РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015Справа №910/26114/15

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "МЗБК"
до Публічного акціонерного товариства "Київгаз"
про стягнення 413 101,15 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Лісовий О.І. (дов. № 136 від 01.10.2015 року)
від відповідача Ступак Т.О. (дов. № Д-09/15 від 19.03.2015 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 03 грудня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з додатковою відповідальністю "МЗБК" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 413 101,15 грн., в тому числі 334 068,69 грн. основного боргу, 79 032,46 грн. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем згідно Договору на постачання природного газу за регульованим тарифом для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання № 24425 від 30.12.2011 року за недопоставлений природний газ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2015 року порушено провадження у справі № 910/26114/15 та призначено справу до розгляду на 19.11.2015 року.

03.11.2015 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав документи на виконання вимог ухвали суду.

18.11.2015 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав письмові пояснення по справі. У поданих поясненнях відповідач зазначає, що стягнення пені з постачальника на користь споживача передбачено Договором у випадку невиконання своїх зобов'язань щодо обсягів постачання газу. Оскільки позивач відмовився від подальшого постачання газу, умови Договору щодо обсягів постачання газу відповідачем не порушені.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.11.2015 року оголошено перерву до 03.12.2015 року.

24.11.2015 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав додаткові документи по справі.

У судовому засіданні 03.12.2015 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.12.2015 року проти позову заперечив, надав пояснення по суті спору.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Київгаз" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "МЗБК", правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю "МЗБК" (споживач) укладено Договір на постачання природного газу за регульованим тарифом для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання № 24425 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору, постачальник постачає природний газ споживачу в обсягу і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно пункту 2.6. Договору послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору.

Пунктом 2.9. Договору сторони погодили, що акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Відповідно до пункту 3.3. Договору, кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансової належності об'єктів споживача за допомогою вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору.

На підставі результатів вимірювання обсягу газу вузлами обліку складаються щомісяця акти приймання - передачі газу (пункт 3.5. Договору).

Згідно з пунктом 4.1. Договору розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлені національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Згідно з пунктом 4.5. Договору розрахунковий період за договором становить один місяць - з 8-00 години першого дня місяця до 8-00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 договору. Загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу.

Пунктом 4.6. Договору визначено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем в такому порядку:

Авансовий платіж споживач здійснює до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки газу у розмірі 100% вартості послуг з постачання, передбачених договором на місяць поставки газу.

Остаточний розрахунок здійснюється протягом п'яти календарних днів наступного місяця після надання послуг, виходячи з вартості фактично отриманих, але не сплачених постачальнику послуг за звітний місяць.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє в частині постачання газу з 01.01.2012 року до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору однією із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають оформити додаток №2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін (пункт 10.1. Договору).

Додатковою угодою № 1 до Договору сторони продовжили строк дії Договору в частині постачання газу до 31.12.2013 року.

На виконання зазначеного Договору позивачем було сплачено авансові платежі на рахунок відповідача, які станом на 31.11.2013 року становили 383 740,14 грн.

Листом № 1128 від 14.05.2014 року позивач звернувся до відповідача з проханням перерахувати заборгованість у розмірі 383 739,46 грн.

У подальшому, відповідач звернувся до позивача з заявою № 3214/09-1 від 18.12.2014 року про припинення грошового зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. У поданій заяві відповідач зазначив, що Публічне акціонерне товариство "Київгаз" має перед позивачем непогашене грошове зобов'язання в сумі 383 740,14 грн., яке виникло в результаті переплати за фактично спожитий газ згідно умов Договору № 24425 від 30.12.2011 року. Одночасно, станом на 17.12.2014 року позивач має перед відповідачем непогашене грошове зобов'язання в сумі 49 671,45 грн., яке виникло в результаті виконання робіт відповідачем із відрізки газопроводу в землі від 16.10.2014 року та підтверджується Актом виконання робіт (надання послуг) № ФМ1-111/40-04 від 18.11.2014 року. На підставі наведеного, відповідач заявив про припинення зобов'язання щодо сплати позивачем на користь відповідача боргу в сумі 49 671,45 грн., згідно Договору № ФМ1-111/40-04 на виконання робіт із відрізки газопроводу в землі від 16.10.2014 року внаслідок зарахування вимог, що випливають із зазначеного вище зобов'язання, в рахунок зменшення вимог позивача до відповідача по зобов'язанню, яке виникло в результаті переплати позивачем за фактично спожитий газ згідно умов Договору № 24425 від 30.12.2011 року на суму 49 671,45 грн.

Листом № 1227 від 24.12.2014 року позивач підтвердив зарахування про припинення зобов'язання щодо сплати позивачем на користь відповідача боргу в сумі 49 671,45 грн., згідно Договору № ФМ1-111/40-04 на виконання робіт із відрізки газопроводу в землі від 16.10.2014 року внаслідок зарахування вимог, і зменшує суму непогашеного грошового зобов'язання в сумі 383 740,14 грн., яке виникло в результаті переплати позивачем за фактично спожитий газ згідно умов Договору № 24425 від 30.12.2011 року до суми 334 068,69 грн. Позивач просив здійснити переказ остаточної заборгованості у розмірі 334 068,69 грн. до 30.12.2014 року.

У подальшому, позивач звертався до відповідача з листами № 7 від 23.01.2015 року, № 90 від 09.06.2015 року з вимогою перерахувати заборгованість у розмірі 334 068,69 грн. Проте, попередню оплату у розмірі 334 068,69 грн. відповідачем позивачу повернуто не було.

Позов мотивовано тим, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем, згідно Договору на постачання природного газу за регульованим тарифом для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання № 24425 від 30.12.2011 року за недопоставлений природний газ.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 4.6 Договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем в такому порядку:

- авансовий платіж споживач здійснює до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки газу у розмірі 100% вартості послуг з постачання, передбачених договором на місяць поставки газу;

-остаточний розрахунок здійснюється протягом п'яти календарних днів наступного місяця після надання послуг, виходячи з вартості фактично отриманих, але не сплачених постачальнику послуг за звітний місяць.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді.

Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Таким чином, позивач повинен був сплачувати вартість природного газу до його безпосередньої поставки, що є попередньою оплатою.

А тому, сума заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 334 068,69 грн. є попередньою оплатою (авансом).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи те, що сторонами припинено постачання газу, згідно Договору № 24425 від 30.12.2011 року, а відповідачем не сплачено борг в розмірі 334 068,69 грн., який є авансом, та беручи до уваги те, що відповідачем визнано суму заборгованості, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 334 068,69 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі пункту 6.4.2 Договору позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 79 032,46 грн.

Пунктом 6.4.1. Договору передбачено, що у разі невиконання своїх зобов'язань щодо обсягів постачання газу постачальник зобов'язаний виплатити споживачеві суму у розмірі вартості недопоставленого газу протягом 10 днів.

Відповідно до пункту 6.4.2. Договору, у разі порушення постачальником строків оплати, передбачених підпунктом 6.4.1. цього пункту, з постачальника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Проте, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено аванс на виконання умов договору, проте в подальшому сторонами припинено постачання природного газу, а тому відсутній обов'язок відповідача в поставці газу.

У зв'язку з чим, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 79 032,46 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково в розмірі 334 068,69 грн. основного боргу.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з додатковою відповідальністю "МЗБК"задовольнити частково.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (01103, м. Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 4 Б, ідентифікаційний код 03346331) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "МЗБК" (03045, м. Київ, Чапаєвське шосе, будинок 14, ідентифікаційний код 01373986) 334 068 (триста тридцять чотири тисячі шістдесят вісім) грн. 69 коп. основного боргу, 5 011 (п'ять тисяч одинадцять) грн. 03 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.12.2015

Суддя С.В. Стасюк