Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "03" грудня 2015 р. Справа № 906/1566/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат (свідоцтво від 25.07.2014);

від відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (м. Житомир)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (м. Житомир)

про стягнення 123569,81 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 123569,81грн., з яких: 58672,00грн. - основний борг, 35000,00грн. - неустойка, 27751,86грн. - інфляційні, 2145,95грн. - 3% річних. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, представника в судове засідання не направив, витребуваних судом документів та письмових пояснень не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та у встановленому законом порядку. Ухвала суду, що направлялась на адресу відповідача, вказану в позовній заяві, повернулась до суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

З урахуванням ст. 64 ч.1 ГПК України та п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вважається, що ухвала вручена відповідачу належним чином.

Отже, судом вчинено усі можливі дії для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Крім того, відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

З урахуванням наведеного вище та відповідно до ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2012 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендодавець/позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (орендар/відповідач) укладено договір оренди (а.с.19 -22), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає за плату на певний строк у користування нежиле приміщення магазину, яке знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. В.Бердичівська, 119, яке являє собою частину окремо розташованої будівлі загальною площею 148,5 кв.м., з яких 20 кв.м. підвального приміщення (п.1.1 та п.1.2 договору).

Строк дії договору оренди об'єкту - з 22.12.2012 по 30.04.2013 (п.3.2 договору від 22.12.2012).

Орендна плата за вказаним договором згідно протоколу договірної ціни від 22.12.2012 становила 5000, 00 грн. на місяць (а.с.22).

На виконання умов вказаного договору оренди 22.12.2012 позивачем було передано відповідачу за актом приймання-передачі орендоване приміщення (а.с.23).

01.08.2013 між тими ж сторонами було укладено договір оренди (а.с.24-26), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає за плату на певний строк у користування нежиле приміщення магазину, яке знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. В.Бердичівська, 119. Об'єкт являє собою окремо розташовану будівлю загальною площею 297,8 кв.м (п.п.1.1, 1.2 договору).

Строк дії договору оренди об'єкту починається з 01.08.2013 по 31.08.2013 (п.3.2 договору від 01.08.2013).

Орендна плата за даним договором згідно протоколу договірної ціни становила 5000,00грн. на місяць (а.с.27).

01.08.2013 позивачем було передано відповідачу за актом приймання-передачі орендоване приміщення (а.с.28).

За даними позивача, відповідач заборгував ФОП ОСОБА_2 орендну плату за період дії договору від 22.12.2012 в сумі 23450,00грн., на підтвердження чого надав акт звірки розрахунків від 01.08.2013, підписаний представниками обох сторін (а.с.29).

28.08.2013 між тими ж сторонами було укладено договір оренди того ж самого приміщення площею 297,8 кв.м за адресою: вул. В.Бердичівська, 119 у м. Житомирі, яке 28.08.2013 було передано відповідачу за актом приймання-передачі (а.с.30-32,33). Орендна плата за даним договором згідно протоколу договірної ціни від 01.09.2013 становила 8000,00грн. на місяць (а.с.34). Крім цього між сторонами було підписано відомість оплати орендної плати, у якій відображені періоди та суми сплачених відповідачем платежів (а.с.35).

11 листопада між сторонами було підписано акт звірки взаєморозрахунків по оплаті орендної плати за період з 01.08.2013 по 11.11.2013, в якому станом на день підписання акту у відповідача існувала перед позивачем заборгованість в сумі 33361,00 грн. Борг утворився внаслідок несвоєчасної оплати за оренду приміщення згідно вищевказаних договорів.

11.11.2013 позивач надав відповідачу повідомлення до договору оренди від 28.08.2013, в якому пропонував погасити до 01.12.2013 всю заборгованість в сумі 33361,00 грн. ФОП ОСОБА_3 отримала зазначене повідомлення 12.11.2013, про що свідчить підпис останньої на вказаному повідомленні. Жодних заперечень від відповідача щодо суми боргу та обов'язку його погасити не надходило.

02.12.2013 ФОП ОСОБА_3 направила позивачу лист про визнання заборгованості та проханням відстрочити термін погашення боргу до 01.05.2014 року (а.с.38).

26.12.2013 відповідач повернув позивачеві орендоване приміщення за актом приймання-передачі у зв'язку із несвоєчасною сплатою орендної плати (а.с.39).

26.12.2013 після досягнутої домовленості про погашення відповідачкою боргу між сторонами повторно був укладений договір оренди того ж самого нежитлового приміщення площею 117,0 кв. м. за адресою: вулиця Велика Бердичівська, 119 у м.Житомирі строком до 30.04.2014 (а.с.40-42).

Згідно протоколу договірної ціни вартість оренди складала 5 000, 00 грн. на місяць (а.с.43).

Позивач належним чином виконав договірні зобов'язання і передав відповідачу орендоване приміщення за актом приймання-передачі від 26.12.2013 (а.с.44).

30.03.2014 у зв'язку з несплатою відповідачкою обумовленої договорами та актами звірки орендної плати та заборгованості по орендній платі ФОП ОСОБА_2 надав ФОП ОСОБА_3 повідомлення, в якому зазначив, що її загальна заборгованість з грудня 2012 року по 30.03.2014 за договорами оренди становить 43672,00 грн.

31.03.2014 між сторонами був підписаний акт звірки взаєморозрахунків по орендній платі на підставі укладених договорів, відповідно до якого заборгованість ФОП ОСОБА_3 перед позивачем складала 43672,00 грн. (а.с.46).

27.06.2014 відповідач направила позивачу лист з повідомлення про визнання боргу в сумі 53672,00грн. станом на 30.06.2014 і проханням відстрочити термін погашення боргу до 31.07.2014 (а.с.47).

30.06.2014 між сторонами був підписаний акт звірки взаєморозрахунків, в якому відповідач визнала наявність у неї боргу перед позивачем в сумі 53 672, 00 грн. (а.с.48).

30.06.2014 між тими ж сторонами був укладений договір оренди нежитлового приміщення строком на 1 місяць, терміном дії до 31.07.2014 року включно (а.с.49-50).

Крім того, 30.06.2014 позивач повідомив відповідача, що у разі непогашення відповідачкою заборгованості, після 31.07.2014 договір буде припинено без укладення наступного і вимагав від ФОП ОСОБА_3 звільнити займане приміщення (а.с.52).

Згідно протоколу договірної ціни від 30.06.2014 розмір орендної плати за договором від 30.06.2014 також становив 5000,00 грн. (а.с.51).

На виконання умов договору оренди від 30.06.2014 р. позивач передав відповідачу орендоване приміщення за актом приймання-передачі від 01.07.2014 (а.с.53).

Всупереч умов договору та неодноразових вимог і попереджень відповідач не погасив заборгованість та не сплатив оренду плату і за липень 2014 року.

За вищевказаними договорами відповідач отримав від позивача у строкове платне користування нежитлове приміщення для здійснення господарської діяльності, пов'язаної з продажем товарів, переважно продовольчого асортименту. Орендну плату відповідач зобов'язувався вносити до 05 числа поточного місяця (п.4.2 вищезазначених договорів оренди).

Відповідно до 5.1 вищезазначених договорів орендодавець зобов'язувався передати за актом прийому-передачі об'єкт оренди у стані, що відповідав умовам договорів, а орендар зобов'язувався прийняти об'єкт оренди, самостійно укласти з відповідними службами договори на електро-, газо- та водопостачання і своєчасно вносити у повному обсязі орендну плату та усі платежі, передбачені договорами оренди (п.6.1 договорів оренди).

Позивач належним чином виконував свої зобов'язання і передавав ФОП ОСОБА_3 об'єкт оренди.

Проте, відповідач взятих на себе зобов'язань по сплаті орендної плати згідно договорів оренди нерухомого майна не виконав, в результаті чого на час розгляду справи у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 58672,00грн.

31.07.2014 між сторонами був підписаний акт приймання-передачі орендованого приміщення, за яким відповідач передав, а позивач прийняв вказане у договорі приміщення магазину за адресою: вул. В. Бердичівська, 119 у м. Житомирі (а.с.54).

Проте, відповідач після підписання акту про повернення орендованого приміщення фактично його не звільнив. На неодноразові вимоги позивача звільнити займане приміщення відповідач не реагував і продовжував його займати до 14.11.2014 р., хоча і підписав 31.07.2014 акт про повернення позивачеві орендованого приміщення у зв'язку із закінченням дії договору оренди.

У вересні 2014 року усе приміщення площею 297, 8 кв. м. було передано в оренду іншому орендареві (а.с.76-78), який не міг повноцінно його використовувати через наявність речей відповідачки у частині, яку вона орендувала і не звільнила.

Не маючи можливості використовувати орендоване приміщення у повному обсязі, новий орендар ФОП ОСОБА_4 14 листопада 2014 року з комісією у складі представника позивача ОСОБА_5, депутата Житомирської міської ради ОСОБА_6 та її самої змінили замки на вхідних дверях займаної відповідачем частини приміщення, описали належне їй майно та припинили ФОП ОСОБА_3 доступ до зайнятого нею приміщення.

Отже, з моменту підписання акту приймання-передачі орендованого приміщення від 31.07.2014 відповідач самовільно фактично продовжував його займати та використовувати до 14.11.2014 року.

За захистом порушеного права позивач звернувся з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України (далі ГК), господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК) зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України.

Беручи до уваги зміст договору, укладеного між сторонами, характер взятих на себе сторонами зобов'язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору найму (оренди), регулювання яких здійснюється главою 58 "Найм (оренда), ст.ст.759-786 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст.762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України)

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки відповідач не надав доказів погашення заборгованості зі сплати орендної плати за період з травня 2013 по 31.07.2014 в сумі 58672,00грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 58672,00грн. заборгованості з орендної плати є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 35000,00грн. - неустойки, 27751,86грн. - інфляційних та 2145,95грн. - 3% річних за неналежне виконання зобов'язань за договорами оренди нежитлових приміщень.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Пунктом 8.3 договору від 30.06.2014 визначено, що у разі не виконання орендарем обов'язку щодо повернення об'єкту оренди, він сплачує орендодавцю неустойку у розмірі подвійної плати за користування об'єктом оренди за час прострочення.

Як встановлено судом, відповідач самовільно користувався об'єктом оренди після припинення дії договору 3 місяці 13 днів, а саме з 01.08.2014 р. по 13.11.2014 року. Отже, він зобов'язаний сплатити на користь позивача договірну неустойку в розмірі подвійної орендної плати, яка складає 35 000,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, сума інфляційних становить 27751,86грн., 3% річних - 2145,95грн.

Таким чином, суд вважає, що вимоги щодо стягнення неустойки, інфляційних та 3% річних є правомірними, оскільки відповідають приписам чинного законодавства та умовам укладеного договору.

В силу ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів сплати заборгованості по орендним платежам не надав.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню з віднесенням судових витрат на відповідача за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,75,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (10002, м.Житомир, провулок Табірний, буд.11, ід.номер НОМЕР_1)

- на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (10002, АДРЕСА_1, ід.номер НОМЕР_2):

- 58672,00грн. - основного боргу,

- 35000,00грн. - неустойки,

- 27751,86грн. - інфляційних,

- 2145,95грн. - 3% річних;

- 1853,55ггрн. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено : 04 грудня 2015 року.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (за заявою)

3 - відповідачу (рек. з повід.)