РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015Справа №923/1681/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів»

До Публічного акціонерного товариства «Банк «Національний кредит»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цюрупинська швейна фабрика «Юність»

Про визнання договору поруки припиненим

Суддя Ващенко Т.М.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Казанцев Г.М. представник за довіреністю № б/н від 05.01.15.

Від відповідача: Шох С.М. представник за довіреністю № 9 від 02.09.15.

Від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів» (далі - позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Національний кредит» (далі - відповідач) про визнання припиненим договору поруки № 04-1383/1-4 від 05.05.11., укладеного між позивачем, відповідачем і третьою особою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.15. порушено провадження у справі № 923/1681/15, на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство «Цюрупинська швейна фабрика «Юність» (далі - третя особа), та призначено справу до розгляду на 10.11.15.

06.11.15. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених в відзиві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.15. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 24.11.15.

24.11.15. третьою особою через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

За результатами судового засідання 24.11.15. судом було здійснено процесуальне правонаступництво третьої особи з Приватного акціонерного товариства «Цюрупинська швейна фабрика «Юність» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Цюрупинська швейна фабрика «Юність».

В судовому засіданні 24.11.15. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 01.12.15.

27.11.15. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 01.12.15. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 01.12.15. проти позову заперечував.

Третя особа в судове засідання 01.12.15. не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Про дату. Час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 923/1681/15.

В судовому засіданні 01.12.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.11. між відповідачем (далі - Кредитор) та третьою особою (далі - Позичальник) було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 85ю/2011/05-1379/2-1 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Кредитор зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання (далі - Кредит)

За умовами п. 1.3 Кредитного договору в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги Кредитор укладає: з майновим поручителем Товариством з обмеженою відповідальністю «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів» договір іпотеки нежитлової нерухомості, майновим поручителем Товариством з обмеженою відповідальністю «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів» договір застави обладнання, фізичною особою ОСОБА_1 договору поруки, Товариством з обмеженою відповідальністю «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів» договір поруки.

Відповідно до п. 7.3 Кредитного договору він набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Згідно з п. 7.4 Кредитного договору термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився і Позичальник зобов'язаний повернути Кредит, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту, комісії, нараховані штрафні санкції у розмірах, передбачених Кредитним договором і Тарифами, у випадках:

- невиконання або неналежного виконання умов Кредитного договору, припинення дії або визнання недійсними договорів, якими забезпечено виконання зобов'язання за Кредитним договором;

- у разі порушення Позичальником або третьою особою, з якою укладений договір забезпечення виконання зобов'язань за Кредитом, умов договорів в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитом, протягом більше п'ятнадцяти днів, термін надання Крдиту вважається таким, що закінчився, та Позичальник зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня погасити Кредити, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції.

Протягом дії Кредитного договору між його сторонами було внесено зміни, шляхом укладення відповідних договорів про внесення змін до нього.

Зокрема, договором про внесення змін № 7 від 06.05.14. до Кредитного договору сторонами було встановлено кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом до 23.04.15.

05.05.11. між відповідачем (далі - Кредитор), третьою особою (далі - Позичальник) та позивачем (далі - Поручитель) було укладено Договір поруки № 04-1383/1-4 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Поручитель зобов'язався перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Позичальником у повному обсязі зобов'язань за Кредитним договором, а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та випадках, передбачених Кредитним договором.

Протягом дії Договору між його сторонами було внесено зміни, шляхом укладення відповідних договорів про внесення змін до нього.

Положеннями п. 6.1 Договору (в редакції договору про внесення змін № 2 від 06.05.14. до Договору) встановлено, що він набирає чинності з моменту його укладення і діє до 23.04.2020.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що у третьої особи перед відповідачем станом на 06.10.14. утворилась прострочена заборгованість з терміном прострочки 17 днів, тобто з 22.10.14. термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився (зі спливом 15 денного терміну передбаченого Кредитним договором). Таким чином, позивач робить висновок, що відповідач не пізніше 22.04.15. (не пізніше 6 місяців після настання строку виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі, що передбачено приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України) зобов'язаний був направити Позичальнику та Поручителю вимогу про дострокову сплату грошових коштів за Кредитним договором. Крім того, позивач вказує на те, що після пред'явлення вимоги відповідач у вказаний шестимісячний термін повинен був звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення грошових коштів за Кредитним Договором, що Кредитором було здійснено лише 28.08.15.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Перелік підстав припинення зобов'язань є вичерпним та відображений в ст. ст. 599, 601, 604, 609 Цивільного кодексу України.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 559 Цивільного кодексу України передбачено підстави припинення саме зобов'язань з поруки.

Зокрема, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Проте, суд відзначає, що положеннями п. 6.1 Договору (в редакції договору про внесення змін № 2 від 06.05.14. до Договору) встановлено, що він набирає чинності з моменту його укладення і діє до 23.04.2020.

Тобто, укладеним Договором встановлено строк дії вказаного Договору, тому до правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Разом з тим, враховуючи доводи позивача на обґрунтування підстав пред'явлення даного позову, суд відзначає наступне.

За умовами Договору (п. 6.3) усі повідомлення зо Договором будуть вважатись зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін.

В Договорі зазначено, що адресою Поручителя є: 73000, м. Херсон, вул. Червоностудентська, 36А.

Вимогою № 05.1-05/3480 від 30.10.14. відповідач звернувся до позивача (як до Поручителя за Договором) з вимогою сплатити прострочену заборгованість по кредиту на виконання умов Кредитного договору.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 31.10.14. відповідачем позивачу була направлена вимога № 05.1-05/3480 від 30.10.14. та вручена Поручителю за адресою: 73000, м. Херсон, вул. Червоностудентська, 36А.

При цьому судом враховано, що факт наявності заборгованості Позичальника за Кредитним договором сторонами у справі не заперечується.

Суд не приймає доводів позивача про те, що відповідач у шестимісячний термін повинен був звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення грошових коштів за Кредитним договором, оскільки строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються (аналогічна правова позиція, викладена в постанові від 17.09.14. Судової палати у цивільних справах Верховного суду України, яка у відповідності до приписів ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою для врахування).

За таких обставин, враховуючи все викладене вище в сукупності, підстави для визнання договору поруки припиненим відсутні, а позов із заявлених підстав задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. У відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств і організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Доведення належними засобами доказування певних обставин по справі, ГПК України покладається саме на особу, яка на ці обставини посилається (аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові № 30/5009/2733/11 від 02.04.12.).

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, з якими закон пов'язує припинення поруки, у зв'язку з чим позовні вимоги не можна вважати обґрунтованими.

Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.12.15.

Суддя Т.М. Ващенко