РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2015Справа №910/28113/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Українська міжнародна

торгівельна компанія";

до Публічного акціонерного товариства "Київхліб";

про стягнення 98 740,86 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Коновалов А.В., директор, наказ № 1-К від 24.07.2008 р.;

Коновалова М.О., представник, довіреність № 5 від 01.11.2015 р.

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Київхліб" про стягнення з останнього заборгованості в розмірі 92 927,10 грн., пені в сумі 4 992,99 грн. та 3 % у розмірі 820,77 грн. за договором поставки № ДП-ОП 10-00038 від 12.02.2014 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року порушено провадження у справі № 910/28113/15, розгляд справи призначено на 19.11.2015 р.

У судовому засіданні 19.11.2015 р. представники позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось на адресу суду і підтверджує факт отримання ухвали господарського суду представником відповідача.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Київхліб» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» (постачальник) 12.02.2014 р. був укладений договір поставки № ДП-ОП 100-00038 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставити та передати у власність, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити спецодяг та спецвзуття (далі - товар) згідно з заявками та/чи специфікаціями, що є невід'ємними частинами договору і які оформлюються на підставі заявок відповідача.

Відповідно до пунктів 4.3 та 4.4 договору оплата товару здійснюється безготівково в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача. Оплата здійснюється відповідачем протягом 21 календарних днів з моменту поставки товару на підставі рахунку-фактури, виставленого позивачем.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а покупцем прийнято товар на загальну суму 92 927,10 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними, підписаними представниками сторін та скріпленими печатками юридичних осіб.

Претензій щодо якості та комплектності вищевказаного поставленого позивачем товару, а також щодо обумовленої договором супроводжувальної документації, від відповідача не надходило, проте і повної оплати також проведено не було. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Станом на день розгляду справи у відповідача наявна заборгованість за поставлений товар у сумі 92927,10 грн., що підтверджується матеріалами справи та поясненнями позивача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків, підписаний та скріплений печатками обох сторін, згідно якого відповідач визнає існування заборгованості перед позивачем станом на 31.07.2015 р. в розмірі 92 927,10 грн.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості за поставлений товар суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 92 927,10 грн. підлягають задоволенню.

Позивач за прострочення строків оплати за поставлений товар, керуючись пунктом 6.5. договору нарахував та просить стягнути з відповідача 4 992,99 грн. пені.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.5. договору сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,05% від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежу.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю у розмірі 4 992,99 грн. за визначений позивачем період.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 820,77 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних підлягають задоволенню повністю у розмірі 820,77 грн.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київхліб" (04080, м. Київ, вул. Межигірська, 83, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю"Українська міжнародна торгівельна компанія" (02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової, буд. 13-Д, офіс 462, ) 92 927 (дев'яносто дві тисячі дев'ятсот двадцять сім) грн. 10 коп. основної заборгованості, 4992 (чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 99 коп. пені, 820 (вісімсот двадцять) грн. 77 коп. трьох процентів річних та 1 481 (одну тисячу чотириста вісімдесят одну) грн. 11 коп. судового збору. Видати наказ.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю"Українська міжнародна торгівельна компанія" (02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової, буд. 13-Д, офіс 462, ) 585 (п'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 89 коп. надмірно сплаченого судового збору. Видати наказ.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 24.11.2015 р.