ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Справа № 911/4630/15

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка

до Державної установи «База відпочинку «Любич» Міністерства фінансів України, Київська обл., Броварський р-н, с. Літки

про стягнення 8923,05 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 1-326 від 31.12.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 наказ № 101-О від 19.03.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі позивач) з позовом до Державної установи «База відпочинку «Любич» Міністерства фінансів України (далі відповідач) про стягнення 8923,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобовязань за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів від 30.12.2014 р. № 2015/П-БО-6383-6060333. У звязку з цим Позивач просив суд стягнути з Відповідача 8923,05 грн. заборгованості, з якої: 7727,18 основного боргу, 1100,97 грн. пені, 58,90 грн. 3 % річних та 36,00 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.10.2015 р. порушено провадження у справі № 911/4630/15 та призначено її до розгляду на 10.11.2015 р. Ухвалою суду від 10.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 01.12.2015 р.

01.12.2015 р. через відділ діловодства суду надійшло клопотання Позивача б/№, б/дати (вх. № 28635/15) про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 7727,18 грн., оскільки Відповідачем вказана сума була сплачена після порушення провадження у справі, про що до клопотання додано відповідну банківську виписку від 05.11.2015 р.

В судове засідання 01.12.2015 р. зявились представники Позивача та Відповідача і надали пояснення у справі. Представник Позивач підтримала позовні вимоги в частині пені, 3% річних та інфляційних втрат. Представник Відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення суми пені, посилаючись на скрутне фінансове становище, письмового відзиву на позов суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У судовому засіданні 01.12.2015 р. після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, які є достатніми для розгляду справи у даному судовому засіданні, зясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши подані докази, суд,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2014 р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», в особі Броварської філії по експлуатації газового господарства (постачальник, позивач у справі) та Державною установою «База відпочинку «Любич» Міністерства фінансів України (споживач, відповідач у справі) укладено договір про постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів № 2015/П-БО-6383-6060333 (далі Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1. договору) постачальник протягом 2015 року здійснює споживачу постачання природного газу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 4.2. Договору встановлена вартість послуг з постачання газу за договором, зокрема сума до сплати за 1000 куб.м. природного газу складає 7709,76 грн.

Обовязок з оплати вартості фактично переданого природного газу узгоджено сторонами у п. 5.3.3. Договору.

Згідно п. 2.6., 2.7., 2.9. Договору, послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1. Постачальник до 02-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірники акту приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем передано, а Відповідачем прийнято природний газ у червні 2015 року в обємі 895 куб. м. загальною вартістю 8027,18 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією підписаного та скріпленого печатками сторін акту приймання-передачі природного газу.

Із зазначеного акту вбачається, що сторонами спору підписано акт на загальну суму 8027,18 грн. без зауважень та за відсутності з боку Відповідача претензій та повідомлень про порушення Позивачем умов Договору, тобто, Відповідач не заперечував щодо обсягів, сум, якості поставленого газу та строків поставки за підписаним актом.

Таким чином, за наслідками дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що Позивач виконав взяті на себе зобовязання щодо поставки природного газу у відповідності до умов Договору.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обовязку постачальника за Договором поставити природний газ відповідає обовязок споживача оплатити вартість газу і наданих послуг.

Відповідно до п. 4.6. Договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше пятого (5) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Проте згідно позовної заяви, в порушення свого грошового зобовязання, вартість послуг з постачання природного газу Відповідач оплатив частково в сумі 300,00 грн., в зв'язку з чим Позивачем заявлена заборгованість Відповідача за Договором станом на 08.10.2015 р. по сплаті основного боргу в розмірі 7727,18 грн.

Втім, як зазначено вище, Відповідачем після порушення провадження у цій справі, а саме 05.11.2015 р., повністю сплачено суму основного боргу в розмірі 7727,18 грн., про що в матеріалах справи наявні відповідні докази.

За таких обставин, провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 7727,18 грн. підлягає припиненню згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 1100,97 грн. пені за період з 06.07.2015 р. по 06.10.2015 р.

Пунктом 6.2.2. Договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договорів, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Частиною першою ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Перевіривши розрахунок, зазначений у позовній заяві, господарський суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, а отже вимога Позивача про стягнення з Відповідача пені за період з 06.07.2015 р. по 06.10.2015 р. підлягає задоволенню повністю в сумі 1100,97 грн.

Заперечуючи проти стягнення з Відповідача пені, представник Відповідача у судовому засіданні послався на те, що Відповідач є державною установою і фінансується з Державного бюджету України, а також перебуває у тяжкому фінансовому становищі.

Однак вказані посилання представника Відповідача не можуть розцінюватися судом як обґрунтовані, оскільки відсутність відповідних бюджетних асигнувань не є підставою для звільнення Відповідача від відповідальності за невиконання зобовязань за Договором.

Також у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 58,90 грн. 3% річних та 36,00 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки, зазначені в позовній заяві, господарський суд встановив, що вони є обґрунтованими, арифметично вірними, а отже вимога Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних підлягає задоволенню повністю в сумі 58,90 грн. та вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю в сумі 36,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на Відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної установи «База відпочинку «Любич» Міністерства фінансів України (07411, Київська обл., Броварський р-н, с. Літки, вул. Чоповського, 30; ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Шевченка, 178; ) 1100 (одну тисячу сто) грн. 97 коп. пені, 58 (пятдесят вісім) грн. 90 коп. 3% річних, 36 (тридцять шість) грн. 00 коп. інфляційних втрат та 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Припинити провадження у справі № 911/4630/15 в частині стягнення з Державної установи «База відпочинку «Любич» Міністерства фінансів України 7727,18 грн. основного боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата виготовлення та підписання рішення 03.12.2015 р.

Суддя С.Ю. Наріжний