ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2015 р. Справа № 917/2120/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Александр", пр.Леніна, 63, м.Запоріжжя, 69000

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", вул. Івана Приходька, 141, м.Кременчук, Полтавська область,39607

про стягнення 530424,02грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні 19.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна заява про стягнення заборгованості за Договором поставки товару №0615-СН/8733-1-2/1 від 09.12.2013р. у розмірі 530424,02грн., у т.ч. 253196,79грн. - сума основного боргу, 74835,25грн. - пеня, 12590,25грн. - 3% річних, 189801,73грн. - інфляційні нарахування.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач представництво у судове засідання вдруге забезпечив, вимог суду не виконав, причин щодо цього суду не повідомив. Останній відповідно до пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення - вказаних ухвал суду.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо для розгляду справи, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши і оцінивши подані позивачем докази, на які він посилався як на підставу своїх вимог, заслухавши представника позивача, суд, встановив:

Між ТОВ "Компанія "Александр", м.Запоріжжя (позивач, постачальник) до ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" (відповідач, покупець) було укладено Договір поставки товару № 0615-СН/8733-1-2/1 від 09.12.2013р. (Договір)

Відповідно до п.1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов"язується поставити і передати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов"язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Відповідно до п.2.4 Догвору датою поставки важається дата підписання видаткової накладної або дати на товарно-транспортній накладній перевізника або дата календарного штемпеля залізничної накладної чи квитанції про приймання вантажу.

Згідно п.5.1 Договору розрахунки за товар здійснюються протягом 45 календарних днів з дати поставки.

На виконання умов договору позивач поставив на адресу відповідача ОСОБА_2 за ціною, у кількості та найменуванні відповідно до Специфікацій, замовлень Покупця та видаткових накладних.

Факт отримання продукції Відповідачем підтверджується наступними документами: видатковою накладною №2/2-0049 від 22.01.2014 року, довіреністю № від 15.01.2014 року на суму 168765,28грн; видатковою накладною №2/2-0070 від 28.01.2014 року, довіреністю № від 28.01.2014 року на суму 9915,30грн; видатковою накладною №2/2-0102 від 06.02.2014 року, довіреністю № від 04.02.2014 року на суму 197516,21грн.

Всього за вищенаведеними документами було поставлено ОСОБА_2 на суму 376196,79 грн.

Відповідач здійснив часткову оплату поставленого ОСОБА_2, а саме у розмірі суму 123000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №754 від 03.07.2014р. - на суму 120000,00грн. та платіжним дорученням №511 від 28.10.2014р.- на суму 3000,00грн.

Як зазначає позивач у позові, станом на 18.09.2015р. сума основного боргу відповідача за поставлений позивачем ОСОБА_2 складає: 253196 грн. 79 коп.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частина друга статті 712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості у сумі 253196,79грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.9.5. Договору у випадку порушення Відповідачем строків розрахунку за поставлений ОСОБА_2, передбачених даним Договором, Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки, що діяла під час порушення грошового зобов'язання від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов'язань щодо оплати поставленого товару, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення пені у розмірі 74835,25грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню

За приписами п. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 12590,25грн. та інфляційних витрат у розмірі 189801,73грн., суд приходить до висновку, що вимоги позивача відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", вул. Івана Приходька, 141, м.Кременчук, Полтавська область,39607 (п/р 4679 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 3305299, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Александр", пр.Леніна, 63, м.Запоріжжя, 69000 (п/р 5654 в ПАТ "Креді ОСОБА_3" м.Запоріжжя, МФО 300614, ) суму основного боргу в розмірі 253196 грн 79 коп., суму пені в розмірі 74835 грн.25коп., суму 3% річних в розмірі 12590 грн. 25 коп., суму індексації в розмірі 189801 грн. 73коп., а також 7956 грн. 36 коп. судового збору

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено: 20.11.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.