ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 листопада 2015 р. Справа № 903/1048/15
Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук Світлана Анатоліївна

за участю представників сторін:

від позивача: Бєльський В.М. (представник за дов. № б/н від 12.05.2015 р.);

від відповідача: Дорошенко Л.М. (представник за дов. №7 від 14.04.15 р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" про стягнення 14669,17 грн. та вилучення предмета лізингу,

В судовому засіданні 24.11.2015 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" звернулось в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" про стягнення 122 312,21 грн. та вилучення предмета лізингу.

Позов мотивує тим, що 24.10.2013 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" укладено договір фінансового лізингу №00116 з додатками №1,2,3 які є невід'ємною частиною договору.

Предметом даного договору є трактор - МТЗ-82.1.26 (номер кузова:015114, номер двигуна: 812518, державний реєстраційний номер: 60375 АА, 2013 р. випуску), вартістю 152000,00 грн.

Після підписання укладено договору сторони приступили до виконання взятих на себе зобов'язань, а саме відповідач здійснив всі необхідні платежі для отримання у користування предмета лізингу, а позивач придбав предмет лізингу, здійснив його державну реєстрацію у Держсільгоспінспеції в м. Києві і страхування, та передав його в користування відповідачу, що підтверджується актом приймання-передачі предмета лізингу від 26.11.2013 р. до договору фінансового лізингу №000116 від 24.10.2015 р.

Відповідач зазначає, що позивач належним чином не виконував умови договору. В порушення умов договору відповідач за період з 10.12.2013 р. по 10.09.2015 р. здійснив лише три проплати у зв'язку із чим в останнього виникла заборгованість по оплаті лізингових платежів в сумі 21465,84 грн.

У зв'язку із неналежним виконання умов договору товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" просило суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" 122312,21 грн. з них: 21465,84 грн. щомісячних лізингових платежів, 3785,71 грн. пені, 426,13 грн. розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, 86640,00 грн. штрафу за порушення терміну сплати щомісячних лізингових платежів, 9568,41 грн. індекс інфляції, 426,12 грн.3% річних та вилучити предмет лізингу.

16.10.2015 р. позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог в якій позивач просив суд стягнути з відповідача 139756,70 грн. з них: 27120,45 грн. заборгованість по сплаті щомісячних лізингових платежів, 100320,00 грн. штраф за порушення термінів сплати щомісячних лізингових платежів, 3858,03 грн. пені за несвоєчасне внесення лізингових платежів, 554,29 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 7349,64 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення, 5454,29 грн. 3% річних від простроченої суми.

Суд прийняв подану заяву, а тому має місце нова ціна позову, а саме 139756,70 грн. з них: 27120,45 грн. заборгованість по сплаті щомісячних лізингових платежів, 100320,00 грн. штраф за порушення термінів сплати щомісячних лізингових платежів, 3858,03 грн. пені за несвоєчасне внесення лізингових платежів, 554,29 грн. проценти за користування чужими грошовими коштами, 7349,64 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення, 5454,29 грн. 3% річних від простроченої суми.

24.07.2015 р. позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог в якій просив суд стягнути з відповідача 14669,17 грн. заборгованості щомісячних лізингових платежів.

Суд прийняв подану заяву та розцінив її як зміну предмету позову, оскільки останій відмовився від стягнення 100320,00 грн. штрафу за порушення термінів сплати щомісячних лізингових платежів, 3858,03 грн. пеню за несвоєчасне внесення лізингових платежів, 554,29 грн. проценти за користування чужими грошовими коштами, 7349,64 грн. індекс інфляції за весь час прострочення, 5454,29 грн. 3% річних від простроченої суми. А тому має місце новий предмет позову, а саме стягнення 14669,17 грн. заборгованості щомісячних лізингових платежів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та просив суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнавала повністю та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, що 24.10.2013 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" укладено договір фінансового лізингу (а.с. 23-28).

Згідно ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч.1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до п. 1.1, 1.3. договору лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (надалі предмет лізингу визначений у п. 3.1. договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору. Замовлення предмету лізингу відбувається з моменту підписання лізингоодержувачем специфікації (додаток №3 до цього догоовру) та сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу.

Згідно специфікації (додаток №3 до договору від 24.10.2013 р. №000116) сторони погодили марку, модель, кількість та ціну предмету лізингу (а.с.29) відповідно до якої ціна лізингу становить 213000,00 грн.

26.11.2013 р. між сторонами підписано акт приймання - передачі предмета лізингу. Відповідно до акту приймання-передачі підтверджується, що до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов'язані з користуваннм та володінням предмету лізингу (а.с.33-34).

Згідно п. 4.2.3 лізингоодержувач зобов'язався у встановлений термін і в повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 7.2. розділу 7 "Строк дії договору та строк лізингу", строк лізингу починається з дати передачі та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акту приймання-передачі предмета лізингу та в останню дату платежу, зазначену у додатку № 2 до цього договору, якщо інше не передбачено умовами даного договору.

Початок сплати щомісячних лізингових платежів починається з дати передачі лізингоодержувачеві предмета лізингу, тобто з дати підписання акту приймання-передачі предмета лізингу. Акт приймання-передачі підписано сторонами 26.11.2013 року.

Пунктом 8.1. сторони зазначили, що складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів, визначені в графіку лізингових платежів у додатках № 1 та № 2 до цього договору, які є його невід'ємною частиною.

В пункті 8.5 договору фінансового лізингу сторони зазначили, що усі поточні авансові та лізингові платежі по даному договору сплачуються лізингоодержувачем рівними частинами з 1-го по 10-е число поточного місяця, що вказується в додатках № 1 та № 2.

Тобто порядок сплати лізингових платежів сторони встановили додатком № 1 (графік сплати першого лізингового платежу) та додатком № 2 (графік сплати другого лізингового платежу).

10.12.2013 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" підписано додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу №000116 від 24.10.2013 р. (а.с.32).

Відповідно до даної угоди сторони змінили вартість предмету лізингу і на момент укладення даної угоди предмет лізингу становить 152000,00 грн. Оскільки лізингоодержувач вже сплатив лізингодавцю комісію за організацію та авансовий платіж відповідно до старої ціни без урахування змін вартості предмету лізингу. А оскільки предмет лізингу ще не переданий лізингоодержувач а тому сторони дійшли згоди укласти додаткову угоду відповідно до якої сторони домовились, що додаток 2 до договору припиняє свою дію з моменту укладення цієї додаткової угоди. Замість нього починає діяти додаток №5, що буде розрахований до нової вартості предмету лізингу - 152000,00 грн. Додаток №5 підписується сторонами одночасно з підписанням цієї додаткової угоди та є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 3, 4, 5 сторони дійшли згоди, що лізингодавець поверне лізингоодержувач частину сплаченої ним комісії за передачу в сумі 1830.00 грн., яка з врахуванням зменшення вартості предмету лізингу є надмірно сплаченою. Сторони дійшли згоди, що лізингодавець поверне лізингоодержувач сплаченого ним авансового платежу, який з врахуванням зменшення вартості предмета лізингу є надмірно сплаченим. Сума надмірно сплаченого авансового платежу становить 30500,00 грн. сторони погодили, що кінцевою датою повернення частини комісії за передачу в сумі 1830,00 грн. та частини авансу в сумі 30500,00 грн. є 11.12.2013 р.

В пункті 1 додаткової угоди зазначено, що додаток № 1 припиняє свою дію та починає діяти додаток № 4 (графік сплати першого лізингового платежу), який буде розрахований відповідно до нової вартості предмета лізингу 152 000,00 грн.

В п. 2 зазначено, що додаток № 2 до договору фінансового лізингу припиняє свою дію, замість нього починає діяти додаток № 5 (графік сплати другого лізингового платежу), який підписується сторонами одночасно з підписанням додаткової угоди та є невід'ємною частиною договору.

Однак, як з'ясувалось в ході розгляду справи, додаток № 5, яким узгоджено графік погашення другого лізингового платежу, не був підписаний лізингоодержувачем.

Враховуючи те, що дію додатку № 2 припинено додатковою угодою від 10.12.2013 року, а додаток № 5 (графік погашення другого лізингового платежу) не підписаний, відповідно сторонами не узгоджено щомісячних платежів (комісії, відсотків тощо) по другому лізинговому платежу, щодо невиконання якого заявлено позов.

З врахуванням зазначеного регулювання відносин щодо сплати лізингових платежів повинно здійснюватись згідно чинного законодавства.

За загальними нормами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про фінансовий лізинг" відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

В ч. 2 ст. 806 ЦК України зазначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з врахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

З матеріалів справи вбачається, що в момент укладення додаткової угоди (10.12.2013 року) відповідачем було повністю сплачено перший лізинговий платіж, переплата в сумі 32330,00 грн. повернута відповідачу. Відтак з врахуванням того, що між сторонами не було узгоджено щомісячних платежів по другому лізинговому платежу, за діючим законодавством такий обов'язок виник у відповідача з грудня 2013 року.

За період з 26.12.2013 р. по 26.10.2015 р. відповідачем здійснено 2 платежі: 14.04.2014 р. в сумі 5 424,09 грн. та 27.06.2014 р. в сумі 9040,15 грн., які в сукупності склали сплату лише за 11 щомісячних лізингових платежів, та не сплачено 12 щомісячних лізингових платежів по 1266,67 грн./міс., заборгованість по яких станом на 26.10.2015 року складає згідно заяви про зменшення суми позову 14669,17 грн.

З розрахунку відповідача долученого до клопотання від 23.11.2015 р. слідує, що він погодився з сумою щомісячних платежів зазначених позивачем (1266,67 грн.).

Тому, вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі 14669,17 грн., згідно заяви про зменшення суми позову, підставна та підлягає задоволенню.

Доводи відповідача щодо надмірної сплати суми 6100,00 грн. по першому лізинговому платежу, яка має бути зарахована в сплату наступних платежів, не беруться судом до уваги, оскільки на момент вирішення спору відсутні будь-які письмові звернення зі сторони відповідача до позивача про зарахування даної суми в рахунок другого лізингового платежу.

Щодо вимоги про вилучення предмета лізингу, то позивач обґрунтовує її з посиланням на п.п. 12.4, 12.6 договору фінансового лізингу, повідомлення від 22.05.2015 року №641, в якому позивач вказав, що договір є розірваним з 22.05.2015 року та зобов'язав повернути предмет лізингу (а.с. 38), а також посилаючись на норми ЗУ "Про фінансовий лізинг", зокрема ч. 2 ст. 7, п. 4 ч. 1 ст. 10, ч. 2 ст. 11.

Так, згідно п. 12.4 договору лізингодавець має право достроково припинити дію договору фінансового лізингу та вимагати повернення предмета лізингу у випадку якщо лізингоодержувач не сплатив або сплатив не повному обсязі лізинговий платіж у строк, встановлений додатком № 2 до даного договору, і прострочення оплати становить більше 30 календарних днів, а також всі належні до оплати платежі (штрафні санкції, пеню та інші відшкодування відповідно до умов даного договору); лізингоодержувач використовує предмет лізингу не у відповідності до умов даного договору або його призначення; якщо лізингоодержувач не виконує умов гарантії на предмет лізингу, не підтримує предмет лізингу в технічно-справному стані (в т.ч. не проводить гарантійний та післягарантійний ремонт предмета лізингу в разі, якщо такий ремонт потрібен), що погіршує технічний стан предмета лізингу; лізингоодержувач надає лізингодавцю інформацію не в повному обсязі або надає недостовірну інформацію згідно вимогам даного договору; лізингоодержувач передав предмет лізингу в сублізинг, найм (оренду) без попереднього письмово дозволу Лізингодавця.

Згідно п. 12.6 договору, у випадку, якщо лізингоодержувач не виконав свої зобов'язання згідно розділу 12 договору фінансового лізингу, лізингодавець вправі стягнути заборгованість, що утворилась на день стягнення, і вимагати повернення предмета лізингу в судовому порядку згідно з положеннями чинного законодавства України.

За загальними нормами ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 даної статті договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Однак на момент розгляду справи позивачем не надано рішення суду, яким розірвано договір фінансового лізингу, а пункти 12.4, 12.6 на які посилається позивач, не передбачають дострокового розірвання договору в односторонньому порядку.

Окрім того, в пункті 12.4 зроблено посилання на порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати лізингових платежів визначених додатком № 2, який сторонами припинено пунктом 2 додаткової угоди № 1 від 10.12.2013 року, в замін новий графік за додатком №5 не підписано.

З врахуванням зазначених обставин, договір фінансового лізингу не можна вважати розірваним, а тому вимога про повернення предмету лізингу з підстав припинення договору є необґрунтованою і суд відмовляє в її задоволенні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, Закону України "Про судовий збір", понесені позивачем витрати по оплаті судового збору підлягають стягнення з відповідача з врахуванням задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 80, 82 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" 14669,17 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят девять гривень сімнадцять копійок) щомісячних лізингових платежів та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218,00 грн. (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень).

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено та підписано 30.11.2015 р.

Суддя І. О. Гарбар