ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" грудня 2015 р. № 903/518/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 мисливське господарство"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 сільська рада Іваничівського району Волинської області

до Державного підприємства "Володимир-Волинське лісомисливське господарство"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

ОСОБА_2 обласне управління лісового та мисливського господарства Державного комітету лісового господарства України

за участю Першого заступника прокурора Волинської області

про спонукання до укладення договору

Суддя С.Т. Філатова

За участю представників сторін:

від позивача: н/в

від відповідача: ОСОБА_3, дов №01/384 від 20.11.2015р.

від третьої особи на стороні позивача: н/в

від третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_4 дов. №1297 від 24.11.2015р.

У судовому засіданні взяв участь прокурор відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_5, посвідчення №036268 від 12.11.2015р.

Справа передана на новий розгляд на виконання постанови Вищого господарського суду України від 29.10.2015р. по справі №903/518/15.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.ст. 22, 27, 29 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки учасників процесу.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 мисливське господарство звернулось з позовом про спонукання відповідача ОСОБА_6 підприємство Володимир-Волинське лісомисливське господарство укласти договір довгострокового тимчасового платного користування земельною лісовою ділянкою в редакції, зазначеній в позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

22.10.2013 року ОСОБА_2 облдержадміністрацією прийнято розпорядження №419 Про виділення лісової ділянки, згідно з пунктом 1 було виділено позивачу лісову ділянку площею 4,0 га., що перебуває у постійному користуванні відповідача з метою використання в культурно-оздоровчих та рекреаційних цілях, на 25 років.

27.03.2014 року на замовлення ДП "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" виготовлено технічну документацію з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів ОСОБА_1 сільської ради Іваничівського району Волинської області, наданої для ведення лісового господарства, загальною площею 4,00га, яка перебуває у постійному користуванні відповідача.

20.06.2014р. Іваничівською районною радою прийнято рішення №30/5 "Про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земельних ділянок", яким затверджено технічну документацію на земельну ділянку.

12.09.2014 року позивач звернувся до відповідача з пропозицією про укладення договору, проте однак останнім не було направлено проект договору, тому 24.03.2015 року відповідачу було направлено проект договору в 4-х примірниках для підпису, однак підписаного примірника договору відповідач не повернув, листом від 09.04.2015 року вих..№01/114 повідомив про неможливість укладення договору в звязку з тим, що в порушення вимог чинного законодавства на зазначеній земельній ділянці позивачем проведено незаконне будівництво будівель та споруд.

В обґрунтування заявленої вимоги послався на норми Цивільного, Лісового кодексів України, п.1.5 Правил користування корисними властивостями лісів, пункти 1.11,1.12 Порядку заготівлі другорядних лісових матеріалів, здійснення побічних лісових користувань та використання корисних властивостей лісів, затверджених рішенням ОСОБА_2 обласної ради від 26.05.2011 року №4/68.

Рішенням господарського суду Волинської області №903/518/15 від 25.05.2015р. позов ТзОВ "ОСОБА_1 мисливське господарство" задоволено. Вирішено спонукати ДП "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" укласти з ТзОВ "ОСОБА_1 лісомисливське господарство" договір довгострокового платного користування земельною лісовою ділянкою" в редакції від 24.03.2015р.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.07.2015р. по справі №903/518/15 рішення господарського суду Волинської області від 25.05.2015р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.09.2015р. скасовані рішення господарського суду Волинської області від 25.05.2015р. та постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 08.07.2015р. у справі №903/518/15. Справу направлено на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

В постанові, зокрема, зазначено, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди не звернули уваги та не дали належної правової оцінки тим обставинам, що виділення у тимчасове платне користування земельної лісової ділянки полягає у тому, що вона виділяється у користування з вилученням її у землекористувача чи власника, тобто у одної земельної лісової ділянки одночасно не може бути два землекористувача. Позаяк лісова ділянка використовується без вилучення її у власника, тобто як власник так і користувач можуть використовувати лісову ділянку для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів одночасно. Позивач має документи на виділення йому у користування саме лісової ділянки. Рішення про виділення йому земельної лісової ділянки матеріали справи не містять.

Ухвалою суду від 13.11.2015р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 обласне управління лісового та мисливського господарства Державного комітету лісового господарства України.

Відповідач у поясненні від 20.11.2015р. №01/383 на виконання вимог суду зазначив:

Відносно правовстановлюючих документів щодо земельної лісової ділянки на території Павлівського лісництва у кварталі 17 виділах 37, 41, 42, повідомив, що на підприємстві зберігся акт на право користування землею 1959 року.

Нових правовстановлюючих документів на зазначену земельну лісову ділянку не виготовлено, проте згідно п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Згідно проекту організації та розвитку лісового господарства державного підприємства "Володимир-Волинське ЛМГ" за 2013 рік, що являється частиною планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування підприємства (копія витягу додається), підприємство було організоване в 1940 році на базі державних і приватних лісів після возз'єднання Західної і Радянської України.

За час існування лісгоспу пройшло ряд площадних змін. Перше радянське лісовпорядкування було проведено в 1952 році по другому розряду з використанням на частині площі аерофотознімків. Після лісовпорядкування 1952 року площа підприємства складала 31550га. На момент базового лісовпорядкування 2012 року площа лісгоспу складала 32777га.

Тобто, землі території Павлівського лісництва у кварталі 17 виділах 37, 41, 42, на території яких здійснено незаконне будівництво відповідачем, були у постійному користуванні підприємства ще з 1952 року, правовстановлюючими документами на ці лісові землі являються планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

У письмових поясненнях від 20.11.2015р., №01/382 ДП "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" позов заперечило, мотивуючи тим, що розпорядженням голови ОСОБА_2 ОДА №419 "Про виділення лісової ділянки" від 22.10.2013, з метою використання культурно-оздоровчих та рекреаційних цілях, було виділено позивачу у довгострокове тимчасове платне користування терміном на 25 років лісову ділянку, площею 4 га, яка перебуває у постійному користуванні відповідача та розташована у кварталі 17 (виділи 5.1, 24, 37, 39, 41, 42) Павлівського лісництва та зобов'язано сторін оформити договір, який зареєструвати в обласному управлінні лісового та мисливського господарства.

Пунктом 2 вказаного розпорядження зобов'язано постійного та тимчасового лісокористувача оформити договір довгострокового платного користування лісами.

Дане розпорядження є чинним, ніким не оскаржувалось і у встановленому законом порядку недійсним не визнавалось.

Тобто, землі лісогосподарського призначення можуть передаватися в оренду відповідно до загальних положень ЗК України стосовно оренди землі, а при укладанні довгострокового тимчасового платного користування лісовою ділянкою виділяються лісові ділянки, а не земельні лісові ділянки.

ТзОВ "ОСОБА_1 мисливське господарство" не виконало всі необхідні дії, визначені законодавством щодо виділення йому земельної лісової ділянки, оскільки земельні лісові ділянки йому не виділялись, а виділялись лише лісові ділянки.

Вважає, що відсутні законні підстави для спонукання до укладення договору тимчасового платного користування земельною лісовою ділянкою між позивачем та відповідачем.

В обґрунтування заперечень послався на ст.ст. 1, 5, 18 Лісового Кодексу України, ст.ст. 15, 57, 92, 93 Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 24.11.2015р. розгляд справи згідно ст. 77 ГПК України відкладався у звязку з неподанням витребуваних доказів. Зобовязано подати суду: позивача - обґрунтовані доводи по суті позовних вимог на час нового розгляду у справі з урахуванням вказівок Вищого господарського суду України у постанові від 29.10.2015р. по справі №903/518/15, правові підстави для укладення договору оренди земельної лісової ділянки площею 4,0 га в кварталі 17 Павлівського лісництва (рішення, розпорядження тощо); третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 сільській раді Іваничівського району Волинської області - обґрунтовані доводи та заперечення по суті позовних вимог на час нового провадження у справі з урахуванням вказівок Вищого господарського суду України у постанові від 29.10.2015р. по справі №903/518/15; третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 обласне управління лісового та мисливського господарства Державного комітету лісового господарства України - обґрунтовані доводи по суті позовних вимог.

03.12.2015р. на адресу суду надійшла заява позивача про відмову від позову та припинення провадження у справі на підставі п.4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Прокурор, представники відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача заяву не заперечили.

Третя особа - ОСОБА_2 обласне управління лісового та мисливського господарства Державного комітету лісового господарства України у поясненнях від 08.12.2015р. повідомила, що 18.07.2013р. ТзОВ «ОСОБА_1 лісомисливське господарство» звернулось з клопотанням до Державного підприємства «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» про виділення лісової ділянки площею 4,0 га, розташованої у кварталі 17 Павлівського лісництва у довгострокове платне користування терміном на 25 років без вилучення у постійного лісокористувача з метою використання в культурно оздоровчих та рекреаційних цілях.

ОСОБА_6 підприємство «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» листом від 23.07.13 №01/130.1 дало згоду на виділення лісової ділянки товариству.

ОСОБА_6 агентство лісових ресурсів України на адресу Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства направило лист за №02-19/4061-13, в якому погодило виділення для ТзОВ «ОСОБА_1 мисливське господарство» лісової ділянки площею 4,0 га, що перебуває у постійному користуванні Державного підприємства «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» на умовах довгострокового тимчасового користування.

22.10.2013р. ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією видано розпорядження №419 «Про виділення лісової ділянки», згідно з пунктом 1 якого, з метою використання в культурно-оздоровчих та рекреаційних цілях виділено позивачу у довгострокове тимчасове платне користування терміном на 25 років лісову ділянку, площею 4,0 га, яка перебуває у постійному користуванні відповідача та розташована у кварталі 17 (виділи 5.1, 24, 37, 39, 41, 42). Пунктом 2 розпорядження передбачено оформити право довгострокового тимчасового платного користування лісами договором між постійним та тимчасовим лісокористувачами, який зареєструвати в Обласному управлінні лісового та мисливського господарства.

Позивачем заявлено позов про спонукання ДП «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» укласти договір довгострокового тимчасового платного користування земельною лісовою ділянкою, хоча має документи на виділення йому у користування саме лісової ділянки.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову викладається в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Відповідно до абзацу 1, 2 п.4.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадках відмови позивача від позову (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК) господарському суду слід керуватись частиною шостою статті 22 ГПК, тобто перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб.

Судом перевірено повноваження особи, якою підписано заяву про відмову від позову від 03.12.2015р. №01-80/225/15.

Заяву підписано директором ТзОВ «ОСОБА_1 мисливське господарство», підпис скріплено печаткою товариства. Повноваження директора стверджуються випискою з ЄДРПОУ (а.с. 15).

Господарський суд прийняв відмову від позову, оскільки ці дії не суперечать законодавству та судом не встановлено порушення у звязку з цим прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Згідно ч.4 п.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

На підставі викладеного, провадження по справі підлягає припиненню на підставі ч. 4 п. 1 ст. 80 ГПК України.

Згідно з положеннями п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Повернення судового збору у разі припинення провадження у справі у зв'язку з відмовою у позові Законом України "Про судовий збір" не передбачено.

Зважаючи на викладене, судовий збір, сплачений на підставі квитанції № від 12.05.2015р. в сумі 1 218,00грн., поверненню не підлягає.

Беручи до уваги викладене, керуючись п.4 ч.1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", господарський суд, -

ухвалив:

Провадження у справі припинити.

Суддя С.Т Філатова