ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2015р. Справа №905/2510/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кучерявої О.О.,

при помічнику судді Цакадзе М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу, м. Донецьк

до Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія, м. Вугледар

про стягнення 152095,39 грн., з яких сума основного боргу становить 83400,00грн., 3% річних становить 7183,82грн., інфляційні втрати - 61511,57грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю №3284 від 12.10.2012р., договір №7/15 від 20.04.2014р.,

від відповідача: не зявився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія про стягнення 152095,39 грн., з яких сума основного боргу становить 83400,00грн., 3% річних становить 7183,82грн., інфляційні втрати - 61511,57грн.

Правовою підставою позову позивач під час розгляду справи вважає норми статей 526, 530, 612, 625 Цивільного кодексу України, статей 173, 174 Господарського кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки №1623 від 13.09.2012р. Зазначив, що відповідачем не сплачена вартість поставленого товару відповідно до договору. Факт отримання відповідачем товару підтверджується видатковою накладною.

На підставі статі 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано відповідачу за прострочення виконання грошового зобовязання 3% річних у розмірі 7183,82грн. та інфляційні втрати - 61511,57 грн.

Загальна сума заборгованості становить 152095,39грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Через канцелярію суду супровідним листом надав додаткові документи, зокрема, Специфікацію до Договору №1623 від 13.09.2012р.; письмові пояснення, в яких зазначив, що заявки на отримання продукції зроблені Продавцем в усній формі. Документи судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву не надано, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Представнику позивача у судовому засіданні розяснені права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 78 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявив, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» (постачальник) та Державним підприємством «Донецька вугільна енергетична компанія» (покупець), укладено договір поставки №1623 (надалі по тексту договір), за умовами якого, Постачальник зобовязався передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі Продукція), а Покупець зобовязався приймати поставлену у його власність продукцію та своєчасно оплачувати її вартість, згідно з умовами Договору (пункт 1.1 Договору).

Номенклатура, кількість та ціна продукції обумовлюються у специфікаціях, які являються невідємною частиною договору (п.п.1.2 Договору).

Розрахунки за поставлену постачальником продукцію відповідно до договору проводяться покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 60 календарних днів з моменту поставки продукції (п.п.4.2 Договору).

Відповідно до Специфікації до договору №1623 від 13.09.2012р. строк поставки - на протязі 5 (пяти) днів після отримання заявки Покупця.

Представником позивача надані письмові пояснення стосовно оформлення замовлень продукції, в яких останній зазначив, що відповідачем замовлення на поставку продукції здійснювались в усній формі.

Пунктом 8.1. Договору передбачено, що цей договір набирає чинність з моменту (дати) його підписання обома сторонами та дії до 31.12.2012р., а в частині виконання зобовязань до повного та належного їх виконання.

На виконання умов договору позивачем постачалась продукції, яка отримана відповідачем, що підтверджується видатковою накладною №28 від 17.09.2015р. на суму 83400грн., яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку, видаткова накладна є первинними обліковим документом в розумінні вищезазначеного Закону та підписання покупцем видаткової накладної підтверджує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а тому є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Вищезазначена видаткова накладна підписана та скріплена печатками обох сторін.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписом особи, відповідальної за отримання товарно-матеріальних цінностей, а саме, ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності №2407 від 17.09.2012р.

17.09.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» та Державним підприємством «Донецька вугільна енергетична компанія» був складений акт прийому-передачі, згідно якого відповідно до умов договору №1623 від 13.09.2012р. постачальник передав, а покупець в особі завідуючої складом ОСОБА_3 прийняла по видатковій накладній №28 від 17.09.2012р. товар. Загальна вартість переданого товару складає 83400грн., в тому числі НДС 20 % - 13900грн. Слідує оплатити на поточний рахунок постачальника в термін до 15.11.2012р. 83400грн. в тому числі НДС 20 % - 13900грн.

31.12.2012р. між Державним підприємством «Донецька вугільна енергетична компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» укладено угоду про залік взаємних вимог.

В пункті 1.2. угоди визначено, що вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» по договору №1427 від 06.08.12 за поставлені матеріали на 31.12.12 складає 238 076,00 грн.

Пунктом 2 угоди визначено, що залишок заборгованості Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» по договору №1623 від 13.09.12 складає 83400грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 83400грн.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи доведений факт отримання відповідачем продукції та не сплати за поставлену продукції відповідно до накладної у встановлені договором терміни. Суд вважає, що сума основного боргу в розмірі 83400грн. підлягає стягненню з відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних в розмірі 7183,82грн. та інфляційних витрат у розмірі 61511,57грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних суд визнає його вірним. З огляду на що, 3% річних підлягають задоволенню у сумі 7183,82грн., нарахованих за видатковою накладною №28 від 17.09.2012р. за період з 17.11.2012р. по 30.09.2015р. у сумі 7183,82грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за період з грудня 2012 року по серпень 2015 року суд визнає його арифметично вірним. З огляду на викладене стягненню на користь позивача підлягають інфляційні у розмірі 61511,57грн.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу до Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія про стягнення 152095,39 грн., з яких сума основного боргу становить 83400,00 грн., 3% річних становить 7183,82 грн., інфляційні втрати - 61511,57 грн., задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія (85670, Донецька область, м. Вугледар, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу (юридична адреса: 83001, м. Донецьк, вул. Постишева, 60; поштова адреса: 04073, м. Київ, вул. Сирецька, 31, каб.9, ) 152095,39 грн., з яких сума основного боргу становить 83400,00 грн., 3% річних становить 7183,82 грн., інфляційні втрати - 61511,57 грн.

Стягнути з Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія (85670, Донецька область, м. Вугледар, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу (юридична адреса: 83001, м. Донецьк, вул. Постишева, 60; поштова адреса: 04073, м. Київ, вул. Сирецька, 31, каб.9, ) судовий збір у розмірі 2281,43грн.

У судовому засіданні 17 листопада 2015 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 23 листопада 2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява