ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

03 грудня 2015 р.

Справа № 925/1669/15

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (32300, Хмельницька область, м.Кам'янець-Подільський, провулок Гайдара, буд.12)

до:Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" (20300, Черкаська область, м.Умань, вул.Жовтневої революції, 27; 21021, м.Вінниця, вул. 600-річчя, буд.17)

про стягнення 378648,96 грн. заборгованості

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Діхтярук Т.А.

Представники

позивача : ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" про стягнення 378 648,96 грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 № б/н від 09.10.2015 року разом з доданими до неї матеріалами направлено за підсудністю до Господарського суду Вінницької області.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями від 30.10.2015 року справа № 925/1669/15 розподілена судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 02.11.2015 року справу № 925/1669/15 прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 17.11.2015 року.

Позовні вимоги мотивовано наступним: 01 травня 2012 року між відкритим акціонерним товариством «Уманьавтодор» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Уманьавтодор» та приватним підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір № 21 про надання автотранспортних послуг. Позивач зазначає, що свої зобов'язання останній виконав в повному обсязі. Натомість відповідач розрахунки повністю за надані послуги не провів.

Ухвалою суду від 17.11.2015 року розгляд справи було відкладено на 03.12.2015 року з об'єктивних причин.

В судове засідання 03.12.2015 року з'явились представник позивача, представник відповідача.

В ході розгляду справи по суті представник позивача позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому. При цьому, останнім в судовому засіданні було подано клопотання ( вх. канц. № 06-52/12411/15 від 03.12.2015 року) про доручення доказів до матеріалів справи.

Дане клопотання з відповідними доказами було долучене до матеріалів справи.

Натомість, представник відповідача позов не визнав, про що зокрема зазначив у відзиві на позовну заяву № б/н від 03.12.2015 року (вх. № канц. 06-52/12411/15). В обґрунтування заперечень на позов відповідач посилався, зокрема на: п. 4.1 договору, - «відповідно до якого сторони погодили розрахунки і платежі, де зокрема Підприємство проводить розрахунки за отримані послуги на підставі товарно - транспортних накладних та рахунків на оплату, підписаних уповноваженими представниками при умові надходження коштів від Замовника за виконані роботи. Рахунки на оплату представляє Виконавець для підприємства щомісячно не пізніше 6-го числа слідуючого місяця за звітним та не пізніше 6 січня 2013 року за останній місяць поточного року». Відтак, з огляду на відсутність фінансування зі сторони Замовника, останній не зміг оплатити надані послуги позивачем. Також просив суд, звернути увагу на те, що договір № 21 був укладений сторонами у справі на виконання договору № 103АМ-11 про закупівлю робіт з будівництва автотранспортної магістралі через м. Запоріжжя за державні кошти, де Замовником є служба автомобільних доріг у Запорізькій області, на даний час коштів від ОСОБА_4 автомобільних доріг у Запорізькій області не надійшло. Тому вважає, що п.4.1. договору викладено у повній відповідності зі ст. 212 ЦК, так як сторони в даному випадок прив'язали момент настання обов'язку з оплати (обумовили його) обставиною, яка може настати в майбутньому надходження на рахунки відповідача коштів від Замовника за виконані роботи. Таким чином , при укладенні договору сторони скористались додатковим правом, наданим ст.ст. 3, 212,627 ЦК та обумовили момент виникнення обов'язку з оплати не тільки виконанням робіт, а й надходження на рахунки відповідача коштів від замовника за виконані роботи. Відповідач просив суд, звернути увагу, що відповідач прямо залежить в своїй діяльності від замовлень (лімітів) держави та своєчасності розрахунку держави за виконані роботи, про що завчасно та детально повідомляються контрагенти відповідача. Даний пункт договору узгоджений сторонами ще при укладенні договору, з чого вбачається, що сторони ( в тому числі і позивач) розуміли умови та строки розрахунку з позивачем і як наслідок відповідач міг розпочати співпрацю з позивачем виключно на погоджених п. 4.1. договору умовах. Тому вважає, що твердження позивача про відмову відповідача від виконання договору є безпідставним та не ґрунтується на умовах договору, оскільки строк для оплати робіт відповідно до п.4.1. договору є таким що не настав. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні підписані уповноваженими представниками товарно -транспортні накладні та відсутні рахунки на оплату та докази представлення або надіслання Позивачем рахунків на оплату. Також, заперечує щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, оскільки вважає дану вимогу необґрунтованою та не підтвердженою. З врахуванням викладеного просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Одночасно представником відповідача було подано клопотання № б/н від 03.12.2015 року ( вх. № канц. 06-52/12113/15) про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 автомобільних доріг у Запорізькій області, оскільки п. 4.1 договору, сторони погодили розрахунки і платежі, де зокрема Підприємство проводить розрахунки за отримані послуги на підставі товарно - транспортних накладних та рахунків на оплату, підписаних уповноваженими представниками при умові надходження коштів від Замовника за виконані роботи. Рахунки на оплату представляє Виконавець для підприємства щомісячно не пізніше 6-го числа слідуючого місяця за звітним та не пізніше 6 січня 2013 року за останній місяць поточного року. Договір № 21 був укладений сторонами у справі на виконання договору № 103АМ-11 про закупівлю робіт з будівництва автотранспортної магістралі через м. Запоріжжя за державні кошти, де Замовником є служба автомобільних доріг у Запорізькій області. Таким чином вважає, що кошти за рахунок яких мають сплачуватися позивачу мають надійти відповідачу від ОСОБА_4 автомобільних доріг у Запорізькій області. Представник відповідача зазначає, що кошти від ОСОБА_4 автомобільних доріг у Запорізькій області на рахунок відповідача не надходили. Також в даному клопотанні відповідачем зазначено, що у своїх позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 20 679,73 грн., які згідно з ст.224,225 ГК України вважатимуться збитками відповідача, які повинна буде відшкодовувати ОСОБА_4 автомобільних доріг у Запорізькій області, яка порушила господарське зобов'язання за договором № 103АМ-11 про закупівлю робіт з будівництва автотранспортної магістралі через м. Дніпро в м. Запоріжжя за державні кошти. Отже, прийняття, рішення у даній справі прямо впливатиме на обсяг заборгованості ОСОБА_4 автомобільних доріг у Запорізькій області перед відповідачем.

Представник позивача в судовому засіданні проти даного клопотання заперечив, оскільки вважає його необґрунтованим та безпідставним.

Суд, дослідивши дане клопотання прийшов до висновку у відмові в його задоволенні, оскільки відповідачем не було надано жодного допустимого доказу стосовно того, що «Замовником», який зазначений в п.4.1. договору № 21 від 01.05.2012 року, є саме, ОСОБА_4 автомобільних доріг у Запорізькій області. Більше того, відповідачем не надано доказу яким чином та яким документом пов'язані договір № 21 від 01.05.2012 року, що укладений між сторонами у справі та договір № 103АМ-11 від 22.12.2011р. про закупівлю робіт з будівництва автотранспортної магістралі через м. Запоріжжя за державні кошти, де Замовником є служба автомобільних доріг у Запорізькій області.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній будь який доказ який поєднує між собою зобов'язаннями сторін по справі та ОСОБА_4 автомобільних доріг у Запорізькій області.

При цьому, зазначає, що між сторонами у справі виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 Цивільного кодексу України), що регулюються актами цивільного законодавства України. При цьому, згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Разом з тим у п. 1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 Цивільного кодексу України) або на відсутність вини (статті 614, 617 Цивільного кодексу України чи стаття 218 Господарського кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 травня 2012 року між відкритим акціонерним товариством «Уманьавтодор» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Уманьавтодор» та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір № 21 про надання транспортних послуг ( а.с. 15-16).

Розділом першим сторони погодили предмет договору, - виконавець надає послуги автосамоскидів, а Підприємство приймає послуги та розраховується за них.

Умовами договору було передбачено вартість перевезення вантажів автомобілями- самоскидами за один тонно-кілометр (в т.ч. ПДВ) з урахуванням паливо-мастильних матеріалів становить:1км.- 2,10 грн.; 2 км 1,81 грн.; 3 км 1,63 грн.; 4 км 1,59 грн.; 5 км - 1,50 грн.; 6 км - 10 км-1,19 грн.; 11 км-20-км-0,98 грн.; 21 км 50 км 0,90 грн.; 51 км 100 км 0,84 грн.; 101 км 150 км 0,81 грн.; більше 150 км 0,80 грн. ( п. 2.1. договору).

Вартість дизельного пального, яке враховане у вартості експлуатації машин складає: за 1 л 10,50 грн. ( в т.ч. ПДВ) (п. 2.2. договору).

Пунктом 4.1. договору сторони погодили розрахунки і платежі, де зокрема Підприємство проводить розрахунки за отримані послуги на підставі товарно - транспортних накладних та рахунків на оплату, підписаних уповноваженими представниками при умові надходження коштів від Замовника за виконані роботи. Рахунки на оплату представляє Виконавець для підприємства щомісячно не пізніше 6-го числа слідуючого місяця за звітним та не пізніше 6 січня 2013 року за останній місяць поточного року.

В разі несвоєчасності здачі рахунків на оплату послуг автоперевезенням (пізніше 6 числа):

- виконавець сплачує пеню в двократному розмірі ставки НБУ за кожний день після строку здачі;

- оплата несвоєчасно зданих рахунків буде здійснюватись через 6 місяців, при умові наявності коштів на рахунку підприємства;

- виконавець компенсує збитки, які несе Підприємство в разі несвоєчасності відображення витрат в податкові звітності.

Позивачем на виконання умов договору в період з травня по жовтень 2012 року були надані послуги автосамоскидів, що зокрема стверджується відповідними актами здачі-приймання робіт, які обопільно підписані та скріплені печатками сторін:

- актом № ОУ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.05.2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 37103,08 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000002 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25.05.2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 58453,01 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000003 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.05.2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 25470,05 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000004 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.05.2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 52692,22 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000007 здачі-прийняття робіт (надання послуг) 25.06.2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 57722,23 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000008 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 липня 2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 55591,85 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000009 здачі-прийняття робіт (надання послуг) 29 червня 2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 44737,97 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000010 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 27 липня 2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 48871,58 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000011 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 27 червня 2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 33926,29 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000013 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26 липня 2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 57468,73 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000014 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25 липня 2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 42027,58 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000020 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28 вересня 2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 32004,84 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000022 здачі-прийняття робіт ( надання послуг) від 26 жовтня 2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 20213,27 грн., в тому рахунку ПДВ.;

- актом № ОУ-0000023 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 жовтня 2012 року на загальну вартість робіт ( послуг) 59031,55 грн., в тому рахунку ПДВ.

Як видно із матеріалів справи, позивачем було надано у вересні 2012 року послуги на 34997,53 грн., що стверджується товарно - транспортною накладною за вересень 2012 року, яка обопільно підписана між сторонами та скріплена мокрою печаткою останніх та податковою накладною від 27.09.2012 року № 1.

З врахуванням викладеного всього позивачем було надано послуг на загальну суму 660311,96 грн., що зокрема стверджується обопільно підписаними актами здачі - приймання робіт, які зазначені вище, первинною документацією, а саме податковими накладними та товарно транспортними накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

Як видно з матеріалів справи позивачем було частково здійснено проплату за надані послуги позивачем, а саме в розмірі 80 000,00 грн., що зокрема стверджується платіжним дорученням № 3370 від 12.10.2012 року на загальну суму 30000,00 грн. та платіжним дорученням № 1551 від 12.06.2012 року на загальну суму 50000,00 грн., копії даних платіжних доручень містяться в матеріалах справи.

В тому рахунку, відповідачем було здійснено частину розрахунків у вигляді паливно-мастильних матеріалів, які публічне акціонерне товариства "Уманьавтодор" поставило позивачу згідно видаткових накладних паливно - мастильні матеріали на загальну суму 201663,00 грн., що зокрема стверджується видатковими накладними, а саме:

- видатковою накладною № 54 від 20 травня 2012 року на загальну суму 28350,00 грн.;

- видатковою накладною № 40 від 09 травня 2012 року на загальну суму 4368,00 грн.;

- видатковою накладною № 63 від 30 травня 2012 року на загальну суму 19845,00 грн.;

- видатковою накладною № 123 від 29 червня 2012 року на загальну суму 7875,00 грн.;

- видатковою накладною № 89 від 09 червня 2012 року на загальну суму 16905,00 грн.;

- видатковою накладною № 111 від 20 червня 2012 року на загальну суму17220,00 грн.;

- видатковою накладною № 176 від 20 липня 2012 року на загальну суму 10815,00 грн.;

- видатковою накладною № 220 від 30 липня 2012 року на загальну суму 11550,00 грн.;

- видатковою накладною № 203 від 30 липня 2012 року на загальну суму 18900,00 грн.;

- видатковою накладною № 158 від 10 липня 2012 року на загальну суму 22890,00 грн.;

- видатковою накладною №322 від 28 вересня 2012 року на загальну суму 12705,00 грн.;

- видатковою накладною №300 від 20 вересня 2012 року на загальну суму 13335,00 грн.;

- видатковою накладною № 336 від 20 жовтня 2012 року на загальну суму 5565,00 грн.;

- видатковою накладною № 328 від 09 жовтня 2012 року на загальну суму 11340,00 грн.

З врахуванням викладеного заборгованість відповідача становила 378648,96 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 1 від 31 липня 2013 року та №2 про сплату грошових коштів в сумі 378648,96 грн., проте, останні залишені без задоволення.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько- господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається із приписів ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Статті 628, 629 ЦК України передбачають, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Заперечення відповідача проти позову які викладені у відзиві на позов, судом до уваги не беруться, оскільки в п.4.1 сторони погодили розрахунки і платежі, де зокрема Підприємство проводить розрахунки за отримані послуги на підставі товарно - транспортних накладних та рахунків на оплату, підписаних уповноваженими представниками при умові надходження коштів від Замовника за виконані роботи. Рахунки на оплату представляє Виконавець для підприємства щомісячно не пізніше 6-го числа слідуючого місяця за звітним та не пізніше 6 січня 2013 року за останній місяць поточного року.

Строк виконання зобов'язання може визначатися подією, яка неминуче має настати (ч.І ст.530 ЦК України).

Разом з тим, вказана норма не може бути застосована до спірних правовідносин, враховуючи, що подією є явище, що виникає незалежно від волі людей, а дією є життєвий факт, що є результатом свідомої, пов'язаної з волею, діяльності людей, які, у свою чергу, поділяються на правомірні, тобто такі, що відповідають правовим нормам, і неправомірні, які суперечать закону (правопорушення).

Фактично договір містить умову, відповідно до якої виконання зобов'язання з оплати коштів за виконані роботи пов'язано з дією особи, яка не є стороною такого договору.

Однак, за змістом ст.511 ЦК України, зобов'язання не може створювати обов'язку для третьої особи.

Крім того, згідно з ч.2 ст.528 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання обов'язку боржника іншою особою цей обов'язок боржник повинен виконати сам.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Крім того, згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст.96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Таким чином, спірні правовідносини між сторонами склалися на підставі Договору № 21 від 01 травня 2012 року, а тому обов'язок замовника прийняти та оплатити послуги не може ставитися в залежність від виконання певних дій третьою особою.

За таких підстав, положення пункту 4.1. договору в частині проведення розрахунків при умові наявності виділених Замовником, порушують майнові права та інтереси позивача і суперечать нормам чинного законодавства України.

Таким чином, в матеріалах справи не міститься жодного доказу стосовно того, що «Замовником», який зазначений в п.4.1. договору № 21 від 01.05.2012 року, є саме, ОСОБА_4 автомобільних доріг у Запорізькій області. Більше того, відповідачем не надано доказу яким чином( яким документом) пов»язані договір № 21 від 01.05.2012 року, що укладений між сторонами у справі та договір № 103АМ-11 про закупівлю робіт з будівництва автотранспортної магістралі через м. Запоріжжя за державні кошти, де Замовником є служба автомобільних доріг у Запорізькій області. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній будь який доказ який поєднує між собою зобов'язаннями сторін по справі та ОСОБА_4 автомобільних доріг у Запорізькій області.

Враховуючи викладене, заборгованість відповідача в розмірі 378648,96 грн. підтверджена матеріалами справ (акти здачі - прийняття робіт, видатковими накладними, товарно - транспортними накладними, податковими накладними, актом виконаних робіт станом на 22.05.2013р.), та не спростована відповідачем, тому позов підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу позивачем було заявлено до стягнення 15000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Одночасно суд, не погоджується з твердженнями позивача, що викладені у клопотанні № б/н від 03.12.2015 року ( вх. № канц. 06-52/12113/15) стосовно заявлених позивачем вимог, «про стягнення витрат у розмірі 20679,73 грн., які згідно з ст.224,225 ГК України вважатимуться збитками відповідача, які повинна буде відшкодовувати ОСОБА_4 автомобільних доріг у Запорізькій області» - виходячи з наступного.

Суд зазначає, що в склад витрат у розмір 20679,73 грн. входять: витрати на сплату судового збору та витрат на правову допомогу.

Надання правової допомоги учасникам судового процесу (склад учасників процесу визначений ст.18 ГПК України) при розгляді спорів в господарських судах передбачено, перш за все, статтею 59 Конституції України, в якій вказано, що кожен має право на правову допомогу та кожен є вільним у виборі захисника своїх прав і в даному випадку позивач використав таке право.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.11.2000 року по справі №1-17/2000 визначено, що положення частини першої ст. 59 Конституції України про те, що "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав" треба розуміти як конституційне право, з метою отримання правової допомоги, вибирати захисником своїх прав, крім адвоката, ще й особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, особисто чи за дорученням юридичної особи.

В силу статті 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Громадяни можуть вести свої справи в господарському суді особисто або через представників, повноваження яких підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю. Представництво інтересів сторони у господарському суді іншими, ніж зазначено у ч. ч. 1, 2 ст. 28 ГПК України, особами не носить обов'язкового характеру і пов'язано лише з волевиявленням самої сторони.

Таким чином, держава в особі відповідних органів визначає певне коло суб'єктів надання правової допомоги та їх повноваження. Правову допомогу можуть надавати, як адвокати, так і особи, які є фахівцями у галузі права і за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Витрати на правову допомогу, які є предметом даного спору, позивач як вже зазначалося вище відносить до збитків.

Так, відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Однак, в силу ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права закон відносить до витрат на правову допомогу.

Оскільки оплата юридичних послуг віднесена законодавством до судових витрат, то дана категорія послуг не може бути ні матеріальною шкодою, ні тим більш, збитками, з огляду на приписи ст. 225 ГК України, яка прямо вказує що саме відноситься до збитків. Оплата юридичних послуг під визначення збитків не підпадає.

Задовільняючи позов в частині витрат на правову допомугу суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката, то суд зазначає, що в контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами, а також в тому випадку, коли відповідні послуги надавались адвокатом стосовно конкретного боржника та повноваження адвоката підтвердженні відповідними документами.

Згідно статті 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються в порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Статтею 12 Закону України «Про адвокатуру» зазначено, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між юридичною особою і адвокатом.

Згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 803 від 22.08.2012 року ОСОБА_2 має право на заняття адвокатською діяльністю (належним чином засвідчена копія в матеріалах справи, оригінал оглянуто в судовому засіданні).

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 підтверджуються договором № 01/10 від 01.10.2015 року про надання адвокатський послуг (правової допомоги), згідно п. 1.1. адвокат зобов'язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями Клієнт. Відповідно до п. 1.2. договору адвокат приймає на себе обов'язки представляти права і законні інтереси Клієнта в суді та усіх державних та недержавних установах та організаціях, здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кримінальний кодексом України та іншими Законами. Відповідно до п.1.3. договору Клієнт відповідно до цього договору доручає Адвокату: зібрати пакет документів для підготовки позовної заяви про стягнення боргу з ПАТ «Уманьавтодор»; підготувати позовну заяву для подачі до господарського суду Черкаської області позову про стягнення з ПАТ «Уманьавтодор» суми основного боргу, пені, ш/с.; надати консультативні послуги під час підготовки справи до розгляду господарським судом; підписувати та подавати від імені клієнта будь які процесуальні документи, право на подання яких має Клієнт; подавати відповідні запити та підписувати необхідні документи від імені Клієнта; представляти інтереси Клієнта в Суді та безпосередньо виступати від імені Клієнта; отримувати будь які документи з метою виконання завдання Клієнта; - подавати від імені Клієнта скарги та підписувати їх; - отримувати будь - які документи з метою виконання завдання Клієнта.

Відповідно до п.4.1. договору на визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розмірі гонорару.

Відповідно п. 4.2. договору авансовий платіж Адвоката згідно даного договору (збирання документів, підготовки позову, консультативні послуги під час підготовки справи, участь у Суді І Інстанції) становить 15 000,00 грн., і сплачується Клієнтом готівкою у день підписання даного договору та поверненню не підлягає.

На виконання умов договору, ОСОБА_1 квитанцією № 01/10 від 01 жовтня 2015 року передав адвокату ОСОБА_2 кошти у сумі 15000,00 грн. в якості оплати за послуги згідно договору № 01/10 від 01 жовтня 2015 року.

У матеріалах справи міститься копія витягу з єдиного реєстру адвокатів України, де зазначено, що ОСОБА_2 здійснює свою діяльність згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 803 від 22.08.2012 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 приймав участь у судових засіданнях в якості представника ФОП ОСОБА_5.

Пунктом 10 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/78 від 04.03.1998 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України"» передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Таким чином, з огляду на те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, якому здійснено оплату, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, господарський суд дійшов висновку про кваліфікацію зазначених витрат позивача в якості витрат на оплату послуг адвоката в розумінні ст. 44 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та визначаючи роль адвоката ОСОБА_2 у всебічному, повному та об'єктивному розгляді справи № 925/1669/15, суд вважає заявлену суму витрат на послуги адвоката в розмірі 15000,00 грн. співрозмірною з ціною позову, обґрунтованою та правомірною.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

З огляду на вищевикладене, заявлені позивачем до стягнення позовні вимоги підлягають задоволенню судом повністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 80, 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовільнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" (20300, Черкаська область, м.Умань, вул.Жовтневої революції, 27; 21021, м.Вінниця, вул. 600-річчя, буд.17, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (32300, Хмельницька область, м.Кам'янець-Подільський, провулок Гайдара, буд.12; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 378648,96 грн. заборгованості; 15000,00 грн. витрат на правову допомогу; 5679,73 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08 грудня 2015 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (32300, Хмельницька область, м.Кам'янець-Подільський, провулок Гайдара, буд.12)

3 - відповідачу (20300, Черкаська область, м.Умань, вул.Жовтневої революції, 27; 21021, м.Вінниця, вул. 600-річчя, буд.17)