КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2015 р. Справа№ 910/7373/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

За участі представників:

від позивача: Суботін А.В. - представник;

Лагода О.А. - представник

від відповідача: Бодрова С.В. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 року у справі № 910/7373/15-г (суддя - Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні»

до Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця)

про стягнення 616 доларів США 01 цент

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 року у справі № 910/7373/15-г в задоволені позовних вимог ТОВ «Перша вантажна компанія в Україні» відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, ТОВ «Перша вантажна компанія в Україні» звернулося до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 року у справі № 910/7373/15-г та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Перша вантажна компанія в Україні» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача 07.10.2015 через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у зв'язку з виходом з відпустки суддів Іоннікової І.А., Тищенко О.В., які входять до постійного складу судової колегії, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Іоннікової І.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегію суддів у складі головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Іоннікової І.А., Тищенко О.В.

У судовому засіданні 07.10.2015 оголошено перерву до 28.10.2015.

26.10.2015 від представника позивача надійшли письмові пояснення, щодо підстав заявлення позовних вимог в доларах США.

У судовому засіданні 28.10.2015 оголошено перерву до 11.11.2015.

11.11.2015 представник позивача через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду надав додаткові пояснення, в яких зазначив, що ним не було допущено перевищення допустимих норм, а тому відчеплення вагону відповідачем було протиправним.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.11.2015 надав письмові пояснення щодо обставин справи, в яких зазначив, що позивачем безпідставно заявлено позовні вимоги в доларах США, оскільки відповідачем з позивача стягувались грошові кошти в гривнях та швейцарських франках.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, додаткових пояснень та заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, судова колегія встановила наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» (замовник) та Державною адміністрацією залізничного транспорту Укрзалізниці укладено Договір №849-441 /2010-ЦЮ від 17 грудня 2010 року про організацію перевезень транзитних вантажів залізницями України (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору, цей Договір регулює відносини сторін, пов'язані з організацією перевезень транзитних вантажів залізничним транспортом України у міжнародному залізничному сполученні, надання додаткових послуг, пов'язаних із цими перевезеннями, і оплатою їх Замовником за встановленими тарифами.

Умовами п. 3.1. Договором сторони погодили, що розрахунки за цим договором здійснюються через Розрахунковий центр згідно Тарифною політикою залізниць України за тарифами, встановленими Укрзалізницею.

Пунктом 3.11 Договору передбачено, що Розрахунковий центр на

підставі добового переліку списує кошти з особового рахунку Замовника за виконані залізницями України перевезення.

Відповідно до п. 3.14 Договору передбачено право Замовника при незгоді із сумою нарахованих та стягнутих провізних платежів у встановлений СМГС термін письмово повідомити Розрахунковий центр для проведення перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2014 року з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» № у Державному підприємстві «Український розрахунковий центр міжнародних перевезень» (надалі - РЦП) списана сума у розмірі 4 923,80грн. додаткових зборів за перевезення прокату плоского із заліза або нелегірованої сталі не в рулонах, без подальшої обробки у власному вагоні №56607625 зі станції Новолипецк Південно - Східної залізниці (РФ) призначенням станція Чієрна над Тисою (ЖСР), залізнична накладна № AT 602888 (додаток №13).

За твердженнями Відповідача зазначена сума списана на підставі даних акта загальної форми ГУ-23 ст. Хутір-Михайлівський від 13.01.2014 року № 26 (додаток №15), складеного на відшкодування витрат залізниці по усуненню комерційної несправності вагона № 56607625, затримка якого відбулася на підставі акта загальної форми ГУ-23 ст. Хутір-Михайлівський від 12.01.20104 №140 (додаток №14).

Відшкодування залізниці таких не передбачених тарифами витрат, як витрати по виправленню стану навантаження вантажу в вагонах, визначено вимогами §4 ст. 13 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) лише у випадках затримки вагонів з вини відправника. Витрати залізниці, пов'язані із затримкою вагонів при перевезеннях у транзитному сполучені стягуються з платника/експедитора, під кодом якого здійснювалося перевезення відповідно до договору з транзитною дорогою на сплату провізних платежів із зазначеного перевезення.

Разом з тим всі витрати повинні бути зафіксовані окремо для кожного відправлення, внесені в залізничну накладну і підтверджені відповідними документами, якими, у даному випадку є акти загальної форми ст. Хутір - Михайлівський № 26 від 13.01.2014 року та №140 від 12.01.2014 року (далі - АЗФ №26 та АЗФ №140 відповідно).

Позов мотивовано тим, що списання з ТОВ «ПВК В УКРАЇНІ» суми у розмірі 4 923,80грн. (вказаної позивачем в доларах США (616,01) є безпідставним та неправомірним, оскільки АЗФ № 140 та АЗФ № 26, на які посилається відповідач, не містять належних доказів вини відправника у затримці вагону № 56607625, та, як наслідок, не можуть бути підставою для списання коштів.

Відповідно до даних, зазначених вантажовідправником у залізничній накладній № 602888, вантаж було завантажено без участі залізниці, про що зроблено відмітку у графі « 22» накладної.

Дані, внесені в накладну, засвідчені підписом відправника (графа « 16»), тому на підставі § 4 статті 12 СМГС: «Отправитель несет ответственность за все последствия неудовлетворительной погрузки, и, в частности он должен возместить железной дороге причиненный вследствие этого ущерб».

По суті затримки вагону № .01.2014 по станції Хутір- Михайлівський Південно-Західної залізниці повідомляється.

Суду доведено, що при огляді поїзда № 2343 по прибуттю 12.01.2014 за допомогою системи відео нагляду АСК ЦВР у вагоні № 56607625 було виявлено наступне: завантажений чотирма прямокутними пакетами нижче бортів в один ряд по ширині та в один ярус по висоті, всі пакети завантажені в притул до лівого борту вагона, реквізити кріплення справні. За результатами зважування поїзда № 2343 на тензометричних динамічних вагах ВТВ25ДР1Т, згідно з даними протоколу зважування, в вагоні № 56607625 було виявлено поперечне зміщення загального центру тяжіння вантажу на 170 мм. Вагон було затримано для проведення контрольного зважування на тензометричних статичних вагах ВТВ 1 СТ та перевірки навантаження на колії з відсутньою контактною мережею.

За результатами комісійного контрольного зважування вагона було встановлено поперечне зміщення загального центру тяжіння вантажу на 190 мм, що є порушенням вимог підпункту 4.4 пункту 4 глави 1 додатку 14 до СМГС. При проведенні комісійного огляду було виявлено, що вантаж у вагоні завантажено з порушенням вимог п.п. 4.2.18 п. 4 глави 3 додатку 14 до СМГС, а саме: всі чотири пакети вантажу завантажені в притул до лівого борту вагона, відстань між правим бортом вагона та вантажем становить 700 мм, поперечні розпірні бруски закріплено тільки з правого борту, з лівого борту вагона - відсутні. При цьому, сліди зсуву та пошкодження вантажу відсутні, зламаних та вибитих реквізитів кріплення немає, (витяг з додатку 14 додається), про що складено акт загальної форми станції Хутір- Михайлівський від 12.01.2014 № 140 «СП».

Таким чином, вантаж у вагоні №56607625 відправником було навантажено з порушенням правил розміщення та кріплення вантажів у вагонах, що не забезпечувало безпеку руху поїздів. Подальший рух цього вагона у складі поїзда був можливий тільки після усунення порушень навантаження.

Відповідно до п. 6.1 глави 1 додатку 14 до СМГС «предъявляемый к перевозке груз отправитель должен подготовить таким образом, чтобы в процессе перевозки были обеспечены безопасность движения поездов, сохранность груза и вагона».

Усунення порушень відбувалось 13.01.2014, складено акт загальної форми від 13.01.2014 станції Хутір - Михайлівській про усунення порушень навантаження та нарахування плати за затримку вагонів. Нарахування проводилось відповідно §4 статті 13 СМГС «Железной дороге должны быть возмещены произведенные ею расходы по перевозкам, не предусмотренные применяемыми тарифами, как, например, расходы по исправлению погрузки, расходы по перегрузке, связанной с исправлением погрузки, расходы по исправлению тары и упаковки, необходимой для сохранности груза, расходы по укрытию груза брезентами и за пользование самими брезентами в том случае, когда такое укрытие не лежит на обязанности железной дороги. Эти расходы должны быть установлены отдельно для каждой отправки и подтверждены соответствующими документами.

Указанные расходы вписываются железной дорогой в накладную и взыскиваются с отправителя, если расходы возникли на железной дороге отправления, или с получателя, если они возникли на железной дороге назначения. Если эти расходы возникли на транзитной железной дороге, они взыскиваются с отправителя или получателя в зависимости от того, кто из них оплачивает провозные платежи за перевозку по данной транзитной дороге. В случаях, когда провозные платежи за транзитные железные дороги оплачивает отправитель или получатель через плательщика (экспедиторскую организацию, фрахтового агента и др.), имеющего договор с транзитной железной дорогой на оплату провозных платежей, эти расходы взыскиваются с плательщика (экспедиторской организации, фрахтового агента и др.) по внутренним правилам, действующим на транзитных железных дорогах».

Враховуючи, що залізниця не завантажувала даний вантаж, вся відповідальність за незадовільне навантаження вантажу покладається на вантажовідправника, про що зазначено відповідачем.

Відповідно до пункту 2.2.10 типових договорів, які укладаються між Укрзалізницею та експедиторськими організаціями, про організацію перевезень транзитних вантажів залізницями України, експедитор повинен відшкодувати витрати Укрзалізниці, пов'язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, які експедируються замовником, що виникли на станціях залізниць України, через:неправильне оформлення вантажовідправниками перевізних документів, недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів залізницею (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю, закриття коду; інші причини, що не залежать від залізниці».

Відповідно до § 4 статті 9 УМВС відправник несе відповідальність за всі наслідки незадовільного навантаження, і, зокрема, повинен відшкодувати залізниці збиток. Також на підставі до § 4 статті 13 УМВС залізниці повинні бути відшкодовані витрати по перевезенням, у тому числі по виправленню навантаження.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач правомірно нарахував додатковий збір за затримку вагона №56607625 через неправильне навантаження прокату плоского.

Крім того, відповідач стверджує, що позивачем пропущено 9 місячний строк позовної давності.

Згідно з § 1 ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі УМВС) претензії та позови одержувача або відправника до залізниць за договором перевезення можуть бути заявлені протягом 9 місяців.

Сума списана з позивача в січні 2014 року згідно з переліком.

Відповідно до вимог додатку 19 статті 29 УМВС претензії щодо повернення платежів пред'являються до Департаменту комерційної роботи Укрзалізниці.

У відповідності до § 1 ст. 30 УМВС позов може бути пред'явлений тільки після заявлення претензії згідно зі статтею 29 УМВС в терміни передбачені § 1 ст. 31 УМВС.

Згідно з § 3 ст. 31 УМВС перебіг строків давності призупиняється з дня пред'явлення претензії і продовжується з дня, коли залізниця повідомила заявника про результат розгляду претензії по суті. Якщо претензія залишена без відповіді, то перебіг строку давності поновлюється з моменту закінчення строку, встановленого в § 8 ст. 29 УМВС. Тобто, відповідачем правомірно зазначено, що термін на пред'явлення позову сплив 24.10.2014 року.

Позивач звернувся з позовом лише 23.03.2015, тобто позивачем пропущено 9-ти місячний строк позовної давності, передбаченої УМВС. Також в § 4 ст. 31 УМВС зазначено, що претензії і вимоги, по яким сплив строк давності, не можуть бути пред'явлені також і у вигляді позовів.

Крім того, в п. З роз'яснення президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» із змінами і доповненнями, внесеними 29.11.2007 № 01-8/917зазначено, що на відміну від права суду визнати поважною причину пропуску строку позовної давності та поновити строк, ст. 31 УМВС не надає такого права суду навіть за наявності поважних причин.

Оскільки перевезення по даній справі здійснювались у міжнародному залізничному вантажному сполученні, то для даної категорії перевезення Позивачем не дотримана процедура досудового врегулювання спору, а саме, вимоги, які Позивач пред'явив до Укрзалізниці не розглядалися по суті через непред'явлення останнім претензії разом з вищезазначеними документами, і відповідно, не можуть бути предметом розгляду даної справи.

Відповідно до 4.2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України порядок досудового врегулювання спорів визначається цим Кодексом, якщо інший порядок не встановлено діючим на території України законодавством, яке регулює конкретний вид господарських відносин. Конкретний вид господарських відносин - перевезення вантажів у міжнародному залізничному вантажному сполученні - регулюється УМВС, яка є спеціальною нормою права.

Згідно з нормами ст. 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачено, спеціальна позовна давність встановлюється тривалістю в один рік.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:

6) у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього кодексу).

Згідно статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (пункт 1), за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. (пункт 5).

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (пункт 3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (пункт 4).

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З урахуванням наведеного, оскільки прав та охоронюваних законом інтересів позивача, про захист яких він просить суд у позові, відповідачем не порушено, а судом відмовлено позивачу у позові по суті в зв'язку з безпідставністю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає, про що вірно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції.

Враховуючи, що вантаж у вагоні № 56607625 відправником було навантажено з порушенням правил розміщення та кріплення вантажів у вагонах, що не забезпечувало безпеку руху поїздів. Подальший рух цього вагона у складі поїзда був можливий тільки після усунення порушень навантаження, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що позивач не довів правомірність підстав для задоволення позову, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 року по справі № 910/7373/15-г залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/7373/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко