ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Справа № 914/260/15

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкін В.Е. - головуючого, Корнілова Ж.О.,
Чернов Є.В.
розглянув касаційну скаргуВиробничо-комерційного підприємства "Явір-Інвест"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 01.09.2015 року
у справі№ 914/260/15 господарського суду Львівської області
за позовомВиробничо-комерційного підприємства "Явір-Інвест"
доТовариства з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО"
провизнання відсутнім права та стягнення 227861,90грн.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.05.2015р. (суддя Крупник Р.В.) позовні вимоги задоволено частково (з врахуванням заяви про зміну предмета позову.

Визнано припиненим зобов'язання ВКП "Явір-Інвест" перед ТзОВ ПКФ "Коно" у розмірі 1 888 998,90 грн. за укладеним між ними договором поставки №08/11 від 22.08.2011р. у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Визнано відсутнім у ТзОВ ПКФ "Коно" право на стягнення з ВКП "Явір-Інвест" боргу в сумі 1661137,66 грн. за поставлений товар згідно договору поставки №08/11 від 22.08.2011р. Визнано відсутнім у ТзОВ ПКФ "Коно" право на нарахування ВКП "Явір-Інвест" штрафних санкцій відповідно до додаткової угоди №8 від 25.10.2011р. до договору поставки №08/11 від 22.08.2011р., якою передбачена двостороння відповідальність в розмірі 20% від ціни договору за порушення строків поставки товару і оплати його вартості. Стягнуто з ТзОВ ПКФ "Коно" на користь ВКП "Явір-Інвест" надмірно сплачені кошти в сумі 227 861,90 грн. та 7 602,24 грн. судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що договір про зарахування вимог від 25.01.2012р. є дійсним, в судовому порядку недійсним не визнавався, а відтак його умови є обов'язковими для виконання сторонами.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2015р. (судді Кравчук Н.М., Гнатюк Г.М., Мирутенко О.Л.) рішення господарського суду Львівської області від 14.05.2015р. скасовано.

Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом безпідставно розглянуто змінені позовні вимоги, за результатом чого прийнято неправомірне рішення, що є підставою для його скасування.

Відповідно, апеляційною інстанцією розглянуто первісно заявлені вимоги про спонукання до виконання своїх обов'язків за договором про зарахування зустрічних вимог до договору поставки №08/11 від 22.08.2011р, укладеним 25.01.2012 р. в натурі, зобов'язавши зарахувати зустрічну однорідну вимогу на суму 1 888 998,90 грн.; встановлення факту припинення з 25.01.2012р. правовідносин між сторонами в частині нарахування штрафних санкцій відповідно до додаткової угоди № 8 від 25.10.2011р. до договору поставки № 08/11 від 22.08.2011р., якою передбачена двостороння відповідальність в розмірі 20% від ціни договору за порушення строків поставки товару та оплати його вартості; визнання незаконними та припинити як такі, що порушують право, дії ТОВ ПКФ "Коно" в частині нарахування та стягнення з ВКП "Явір-Інвест" боргу в сумі 1 661 137,66 грн. за договором поставки № 08/11 від 22.08.2011р. та штрафних санкцій в сумі 3 777 997,82 грн. відповідно до додаткової угоди №8 від 25.10.2011р. до договору поставки №08/11 від 22.08.2011р. якою передбачена двостороння відповідальність в розмірі 20% від ціни договору за порушення строків поставки товару та оплати його вартості; стягнення з ТОВ ПКФ "Коно" на користь з ВКП "Явір-Інвест" як надмірно сплачені кошти у сумі 227 861,90 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вимога позивача про спонукання ТОВ ПКФ "Коно" виконати свої обов'язки за договором від 25.01.2012р. про зарахування зустрічних вимог по договору поставки № 08/11 від 22.08.2011р. в натурі, зобов'язавши зарахувати зустрічну однорідну вимогу на суму 1 888 998,90 грн., не відповідає чинному законодавству та умовам самого договору.

Вимога про встановлення факту припинення з 25.01.2012р. правовідносин між сторонами в частині нарахування штрафних санкцій відповідно до додаткової угоди № 8 від 25.10.2011р. до договору поставки № 08/11 від 22.08.2011р., якою передбачена двостороння відповідальність в розмірі 20% від ціни договору за порушення строків поставки товару на оплати його вартості не відповідає передбаченим законом (стаття 20 ГК України, стаття 15, частина друга статті 16 ЦК України) способам захисту порушеного права, відтак, у її задоволенні слід відмовити.

Вимогою про визнання незаконними та припинити як такі, що порушують право, дії ТОВ ПКФ "Коно" в частині нарахування та стягнення з ВКП "Явір-Інвест" боргу в сумі 1 661 137,66 грн. за договором поставки № 08/11 від 22.08.2011р. та штрафних санкцій в сумі 3 777 997,82 грн. відповідно до додаткової угоди № 8 від 25.10.2011р. до договору поставки № 08/11 від 22.08.2011р., якою передбачена двостороння відповідальність в розмірі 20% від ціни договору за порушення строків поставки товару та оплатити його вартість, позивач фактично просить суд не враховувати рішення судів, які набрали законної сили.

Щодо вимог про стягнення з ТОВ "ПКФ "Коно" на користь ВКП "Явір-Інвест" надмірно сплачених коштів у сумі 227861,90 грн., колегія суддів вважає, що грошові кошти в сумі 227 861,90 грн. не є надмірно сплаченими, а є такими, що сплачені в рахунок оплати за отриманий товар, відтак вимога про їх повернення є безпідставною, відповідно до задоволення не підлягає.

Позивач в касаційній скарзі просить постанову апеляційного господарського суду скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, рішення господарського суду першої інстанції залишити в силі.

Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність розгляду первісних позовних вимог, а не змінених, оскільки не врахував, що судом першої інстанції вирішувалося заявлене клопотання про зупинення провадження, яке було задоволено, тому розгляд справи по суті не починався, а тому подання позивачем заяви про зміну предмету позову відбулося до початку розгляду справи по суті.

При розгляді вимог про визнання припиненим зобов'язання ВКП "Явір-Інвест" перед ТОВ ПКФ "Коно" у розмірі 1 888 998,90 грн. за укладеним між ними договором поставки №08/11 від 22.08.2011р. у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог апеляційним судом не враховано та не застосовано норми ст.ст.174, 203, 204, 526, 599, 601 ЦК України.

Скаржник в особі уповноваженого представника надіслав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю взяти участь у призначеному на 01.12.2015 р. судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції розглянувши відповідне клопотання не вбачає підстав для його задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Обставиною, яка зумовлює відкладення розгляду справи є неможливість вирішення справи в даному судовому засіданні з врахуванням також підстав, наведених в ст. 77 ГПК України. Зазначені підстави оцінюються судом з метою реалізації передбаченого процесуальним законом права на відкладення справи.

Касаційна інстанція бере до уваги, що касаційне провадження порушено 16.11.2015р. з призначенням розгляду касаційної скарги на 01.12.2015 р.

Враховуючи, що суду не надано обставин, які б вказували на існування об'єктивних перешкод у скаржника для вжиття необхідних заходів, пов'язаних із забезпеченням участі в судовому засіданні для представництва своїх інтересів, не наведено обставин без урахування яких перегляд оскаржуваних судових рішень у справі не може бути здійснено, суд касаційної інстанції клопотання про відкладення визнає необґрунтованим.

Сторони повідомлені про час та місце розгляду справи правом на участь в засіданні суду касаційної інстанції не скористалися, об'єктивних перешкод для здійснення касаційного перегляду оскаржених судових рішень не встановлено.

Вищий господарський суд України, розглянувши доводи касаційної скарги, приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.01.2015р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява ВКП "Явір-Інвест" до ТзОВ ПКФ "Коно" з вимогами:

- спонукати до виконання своїх обов'язків за договором про зарахування зустрічних вимог до договору поставки № 08/11 від 22.08.2011р, укладеним 25.01.2012р. в натурі, зобов'язавши зарахувати зустрічну однорідну вимогу на суму 1 888 998,90 грн.;

- встановити факт припинення з 25.01.2012р. правовідносин між сторонами в частині нарахування штрафних санкцій відповідно до додаткової угоди № 8 від 25.10.2011р. до договору поставки №08/11 від 22.08.2011р., якою передбачена двостороння відповідальність в розмірі 20% від ціни договору за порушення строків поставки товару та оплати його вартості;

- визнати незаконними та припинити як такі, що порушують право, дії ТОВ ПКФ "Коно" в частині нарахування та стягнення з ВКП "Явір-Інвест" боргу в сумі 1661137,66 грн. за договором поставки № 08/11 від 22.08.2011р. та штрафних санкцій в сумі 3777997,82 грн. відповідно до додаткової угоди № 8 від 25.100.2011 р. до договору поставки № 08/11 від 22.08.2011р. якою передбачена двостороння відповідальність в розмірі 20% від ціни договору за порушення строків поставки товару та оплати його вартості;

- стягнути з ТОВ ПКФ "Коно" на користь з ВКП "Явір-Інвест" як надмірно сплачені кошти у сумі 227 861,90 грн..

Ухвалою господарського суду Львівської області від 29.01.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд призначено на 12.02.2015р..

Судом також встановлено, що 12.02.2015р. представником ВКП "Явір-Інвест" було подано через канцелярію суду клопотання про зупинення провадження у справі №914/260/15 до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.02.2015р. клопотання позивача було задоволено, провадження у справі №914/260/15 зупинено до вирішення пов'язаної з нею іншої справи №19/5025/918/12.

30.03.2015р. позивачем подано заяву про зміну предмету позову, в якій просить суд:

- визнати припиненим зобов'язання ВКП "Явір-Інвест" перед ТОВ ПКФ "Коно" у розмірі 1 888 998,90 грн. за укладеним між ними договором поставки №08/11 від 22.08.2011р., у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог;

- визнати відсутнім у ТОВ ПКФ "Коно" право на стягнення з ВКП "Явір-Інвест" боргу в сумі 1 661 137,66 грн. за поставлений товар згідно договору поставки №08/11 від 22.08.2011р.;

- визнати відсутнім у ТОВ ПКФ "Коно" право на нарахування ВКП "Явір-Інвест" штрафних санкцій відповідно до додаткової угоди №8 від 25.10.2011р. до договору поставки №08/11 від 22.08.2011р., якою передбачена двостороння відповідальність в розмірі 20% від ціни договору за порушення строків поставки товару і оплати його вартості та 3% річних;

- стягнути з ТОВ ПКФ "Коно" на користь ВКП "Явір-Інвест" надмірно сплачені кошти в сумі 227 861,90 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Ухвалою господарського суду Львівської області 30.03.2015р. заява позивача про зміну предмета позову була прийнята до розгляду.

Частина 4 ст. 22 ГПК України надає позивачу право до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування, у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Апеляційний господарський суд визнав, що зі змісту протоколу судового засідання від 12.02.2015р. та ухвали суду від 12.02.2015р. вбачається, що суд першої інстанції перед розглядом клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі перейшов до розгляду справи по суті, лише після цього розглянув клопотання про зупинення провадження. І в протоколі, і в ухвалі від 12.02.2015 р. суд зазначив: "представники позивача в судове засідання 12.02.2015р. з'явилися, позовні вимоги підтримали, просять суд позов задоволити повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання 12.02.2015р. з'явився, проти позову заперечив, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю".

Таким чином, апеляційною інстанцією зроблено висновок, що місцевий господарський суд в судовому засіданні 12.02.2015р. перейшов до розгляду справи по суті.

Отже, апеляційний господарський суд вказав, що заява про зміну предмету позову (зареєстрована в канцелярії господарського суду першої інстанції за № 1315/15 від 30.03.2015р.), яка прийнята господарським судом Львівської області ухвалою суду від 30.03.2015р. до розгляду, була подана заявником вже після початку розгляду господарським судом справи по суті, відтак, повинна була залишена без розгляду.

Касаційна інстанція з таким висновком не погоджується з наступних мотивів.

Як зазначено у нормі ст. 22 ГПК України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Отже, вчинення позивачем процесуальної дії зі зміни предмету позову шляхом подання письмової заяви можливе лише до початку розгляду судом справи по суті, що вимагає з'ясування моменту початку такого розгляду, оскільки впливає як на здійснення процесуальних прав учасником судового процесу, так і на правильність визначення характеру спірних правовідносин та вирішення спору на підставі законодавства, що регулює такі відносини, а, відтак, необхідно розмежувати стадії порушення справи та підготовки її до розгляду із стадією початку розгляду спору по суті.

Зі змісту норм ст. 65 ГПК України, які визначають дії судді по підготовці справи до розгляду слідує, що перелік таких дій не є вичерпним, оскільки як вказано у статті суддя, зокрема, вчиняє інші дії, спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

Аналіз норм зазначеної статті, як і норм розділу IX "ПОРУШЕННЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ ТА ПІДГОТОВКА МАТЕРІАЛІВ ДО РОЗГЛЯДУ У ПЕРШІЙ ІНСТАНЦІЇ" ГПК України, дозволяє дійти висновку, що законом не визначено як чіткого переліку дій, що віднесені до стадії підготовки справи до розгляду, так і тих з них, що свідчать про закінчення стадії підготовки справи до розгляду.

Як вбачається із норм ст. 74 ГПК України порядок ведення засідання визначається суддею, а в разі розгляду справи трьома суддями - суддею, головуючим у засіданні.

Суддя оголошує склад господарського суду, роз'яснює учасникам судового процесу їх права та обов'язки і сприяє у здійсненні належних їм прав.

У засіданні заслуховуються представники позивача і відповідача та інші особи, які беруть участь у засіданні.

Аналіз наведених норм ст.ст. 65, 74 ГПК України дозволяє дійти висновку, що в законі відсутнє чітке визначення початку розгляду справи по суті, зокрема, з вказівкою на ті процесуальні дії, які ідентифікують такий початок.

Однак, слід зазначити, що початок розгляду справи по суті суд здійснює після з'ясування тих питань, що було визнано судом необхідними для правильного вирішення спору та поставлено на стадії порушення провадження та підготовки її до розгляду

Згідно з ч.1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому, зупинення провадження згідно з наведеною нормою є імперативним, тобто суд при встановлені обставин пов'язаності справ зобов'язаний зупинити провадження з метою отримання результатів вирішення іншої справи.

Встановлено, що після порушення провадження у справі однак перед першим засіданням суду, призначеним на 12.02.2015 р., позивачем заявлено клопотання про зупинення провадження до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Таким чином, отримавши відповідне клопотання та погодившись із наявністю підстав для зупинення провадження, суд фактично визнав необхідним встановлення обставин та фактів за результатами розгляду іншої справи, що свідчить про не закінчення стадії підготовки справи до розгляду.

Клопотання позивача до початку розгляду справи також свідчить, що учасник судового процесу вважав за необхідне отримання результату розгляду іншої справи з метою доведення тих обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, касаційна інстанція не може погодитися з висновком, що встановлення пов'язаності справ можливе лише при розгляді справи по суті, оскільки в даному випадку ініціатива про зупинення провадження виходила не від суду, який дійшов відповідних висновків після початку розгляду справи за наслідками дослідження обставин, а від сторони позивача до початку судового засідання.

В даному контексті слід зазначити, що позивач, який на принципі змагальності, повинен доводити обставини, які він вважає такими, що обґрунтовують його вимоги, зокрема, шляхом зупинення провадження з метою отримання можливості посилатися на факти, що можуть бути з'ясовані в іншій справі, має право заявляти відповідне клопотання на стадії підготовки справи до розгляду.

Касаційна інстанція враховує, що подальші дії місцевого суду про поновлення провадження та прийняття заяви про зміни предмету позову вказують, що суд вирішував заявлене клопотання позивача при підготовці справи до розгляду до початку її розгляду по суті, що не суперечить закону, оскільки суд має право самостійно визначатися з діями, які він вчиняє при підготовці справи до розгляду та вільний у висновку коли слід починати розгляду справи по суті.

В іншому випадку висновки суду вищої інстанції про встановлення іншого початку розгляду справи зумовлювало б позбавлення суду першої інстанції, всупереч наданого йому процесуальним законом права, самостійно визначатися із порядком судового розгляду.

Суд касаційної інстанції не може погодитися з висновком, що зміст протоколу від 12.02.2015 р. свідчить про початок розгляду справи по суті, оскільки суд вправі отримати пояснення сторін і на стадії підготовки справи до розгляду.

Сторони самостійно користуються наданими процесуальним законом правами, а також несуть наслідки не використання прав чи не вчинення процесуальних дій.

Слід врахувати, що відповідач проти заявленого клопотання про зупинення не заперечував, на розгляді справи по суті не наполягав, в подальшому зауважень чи заперечень щодо прийняття судом зміненого предмету спору як шляхом окремих письмових заяв, так і шляхом зауважень в протокол не висловлював. Більше того, як свідчить протокол судового засідання від 30.03.2015 р. та ухвала суду першої інстанції від 30.03.2015 р. відповідач просив надати можливість підготовки відзиву на змінені вимоги позову.

Касаційна інстанція вважає, що обізнаність відповідача із предметом позовних вимог впливала на повноту здійснення ним своїх прав, зокрема, доводити ті обставини, якими він заперечує проти цих вимог з дотриманням принципу змагальності.

За нормою ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не було підстав для виходу за межі перегляду справи та розгляду вимог, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції, оскільки відомостей про заявлення вимог, які суд першої інстанції безпідставно не взяв до розгляду у суду другої інстанції не було.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає, що апеляційним господарським судом на підставі оціночних суджень про початок розгляду справи по суті було змінено предмет спору без огляду на межі розгляду справи в суді першої інстанції, всупереч принципу змагальності сторін спору безпідставно розглянуто позовні вимоги, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції, тому прийнята за результатом розгляду постанова підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до апеляційного господарського суду для розгляду позовних вимог ВКП "Явір-Інвест" до ТзОВ ПКФ "Коно", які було розглянуто місцевим господарським судом.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 107, 108, 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2015р. у справі № 914/260/15 господарського суду Львівської області скасувати.

Справу передати на новий розгляд Львівському апеляційному господарському суду.

Головуючий, суддя В. Овечкін

судді Ж. Корнілова

Є. Чернов