ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

26 листопада 2015 року Справа № 915/266/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

від позивача: ОСОБА_2 дов. №09/05 від 13.08.2015,

від відповідача: не зявився,

від ДВС: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу: Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» про визнання незаконною бездіяльність Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 07.04.2015 у справі №915/266/15

за позовом: Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» (54020, м.Миколаїв, вул. Заводська, 23/14),

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

(54046, АДРЕСА_1),

про: стягнення заборгованості 3627,59 грн.,

особа, дії (бездіяльність) якої оскаржуються: Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції (54001, м.Миколаїв, вул.Робоча, 1), -

в с т а н о в и в:

Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт» звернулось до господарського суду Миколаївської області зі скаргою №09/1028 від 24.09.2015 (а.с.56-62), в якій просить суд визнати неправомірною бездіяльність Заводського Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, та зобовязати Заводський ВДВС Миколаївського міського управління юстиції усунути порушення прав ДП «Миколаївський морський торговельний порт», здійснити дії з примусового виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 24.03.2015 у справі № 915/266/15 та стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» 169,52 грн. 3 % річних, 1458,07 грн. збитків від інфляції та 1827,0 грн. судового збору, а також надати ДП «Миколаївський морський торговельний порт» копію постанови за результатами розгляду скарги №09/930 від 21.08.2015 на бездіяльність державного виконавця.

Свої вимоги скаржник обґрунтував тим, що державним виконавцем Заводського Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції порушено приписи ст.ст. 11, 12, 25, 30, 82, 83 Закону України «Про виконавче провадження» та вважає протиправною таку бездіяльність державного виконавця, яка полягає в наступному, а саме: не виставлено на списання з рахунків боржника в ПАТ «Український інноваційний банк» платіжні вимоги, тоді як відомості про наявність коштів отримані виконавчою службою ще 11.06.2015; не перевірено наявність у боржника іншого майна, які використовуються нею в господарській діяльності в приміщенні їдальні Миколаївського коледжу транспортної інфраструктури за адресою: м.Миколаїв, вул.Пушкінська, 71, на яке може бути накладено арешт та звернуто стягнення; не надано відповідь на запит ДП Миколаївський морський торговельний порт №09/824 від 23.07.2015; не повідомлено про результати розгляду скарги №09/930 від 21.08.2015 у встановлений ч.8 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» строк та не направлено копії постанови за результатами розгляду скарги.

Під час розгляду скарги, представник скаржника підтримав доводи, викладені у скарзі на бездіяльність Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління №09/1028 від 24.09.2015 та у письмових доповненнях до скарги №09/1149 від 21.10.2015.

Представник органу ДВС у судове засідання двічі не зявився, вимоги ухвал суду від 06.10.2015, 10.11.2015 не виконав; не надав суду для огляду у судовому засіданні матеріали зведеного виконавчого провадження №47658989 та письмові пояснення по суті скарги з посиланням на номер справи та докази на їх обґрунтування.

Про час та місце розгляду скарги органу ДВС повідомлений належним чином.

Боржник в судове засідання двічі не зявився, про час та місце розгляду скарги боржник був належним чином повідомлений ухвалами суду від 06.10.2015 та 10.11.2015, які надіслані за місцезнаходженням боржника.

Оскільки неявка в судове засідання боржника та представника органу ДВС, в силу приписів ст.121-2 ГПК України не є перешкодою для розгляду скарги, судом скарга розглядається за наявними у справі матеріалами.

При прийняті рішення по скарзі судом взято до уваги наступне.

24.03.2015 судом прийнято рішення, яким стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ДП «Миколаївський морський торговельний порт» 169,52 грн. - 3% річних, 1458,07 грн. збитків від інфляції та 1827,0 грн. судового збору.

07.04.2015, на виконання вказаного рішення, судом було видано відповідний наказ (а.с. 45).

08.04.2015 наказ було направлено до Заводського Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції із заявою №09/356 від 08.04.2015 про примусове виконання рішення та накладення арешту на грошові кошти та майно боржника.

20.04.2015 Заводським Відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47262309 зі стягнення з ФОП ОСОБА_3 боргу у сумі 3454,59 грн. (а.с.68), в якій боржнику було надано 7 денний строк для добровільного виконання рішення суду, тобто до 27.04.2015.

21.04.2015 державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказані постанови боржник отримав 13.05.2015, згідно повідомлення про вручення (а.с.73).

Як вбачається з матеріалів справи, до відкриття виконавчого провадження за наказом від 07.04.2015 на виконання рішення у справі №915/266/15, державним виконавцем було здійснено запит від 14.04.2015, на який надійшла відповідь з Пенсійного фонду України № від 14.04.2015 про осіб боржників, які отримують пенсії та № від 14.04.2015 про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи. У відповіді на запити зазначено, що інформації не знайдено.

Також в матеріалах зведеного виконавчого провадження містяться відповіді з Державної податкової служби України № від 15.04.2015 про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб (інформація про боржника відсутня) та № від 15.04.2015 про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, з якої видно, що у боржника є два рахунки в ПАТ «УКРІНБАНК».

У інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №93682480 від 20.04.2015 зазначено, що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про боржника відсутні.

В подальшому, державним виконавцем з метою перевірки стану було здійснено вихід за адресою боржника, а саме: АДРЕСА_2, проте на місці було встановлено, що боржник по даній адресі не знаходиться, що зафіксовано державним виконавцем у відповідному акті.

Позивач зазначає, що державному виконавцю було повідомлено про фактичне місце здійснення боржником ФОП ОСОБА_3 господарської діяльності.

26.05.2015 державним виконавцем було здійснено вихід за вказаною адресою, боржнику повторно вручено копії постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно, вручено вимогу про погашення боргу, відібрані пояснення та складено акт.

26.05.2015 державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження відкритого на виконання рішення у справі №915/266/15б до зведеного виконавчого провадження №47658989 про стягнення коштів з ФОП ОСОБА_3 на користь стягувача по судовим рішенням у справах №915/265/15, №915/264/15, .

11.06.2015 виконавчою службою було отримано лис №386/0/5-15-БТ від 05.06.2015, в якому ПАТ УКРІНБАНК інформує, що на рахунку боржника знаходяться кошти в розмірі 5103,83 грн.

26.08.2015 державним виконавцем було виписано платіжні вимоги для списання коштів з розрахункового рахунку боржника банком на суму 44796,1 грн., які, як зазначає позивач, були направленні до банку лише 17.09.2015.

Заводським відділом ДВС Миколаївського міського управління юстиції вказане твердження стягувача не спростовано, а за відсутності матеріалів виконавчого провадження, суд не в змозі самостійно перевірити вказані обставини.

Станом, на день звернення стягувача зі скаргою банком переказ коштів не проведено.

03.09.2015 державним виконавцем, з метою перевірки майнового стану боржника, було здійснено вихід за адресою: м.Миколаїв, вул., 71, та встановлено, що за зазначеною адресою боржник був відсутній, але знаходиться представниця ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка надала письмові пояснення, стосовно того, що заборгованість буде погашатись після 15.09.2015, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» Закон №606-ХІV від 21.04.1999 (із змінами та доповненнями) (надалі Закон №606-ХІV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1 ст.11 Закону №606-ХІV державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.33 Закону №606-ХІV, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони обєднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Згідно приписів ч.2 ст.30 Закону №606-ХІV державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Оскільки остання постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №47658989, була винесена державним виконавцем 01.10.2015 (а.с.117), то шестимісячний строк проведених державним виконавцем виконавчих дій з виконання рішення суду у справі №915/266/15 не можна вважати таким, що сплинув.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.20 Закону №606-ХІV державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових

установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Також, відповідно до ч.8 ст.52 Закону №606-ХІV державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка

проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення

рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та

рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ УКРІНБАНК ще 05.06.2015 повідомив Заводський ВДВС ММУЮ про наявність грошових коштів на розрахунковому рахунку боржника.

Однак, державним виконавцем, після відкриття виконавчого провадження 20.04.2015 по справі №915/266/15 та приєднання її до зведеного виконавчого провадження, лише 17.09.2015 були направлені платіжні вимоги банківській установі для списання грошових коштів з рахунку боржника (а.с.109).

Відповідно ч.1 ст.20 Закону №606-ХІV виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Пунктом 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 визначено, що організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника, чи інформації про місце отримання боржником доходів, державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, Заводським ВДВС вказані вимоги виконані не в повному обсязі.

Так, з початку відкриття виконавчого провадження 20.04.2015 і до звернення стягувача до суду зі скаргою 25.09.2015, державним виконавцем не здійснено вихід за місцем проживання боржника з метою виявлення його майна, на яке може бути звернено стягнення.

Доказів організації розшуку майна боржника, чи інформації про місце отримання боржником доходів, шляхом направлення відповідних запитів до органів Державної реєстраційної служби України, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства земельних ресурсів, Бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних, Заводським ВДВС суду не надано.

Вказана бездіяльність виконавчої служби, на думку суду, фактично призводить до невиконання рішення та порушення майнового права стягувача.

Відповідно до ч.1 ст. 82 Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Заводським ВДВС не надано суду будь-яких доказів надсилання стягувачу відповідей на направлений ним запит №09/824 від 23.07.2015 щодо стану виконавчого провадження та скаргу №09/930 від 21.08.2015, у встановлений ч.8 ст.82 Закону №606-ХІV строк.

Таким чином, посилання стягувача на бездіяльність Заводського ВДВС з розгляду запиту ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» №09/824 від 23.07.2015 та надання відповіді на скаргу №09/930 від 21.08.2015 є обґрунтованими.

Пунктом 9.13 від 17.10.2012 Постанови №9 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, повязані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобовязати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За результатами розгляду скарги, суд визнає обґрунтованими та законними вимоги стягувача, тому скарга на бездіяльність Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження №47262309 з примусового виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 24.03.2015 по справі №915/266/15 підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.6 Закону №606-ХІV, державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За приписами ст.124 Конституції України, частин другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України, усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями.

Статтею 115 ГПК України також передбачена обовязковість виконання судових рішень.

Будучи заключною стадією судового процесу, виконання судових рішень має забезпечувати реалізацію захисту прав і охоронюваних законом інтересів сторін.

Ухилення від виконання судових рішень протирічить інтересам держави і суспільства, підриває основи правосуддя і не сприяє захисту цивільних прав учасників судового процесу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.86, 121-2 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність Заводського Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції з примусового виконання наказу суду від 07.04.2015 по справі №915/266/15.

3. Зобовязати Заводський Відділ державної виконавчої служби

Миколаївського міського управління юстиції виконати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії, спрямовані на виконання наказу суду від 07.04.2015 по справі №915/266/15.по стягненню з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 боргу на користь Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» боргу та повідомлення Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» про розгляд його заяви та скарги.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст.91, 93 ГПК України.

Суддя М.В. Мавродієва