донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

30.11.2015 справа №908/3710/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі: за участю представників сторін: від позивача (скаржника): від відповідача: від третьої особи 1: від третьої особи 2: розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу на рішення господарського суду від у справіОСОБА_4 ОСОБА_5 довіреність № 19/2943 від 01.04.2015р.; ОСОБА_6 довіреність № 1 від 02.01.2015 р.; не зявився; ОСОБА_7 довіреність № 02-36/3045 від 09.10.2014р.; Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» м.Запоріжжя Запорізької області 02.06.2015 р. № 908/3710/14 (головуючий суддя Топчій О.А., судді Смірнов О.Г., Сушко Л.М.)
за позовом до за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» м.Запоріжжя Товариства з обмеженою відповідальністю ОТК Спутник» м.Запоріжжя 1.Запорізької міської ради м.Запоріжжя 2.Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» м.Київ
прозобовязання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» м.Запоріжжя, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю ОТК Спутник» м.Запоріжжя про зобовязання власника магазину «Надія» - ТОВ «ОТК Спутник» у відповідності до вимог Правил безпеки систем газопостачання України усунути порушення нормативних відстаней в охоронній зоні газопроводу низького тиску за адресою вул.Хортицьке шосе, 10а у м.Запоріжжі, з цією метою звільнити охоронну зону такого газопроводу шляхом демонтажу складського приміщення магазину «Надія», схематично відображеного в додатку до Робочого аркушу маршруту № 431 від 03.03.2014 р., протягом 10 календарних днів з моменту набрання чинності рішенням суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що під час здійснення нагляду за технічним станом систем газопостачання на прилеглій до будівлі магазину «Надія» території, виявлено порушення охоронної зони газопроводу низького тиску, що полягає у розташуванні складської прибудови до магазину безпосередньо на газопроводі низького тиску.

Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що положенням п 4.3.7 Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених Наказом Держнаглядохоронпраці від 01.10.1997 р. № 254 (Правила безпеки), передбачено, що при обході підземних газопроводів, виявляються випадки будівництва будинків і споруд на відстані від газопроводу, меншій ніж це передбачено будівельними нормами і правилами (додаток 3; 4). Згідно положення п. 4.3.15 Правил безпеки, уздовж траси підземного газопроводу, повинні бути виділені смуги завширшки 2 м. з обох боків від осі газопроводу в межах яких не допускаються складання матеріалів і обладнання, садіння дерев, влаштування стоянок автотранспорту, гаражів, кіосків та інших споруд. Додатком 3 Правил безпеки встановлено мінімальну відстань до найближчих підземних мереж газопроводів низького тиску (до 0,005 МПа) -2 м. Тому розташування складського приміщення до магазину Надія, безпосередньо на газопроводі низького тиску, є порушенням, встановлених законом, охоронних зон газопроводу.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.11.2014 р. залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_8 міську раду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.01.2015 р. залучено Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 р. у справі №908/3710/14 в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» м.Запоріжжя відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» м.Запоріжжя, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 р. у справі № 908/3710/14 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Запоріжгаз» задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача (скаржника) у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги. Просив суд скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 р. у справі № 908/3710/14 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Запоріжгаз» задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив. Просив суд рішення господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 р. у справі № 908/3710/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи 1 у судове засідання не зявився з невідомих суду причин.

Представник третьої особи 2 у судовому засіданні проти вимог апеляційної заперечив. Надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 р. у справі № 908/3710/14 є законним, обґрунтованим та таким, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.81-1 ГПК України.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, листом № 15/1056 від 27.02.2014 р. позивач, посилаючись на те, що під час здійснення нагляду за технічним станом систем газопостачання на прилеглій до будівлі магазину «Надія» території, виявлено порушення охоронної зони газопроводу низького тиску, що полягає у розташуванні складської прибудови до магазину, безпосередньо на газопроводі низького тиску, звернувся до відповідача з заявою про порушення останнім охоронної зони газопроводу низького тиску за адресою розташування, належного відповідачеві магазину «Надія» - вул.Хортицьке шосе, 10а у м.Запоріжжі та з вимогою у термін до 10.03.2014 р. усунути виявлені порушення для забезпечення можливості безперешкодного доступу та безаварійної експлуатації такого газопроводу, а саме: демонтувати частину складської прибудови магазину, яка знаходиться з порушенням нормативної відстані і на газопроводі.

Позивач посилається на те, що за результатом комплексного приладового обстеження газопроводу низького тиску за адресою вул.Хортицьке шосе, 10а (місце розташування магазину «Надія»), встановлено наявність порушення охоронних зон газопроводу низького тиску, та задокументовано шляхом оформлення Схеми привязки виявлених недоліків в додатку до Робочого аркушу комплексного приладового обстеження газопроводу № 431 від 03.03.2014 р. Внаслідок виявлених порушень, які відбувалися з 11.04.2007 р., працівниками позивача винесено чергове Попередження від 11.03.2014 р. з вимогою усунути відповідне порушення.

29.11.2012 р. між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України (Орган Управління) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (Підприємство) укладено договір № 31/07 про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва, п.п. 3.1.1 якого встановлено, що Орган Управління має право контролювати облік державного майна, проведення інвентаризації державного майна за участі уповноважених представників Органу Управління, його технічний та експлуатаційний стан, цільове використання та ефективність використання, дотримання Підприємством вимог нормативно-правових актів, у тому числі шляхом здійснення перевірок. Порядок здійснення таких перевірок визначає Орган Управління.

Тобто позивач є балансоутримувачем газопроводу низького тиску за адресою вул.Хортицьке шосе, 10а.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15 та 16 Цивільного кодексу України підприємства, установи організації звертаються до господарського суду за захистом порушеного (невизнаного, оспорюваного) права; за загальним правилом захист порушеного права пов'язується з неправомірністю поведінки порушника, при цьому звернення до господарського суду з позовом на захист порушеного обов'язку позивача в межах господарських правовідносин сторін чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За статтею 13 Цивільного кодексу України особа здійснює надані їй цивільні права у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, та зобов'язана при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Водночас відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

У звязку з тим, що власником магазину «Надія» порушення не були усунуті, позивач звернувся з відповідним позовом до господарського суду Запорізької області.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ОТК Спутник» на підставі рішення виконкому ОСОБА_8 міської ради № 507/6 від 25.09.1997 р. є власником будівлі, розташованої в м.Запоріжжі по вул.Хортицьке шосе, 10а, загальною площею 383,3 кв.м. Право власності підтверджується свідоцтвом на право власності на будівлю від 08.10.1997р.

Право власності відповідача на будівлю зареєстроване ОСОБА_8 МБТІ згідно Реєстраційного напису на правовстановлюючому документі від 08.10.1997р., про що внесено запис в реєстрову книгу № 3 за реєстровим №390.

Статтею 316 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 Цивільного кодексу України)/

Статтею 321 Цивільного кодексу України закріплена непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 (в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості.) цього Кодексу.

Власник володіє, користується, розпоряджається належним йому майном на власний розсуд (п. 1 ст. 319 Цивільного кодексу).

У відповідності до ч. 5 ст. 319 Цивільного кодексу України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однією з підстав обмеження власника у здійсненні права власності чи позбавлення його цього права є звернення іншої особи за захистом свого порушеного права власності (чи іншого майнового права, яке підлягає захисту нарівні з правом власності) з негаторним позовом. Так, за статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; відповідний позов пред'являється у випадках, коли власника не позбавлено володіння майном, однак дії відповідача об'єктивно порушують право позивача та є протиправними.

Зазначена будівля використовується відповідачем для функціонування магазину «Надія».

03.07.2008 р. між ОСОБА_8 міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ОТК Спутник (орендар) укладено Договір оренди землі, пунктами 1,2 якого встановлено, що орендодавець, відповідно до рішення двадцять першої сесії пятого скликання ОСОБА_8 міської ради № 33/34 від 23.04.2008р. надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,3069 га для розташування магазину Надія за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, б. 10а.

Згідно ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки в договорі володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 95 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право, зокрема,господарювати на землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Статтею 96 Земельного кодексу України встановлено обовязки землекористувача, зокрема, обовязок дотримуватися правил добросусідства та обмежень, з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Стаття 111 Земельного кодексу України встановлює, що право на земельну ділянку може бути обмежено законом шляхом встановлення, в числі іншого зобовязання, або умов. При цьому, обмеження використання земельної ділянки підлягають державній реєстрації протягом терміну, встановленого законом або договором.

Відповідно до п. 3 Договору на земельній ділянці знаходяться обєкти нерухомого майна: будівлі і споруди орендаря, інші обєкти інфраструктури відсутні.

Пунктом 4 Договору сторони узгодили, що земельна ділянка передається в оренду разом з будівлями та спорудами орендаря.

Згідно п. 7 договору особливості об'єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини, відсутні.

Договір укладається на 19 років (п. 8 Договору).

Договір зареєстровано у ОСОБА_8 регіональній філії ДП Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.07.2008 р. за №08.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про землеустрій" землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі: надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок; встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Пунктом 17 Договору сторони узгодили, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проектної документації із землеустрою.

Матеріали справи містять проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Хортицьке шосе, 10а для розташування магазину Надія.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець зобов'язаний: при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди.

Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки за договором оренди землі від 22.07.2008р. №08 орендодавець передає земельну ділянку кадастровий № :06:006:0038, загальною площею 0.3069 га, яка знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, Хортицьке шосе, 10а, а орендар приймає вищевказану земельну ділянку в оренду. Земельна ділянка знаходиться у стані, придатному для розташування магазину Надія. На земельній ділянці знаходяться будівлі та споруди орендаря.

Згідно положень ст. 1 Закону України "Про трубопровідний транспорт" магістральний трубопровід - технологічний комплекс, що функціонує як єдина система і до якого входить окремий трубопровід з усіма об'єктами і спорудами, зв'язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька трубопроводів, якими здійснюються транзитні, міждержавні, міжрегіональні поставки продуктів транспортування споживачам, або інші трубопроводи, спроектовані та збудовані згідно з державними будівельними вимогами щодо магістральних трубопроводів; промислові трубопроводи (приєднані мережі) - всі інші немагістральні трубопроводи в межах виробництв, а також нафтобазові, внутрішньопромислові нафто-, газо- і продуктопроводи, міські газорозподільні, водопровідні, теплопровідні, каналізаційні мережі, розподільчі трубопроводи водопостачання, меліоративні системи тощо; об'єкти трубопровідного транспорту - магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об'єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту; охоронна зона - землі вздовж магістральних та промислових трубопроводів, навколо промислових об'єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об'єкти та довкілля в цілому.

Статтею 11 Закону України "Про трубопровідний транспорт" встановлено, що до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, на яких збудовано наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також наземні споруди підземних трубопроводів. Уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до закону або договору. Порядок встановлення, розмір та режим використання охоронної зони об'єкта трубопровідного транспорту визначаються законодавством України.

Пунктом 25 Договору на орендовану земельну ділянку встановлено обмеження (обтяження), які визначені у складі проектної документації із землеустрою.

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки (кадастровий номер :06:006:0038), який є додатком до Договору, встановлено такі типи обмежень, обтяжень (сервітутів) та їх коди відповідно до Українського класифікатора:

правові обмеження: 1.1 Зміна цільового використання, 1.4 Заборона будівництва обєктів;

спеціальні обмеження: 4.3.1 Будь-яке будівництво будинків і споруд, 4.3.4 Виконання земляних робіт на глибині більше 0,3 м. та планування ґрунту, 4.3.5 Застосування ударних механізмів та скидання важких предметів вагою більше 5 т., 4.3.8 Влаштування звалищ;

обтяження: 2.Використання земельної ділянки для прокладки і ремонту лінійних інженерних споруд, 8.інші права, визначені судом або взаємною угодою.

Місцевий господарський суд вірно зазначив, що під час складання проекту землеустрою або виготовлення технічної документації щодо землеустрою, повинно визначатись наявність на земельній ділянці газопроводу та відповідної охоронної зони, що в свою чергу передбачає його погодження з власником або балансоутримувачем вказаного газопроводу. Встановивши, що на земельній ділянці прокладений газопровід, власник земельної ділянки, ОСОБА_8 міська рада, укладаючи договір оренди, повинна встановити обмеження щодо використання земельної ділянки шляхом встановлення охоронної зони на вимогу частини 2 статті 73 Земельного кодексу, якою встановлено, що уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів встановлюються охоронні зони.

Враховуючи вищенаведене, наявні в матеріалах справи рішення виконкому ОСОБА_8 міської ради, свідоцтво на право власності на будівлю, технічна документація, договір оренди земельної ділянки не містять жодних обмежень у користуванні земельною ділянкою.

Місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, з яким погодилась судова колегія Донецького апеляційного господарського суду стосовно того, що ТОВ ОТК Спутник, при розташуванні на наданій йому в оренду земельній ділянці магазину Надія, не порушив чинного законодавства, оскільки виконував умови укладеного договору оренди щодо користування земельною ділянкою за цільовим призначенням, тому що умови договорів передбачали саме розташування магазину Надія без обмежень щодо охоронних зон.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Як вбачається з Робочого аркушу маршруту № 431 від 03.03.2014 р. комплексного приладового обстеження газопроводів при обстеженні газопроводу не виявлено будь-яких пошкоджень та зауважень щодо вчинення будь-яких перешкод з боку відповідача у здійсненні технічного обстеження.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні вірно зазначив, що право власності відповідача на будівлю набуте правомірно, підтверджується відповідним правовстановлюючим документом. В матеріалах справи відсутні докази щодо оскарження законності набуття права власності відповідача на будівлю та право користування відповідача земельною ділянкою, на якій розташована будівля.

Позивач посилається на порушення відповідачем п. 4.3.15 Правил безпеки систем газопостачання України, який що уздовж траси підземного газопроводу повинні бути виділені смуги завширшки 2м з обох боків від осі газопроводу, в межах, в яких не допускаються складання матеріалів і обладнання, садіння дерев, влаштування стоянок автотранспорту, гаражів, кіосків та інших споруд.

Крім того, відповідач посилається на те, що відповідно до іпотечного договору №701.1-28/002/1і 27.04.2012 р. у якості забезпечення ТОВ «ОТК Спутник» зобовязань за Генеральною угодою № 701.1-28/002 про здійснення кредитування від 27.04.2012 р. ним було передано Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» нежитлову будівлю літ. А-1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, б. 10а загальною площею 382 кв.м. Згідно з умовами цього договору відповідач, як іпотекодавець, має зобовязання перед іпотекодержателем щодо збереження обєкта іпотеки та не має права здійснювати дії, що погіршують предмет іпотеки.

Іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу) (ст. 9 Закону України Про іпотеку).

Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки.

Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд вірно зазначив, що демонтаж частини будівлі - складського приміщення призведе до суттєвого погіршення предмету іпотеки та матиме наслідком порушення вимог Закону України Про іпотеку та умов Іпотечного договору №701.1-28/002/1і від 27.04.2012 року.

Відповідно до вимог ст. 349 Цивільного кодексу України право власності на майно припиняється в разі його знищення.

Фактично, демонтаж складського приміщення магазину «Надія» за адресою: вул.Хортицьке шосе, 10а у м.Запоріжжя фактично призведе до припинення права власності відповідача на будівлю в порушення ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки Конституцією України та законодавством України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути позбавлений права власності, враховуючи те, що ТОВ ОТК Спутник є власником будівлі за адресою м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, б. 10а. Позивачем не доведено те, що відповідачем було допущено протиправні дії (порушення чинного законодавства) при спорудженні обєкта на земельній ділянці, наданій йому в оренду, а також при володінні та користуванні майном.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального Кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в порядку ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на заявника.

Доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 р. у справі №908/3710/14 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 р. у справі № 908/3710/14 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : Н.В. Будко

Судді: Т.Д.Геза

ОСОБА_3

Надруковано 8 прим.:

1 - до справи;

1скаржнику (позивачу);

1 відповідачу;

2 третім особам;

1 у справу;

1 ДАГС;

1 ГСЗО.