/1631/15 за позовом публічного акціонерного товариства „Красилівський машинобудівний завод, м. Красилів до товариства з обмеженою відповідальністю „Завод „Красилівмаш, м. Красилів про стягнення заборгованості в розмірі 55968,74 грн., припинити.

Повернути з Державного бюджету України публічному акціонерному товариству „Красилівський машинобудівний завод (м. Красилів, вул. Центральна, 16, код 14310394) 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №7 від 30.09.2015р.

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 3 примірника:

1 - до справи,

2 - позивачу (м. Красилів, вул. Центральна, 16),

3 - відповідачу (м. Красилів, вул. Центральна, 16).