РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015Справа №922/4674/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»
До Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
Прозобов'язання виконати умови договору
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про виконання умов договору суборенди.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.08.2015 року було порушено провадження у справі №922/4674/15, розгляд справи призначено на 23.09.2015 року.

Представники сторін в судове засідання 23.09.2015 року не з'явились.

Ухвалою Господарського суду Харківської області розгляд справи відкладено на 05.10.2015 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.10.2015 року на підставі ст.ст. 15, 17 ГПК України справу №922/4674/15 передано за підсутністю до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2015 року, справу №922/4674/15 було передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2015 року суддею Спичаком О.М. справу № 922/4674/15 прийнято до свого провадження, розгляд справи призначено на 06.11.2015 року.

У судовому засіданні 06.11.2015 року представник позивача надав усні пояснення у справі.

Представник відповідача в судове засідання 06.11.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 19.10.2015 року не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд відклав розгляд справи до 23.11.2015 р.

У судове засідання 23.11.2015 р. представник сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 23.11.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар за договором) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (суборендар за договором) укладено договір суборенди нежитлового приміщення, відповідно до умов якого орендар зобов'язується передати суборендарю, а суборендар прийняти у тимчасове платне користування на строк та на умовах даного договору нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з пунктом 3.1 договору приміщення повинно бути передане орендарем і прийняте суборендарем по акту прийому-передачі в термін не пізніше 5 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором. Акт прийому-передачі підписується уповноваженими працівниками сторін та скріплюється печатками сторін. До акту долучається фотозвіт про стан приміщення, яке передається в оренду. Даний акт та фотозвіт є невід'ємною частиною даного договору.

У відповідності до пункту 3.2 договору після закінчення строку дії даного договору або у випадку його дострокового розірвання приміщення повертається орендарю протягом 7 (семи) робочих днів за відповідним Актом прийому-передачі у стані не гіршому ніж на момент його передачі в оренду, з урахуванням нормального (природного) зносу. При цьому сторонами здійснюється підписання акту в момент фактичної передачі приміщення або орендар готує та надає (надсилає) орендодавцю, на адресу вказану в цьому договорі, підписаний зі сторони орендаря 2 примірника актів приймання - передачі приміщення. В разі, якщо протягом 7 календарних днів з моменту відправлення актів приймання - передачі орендарю останній не поверне орендарю, на адресу вказану в цьому договорі, підписаний зі своєї сторони акт приймання - передачі приміщення, то в такому разі приміщення вважається переданим суборендарем та прийнятим орендарем в останній календарний день вищезазначеного строку.

Пунктом 4.5 договору визначено, що не пізніше 5 числа кожного місяця орендар надає суборендарю акт наданих послуг за фактичну оренду приміщення за попередній місяць. Підтвердженням фактичного користування приміщенням орендарем є підписаний орендодавцем та уповноваженим представником орендаря Акт наданих послуг за фактичну оренду приміщення.

Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками, та діє з 01 квітня 2013 року по 31 березня 2014 року.

Даний договір припиняє свою дію у разі: закінчення строку дії даного договору; закінчення строку дії договору оренди, зазначений в пункті 5.2. цього договору; у випадку знищення або загибелі приміщення; за взаємною згодою сторін шляхом підписання договору про розірвання даного договору; в односторонньому порядку за заявою суборендаря, за умови письмового повідомлення орендаря не менш ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дати дострокового припинення дії даного договору. Даний строк починає обраховуватися з дати отримання суборендарем рекомендованого листа з повідомленням про вручення, підтвердженням чого є відповідна відмітка поштового відділення відправника; у разі ліквідації суборендаря або ліквідації (припинення підприємницької діяльності) орендаря; за рішенням суду та в інших випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України.

21.03.2014 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар за договором) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (суборендар за договором) укладено договір про внесення змін до договору суборенди нежитлового приміщення від 01.04.2013 р., відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни до пункту 5.2 договору та виклали його в наступні редакції: «Строк суборенди встановлюється з « 01» квітня 2013 року (але не раніше дати підписання Акту у відповідності з п. 3.1. цього договору) по « 01» березня 2016 року включно. Строк дії цього договору - з дати підписання цього договору до 01 березня 2016 р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та умов договору суборенди нежитлового приміщення від 01.04.2013 р., а саме пункту 4.5 договору, не виконав взяті на себе зобов'язання щодо передачі позивачу акту наданих послуг за період з 01.01.2015 р. по 27.01.2015 р., що є перешкодою для коректного відображення бухгалтерської звітності позивача та заважає в реалізації прав позивача, закріплених в пункті 7 частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами п. 4.5 договору визначено, що не пізніше 5 числа кожного місяця орендар надає суборендарю акт наданих послуг за фактичну оренду приміщення за попередній місяць. Підтвердженням фактичного користування приміщенням орендарем є підписаний орендодавцем та уповноваженим представником орендаря Акт наданих послуг за фактичну оренду приміщення.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що відповідачем не надано доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин та тверджень, а також не надано суду доказів направлення/отримання позивачем акту наданих послуг за період з 01.01.2015 р. по 27.01.2015 р., то вимога позивача про зобов'язання відповідача виконати умови договору оренди від 01.04.2013 р., а саме пункту 4.5 та передати позивачу належним чином складений акт наданих послуг за період з 01.01.2015 р. по 27.01.2015 р. визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в 1 розмірі мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 28.12.2014 р., № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218 грн. 00 коп.

Нормами пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на день звернення позивача з позовом до суду) встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк».

Враховуючи викладене витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 218 грн. 00 коп. покладаються на відповідача та стягуються з останнього в дохід Державного бюджету України.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49,82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) виконати умови договору суборенди нежитлового приміщення від 01.04.2013 р., а саме пункт 4.5 та передати Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т, ) належним чином складений акт наданих послуг за період з 01.01.2015 р. по 27.01.2015 р.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

30.11.2015 р.

Суддя Спичак О.М.