ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Справа № 4/673

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоПлюшка І.А.,
суддів :Самусенко С.С., Татькова В.І. (доповідача),
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника військового прокурора Центрального регіону України
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 р.
та на рішеннягосподарського суду міста Києва від 30.06.2015 р.
у справі№ 4/673 господарського суду міста Києва
за позовом Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" (надалі - ДП "Українська авіаційна транспортна компанія")
доПублічного акціонерного товариства "Енергобанк" (надалі - ПАТ "Енергобанк")
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 1) Державний концерн "Укроборонпром"; 2) Арбітражний керуючий Швачка Сергій Васильович
простягнення 36 892 700,88 грн.
за участю представників:
від позивача- Бондар О.М.
від відповідача- Сердюк Б.Л.
від третьої особи-1- Уланівський С.Є.
від третьої особи-2- не з'явилися
від прокуратури- Коркішко В.М. (ГПУ), - Пантюхов О.В. (Центр. регіон України)

В С Т А Н О В И В:

ДП "Українська авіаційна транспортна компанія" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Енергобанк" та просило суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з останнього 36 892 700,88 грн., які в період з квітня по серпень 2009 року відповідачем було списано з депозитного рахунку позивача № 01, відкритого за укладеним між сторонами Договором банківського вкладу № 06/17 від 07.12.2006 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.06.2015 р. (суддя Борисенко І.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 р. (головуючий суддя Калатай Н.Ф., судді: Ропій Л.М., Рябуха В.І.), в задоволення позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та постановою, заступник військового прокурора звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати прийняті у даній справі рішення та постанову, прийняти нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 10.11.2015 р. (головуючий суддя Плюшко І.А., судді: Самусенко С.С., Татьков В.І. (доповідач) касаційну скаргу заступника військового прокурора прийнято до касаційного провадження, звільнено заступника військового прокурора від сплати судового збору, розгляд скарги призначено на 01.12.2015 р.

26 листопада від ПАТ "Енергобанк", через канцелярію Вищого господарського суду України, надійшов відзив на подану касаційну скаргу, за змістом якого відповідач у справі просить суд касаційної інстанції залишити без задоволення заявлено касаційну скаргу, а прийняті у справі рішення та постанову залишити без змін як такі, що прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства.

01 грудня, до початку судового засідання, через канцелярію Вищого господарського суду України, від арбітражного керуючого Швачки С.В. надійшло клопотання, в якому заявник вказує, що підтримує подану заступником військового прокурора касаційну скаргу та просить її задовольнити, а також просить розглядати справу без його участі у зв'язку з неможливістю прибути на судове засідання.

Оскільки суд касаційної інстанції в межах своїх повноважень тільки перевіряє дотримання та правильне застування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, та позбавлений встановлювати будь-які нові обставини справи, присутність учасників судового процесу чи їхніх повноважних представників не є обов'язковою, у зв'язку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути дану справу без участі арбітражного керуючого Швачки С.В.

01 грудня 2015 року, в судовому засіданні представником позивача подані пояснення на касаційну скаргу, за змістом яких заявник просить суд задовольнити в повному обсязі скаргу заступника військового прокурора.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, оцінивши доводи касаційної скарги, взявши до уваги заперечення, викладені у відзиві, а також клопотання третьої особи-2 та пояснення позивача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що подана касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 07.12.2006 р. Акціонерний банк "Енергобанк", правонаступником якого є ПАТ "Енергобанк" (Банк) та Державне підприємство Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія", правонаступником якого є ДП "Українська авіаційна транспортна компанія" (Вкладник) уклали договір банківського вкладу (депозиту) № 06/17 (надалі - Договір банківського вкладу), відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання, прийнявши від позивача грошові кошти (вклад), виплачувати йому суму депозиту та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених Договором банківського вкладу.

Судами з'ясовано, що на виконання умов Договору банківського вкладу відповідач відкрив позивачу депозитний рахунок № 01, з якого 20.05.2009 р. відповідач самостійно без відповідних розпоряджень позивача провів такі операції по списанню грошових коштів:

- відповідно до платіжного документу № 719584 від 20.05.2009 р. списав 800 000 грн. на рахунок № 37396912 в АБ "Енергобанк" в рахунок погашення заборгованості згідно з кредитним договором № 20702-в від 02.02.2007 р. та договором застави майнових прав № 20702-В/З від 02.02.2007 р.;

- відповідно до платіжного документу № 719466 від 20.05.2009 р. списав 2 552 551,73 грн. на рахунок № 37397911 в АБ "Енергобанк" в рахунок погашення заборгованості, процентів та пені згідно з кредитним договором № 703-01 від 26.03.2007 р. та договором застави майнових прав № 703-01/1-3 від 26.03.2006 р.;

- відповідно до платіжного документу № 719583 від 20.05.2009 р. списав 2 600 000 грн. на рахунок № 37396912 в АБ "Енергобанк" в рахунок погашення заборгованості, процентів та пені згідно з кредитним договором № 20816 від 31.03.2008 р. та договором застави майнових прав від 31.03.2008 р.;

- відповідно до платіжного документу № 719444 від 20.05.2009 р. списав 5 252 752,04 грн. на рахунок № 37397911 в АБ "Енергобанк" в рахунок погашення заборгованості, процентів та пені згідно з кредитним договором № 612-13 від 29.12.2006 р. та договором застави майнових прав № 612-13/1-3/3 від 12.08.2008 р.;

- відповідно до платіжного документу № 719496 від 20.05.2009 р. списав 12 147 466,75 грн. на рахунок № 37397911 в АБ "Енергобанк" в рахунок погашення заборгованості, процентів та пені згідно з кредитним договором № 804-28 від 29.12.2006 р. та договором застави майнових прав № 804-28/3 від 29.12.2006 р.;

- відповідно до платіжного документу № 719507 від 20.05.2009 р. списав 13 539 930,36 грн. на рахунок № 37397911 в АБ "Енергобанк" в рахунок погашення заборгованості, процентів та пені згідно з кредитним договором № 704-24 від 03.04.2007 р. та договором застави майнових прав № 704-24/1-3 від 03.04.2007 р.

Таким чином, відповідачем 20.05.2009 р. з рахунку позивача № 01 самостійно проведено операції по списанню грошових коштів на загальну суму 36 892 700,88 грн., що не заперечується сторонами та підтверджуються наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку позивача № 01 за період з 07.12.2006 р. по 27.10.2009 р.

Так, звертаючись до суду з відповідними позовними вимогами, ДП "Українська авіаційна транспортна компанія" просило суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 36 892 700,88 грн., посилаючись на те, що відповідач не мав правових підстав для їх списання.

Судова колегія Вищого господарського суду України погоджується з правомірними та обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій про безпідставність та недоведеність вказаних вимог позивача, з огляду на таке.

03.04.2007 р. Акціонерний банк "Енергобанк", правонаступником якого є відповідач (Банк) та Державне підприємство Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія", правонаступником якого є позивач (Позичальник) уклали договір про відкриття кредитної лінії № 704-24 (надалі - Кредитний договір-1), за умовами якого відповідач надав позивачу овердрафтний кредит в межах ліміту, встановленому п. 1.1. цього Договору в будь-який час протягом терміну його дії у разі виникнення у нього дебетового сальдо шляхом проведення платежів на суму, яка перевищує залишок коштів на поточному рахунку № 03 в АБ "Енергобанк" МФО 300272, а позивач зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, а також своєчасно сплатити комісії.

Згідно з п. 1.1 Кредитного договору-1 Банк встановлює Позичальнику відновлюваний ліміт овердрафтного кредитування в сумі 13 000 000 грн. для здійснення поточної фінансово-господарської діяльності із строком користування з 20.11.2007 р. по 30.11.2007 р.

Пунктом 6.1 Кредитного договору-1 сторони погодили, що у випадку відсутності заперечень сторін, строк користування овердрафтним кредитом, що зазначений у п. 1.1 цього договору, продовжується на наступний календарний місяць, однак не пізніше ніж 21.03.2009 р.

Згідно з п. 3.4. Кредитного договору-1 при настанні строків платежів відповідно до п. 1.1., 3.4. цього договору, позивач доручає відповідачу здійснити списання всієї суми заборгованості, яка виникла на день списання з його поточного рахунку (№ 03 в АБ 2Енергобанк"), а також всіх рахунків, що будуть відкриті після підписання цього договору в рахунок погашення заборгованості за цим договором.

Черговість направлення коштів для погашення простроченої заборгованості за кредитом та відсотками за його користування визначається відповідачем самостійно (п. 3.5. Кредитного договору 1).

Як вбачається з матеріалів справи та вірно вказано судами, факт надання відповідачем позивачу кредиту за Кредитним договором-1 сторонами не заперечувався і підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними виписками з банківського рахунку.

Також, 03.04.2007 р. АБ "Енергобанк" (Заставодержатель) та Державне підприємство Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" (Заставодавець) уклали договір застави майнових прав № 704-24/1-З (надалі - Договір застави-1), за умовами якого для своєчасного виконання зобов'язань за Кредитним договором-1 позивач передав відповідачу майнові права за Договором банківського вкладу в частині суми 13 000 000 грн.

Згідно з п. 2.1. Договору застави-1 відповідач набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави, якщо у момент настання стоку виконання позивачем зобов'язань за Кредитним договором-1 вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до умов Кредитного договору-1 суми кредиту.

При цьому, пунктом 2.3. Договору застави-1 сторони домовились, що у разі, якщо строк виконання зобов'язань позивача за Кредитним договором 1 настав, а позивач протягом 10 календарних днів не повертає кошти, позивач доручає відповідачу самостійно задовольнити свої вимоги шляхом списання коштів з депозитного рахунку в АБ "Енергобанк", а також всіх рахунків, що будуть відкриті після підписання цього договору в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором-1.

Як вірно зазначено судами, оскільки у п. 6.1 Кредитного договору-1 сторони домовились, що строк користування овердрафтним кредитом, що зазначений у п. 1.1. цього договору, закінчується 21.03.2009 р., позивач повинен був повернути відповідачу надані йому останнім за умовами Кредитного договору-1 грошові кошти в строк, не пізніше 01.04.2009 р.

Однак, договірні зобов'язання, взяті на себе за умовами Кредитного договору-1 та Договору застави-1, позивачем не були виконані, з огляду на що відповідач 20.05.2009 р., на підставі п. 3.4. Кредитного договору-1 та п. п. 2.1., 2.3. Договору застави-1, списав з депозитного рахунку № 01 грошові кошти в сумі 13 539 960,36 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що 29.12.2006 р. АБ "Енергобанк" (Банк) та Державне підприємство Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" (Позичальник) уклали договір про відкриття кредитної лінії № 612-13 (надалі - Кредитний договір-2), за умовами якого відповідач відкрив позивачу відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 5 058 487,33 грн. терміном дії з 29.12.2006 р. по 26.10.2009 р. для здійснення поточної фінансово-господарської діяльності, а позивач зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, а також своєчасно сплатити комісії.

Згідно з п. 3.7. Кредитного договору-2 при настанні строків платежів на підставі п. п. 1.1., 3.3., 3.4. цього договору, позивач доручає відповідачу здійснити списання всієї суми заборгованості, яка виникла на день списання з його поточного рахунку № 01 в АБ "Енергобанк", а також всіх рахунків, що будуть відкриті після підписання цього договору в рахунок погашення заборгованості за цим договором.

Черговість направлення коштів для погашення простроченої заборгованості за кредитом та відсотками за його користування визначається відповідачем самостійно (п. 3.9. Кредитного договору-2).

Судами встановлено, що відповідач належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором-2, надавши позивачу кредит, що не заперечується сторонами та підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку.

Також, 12.08.2008 р. АБ "Енергобанк" (Заставодержатель) та Державне підприємство Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" (Заставодавець) уклали договір застави майнових прав № 612-13/1-З/3 (надалі - Договір застави-2), відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1. цього договору, позивач на умовах, передбачених цим договором, передав в заставу відповідачу майнові права за Договором банківського вкладу в частині 5 801 877,08 грн.

Згідно з п. 1.1. Договору застави-2 застава за цим договором забезпечує вимоги відповідача, що випливають з Кредитного договору-2.

У відповідності з п. 2.2. Договору застави-2 відповідач набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмета застави у випадку, якщо кошти, зазначені в Кредитному договорі-2, комісійна винагорода, пеня, штрафні санкції, які були забезпечені заставою, не будуть повернуті в строк, передбачений Кредитним договором-2 або достроково у випадку порушення позивачем умов цього договору або Кредитного договору-2.

За змістом п. 3.3. Договору застави-2 відповідач набуває право звернути стягнення на предмет застави, якщо позивач не виконає своїх зобов'язань або вони не будуть виконані повністю за Кредитним договором-2, а саме, якщо позивач не поверне відповідачу кредитні кошти у повному обсязі та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум комісійної винагороди, відсотків або пені.

Водночас, у п. 3.1. Договору застави-2 сторони домовились, що у разі невиконання позивачем зобов'язань за цим договором та Кредитним договором, він доручає відповідачу списати грошові кошти в рахунок погашення заборгованості з депозитного рахунку, відкритого в АБ "Енергобанк" на підставі Договору банківського вкладу, поточного рахунку, а також всіх рахунків, що будуть відкриті після підписання цього договору.

Так, матеріалами справи підтверджується і сторонами не заперечується, що зобов'язання, передбачені умовами Кредитного договору-2 та Договору застави-2, позивач не виконав, з огляду на що відповідач 20.05.2009 р., на підставі п. 3.7. Кредитного договору-2 та п. 3.1. Договору застави-2, списав з депозитного рахунку № 01 грошові кошти в сумі 2 252 752,04 грн.

Місцевим та апеляційним господарськими судами з'ясовано, що 26.03.2007 р. між АБ "Енергобанк" (Банк) та Державним підприємством Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" (Позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії № 703-01 (надалі - Кредитний договір-3), за умовами якого відповідач відкрив позивачу відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 3 529 000 грн. терміном дії з 26.03.2007 р. по 26.10.2009 р. для здійснення поточної фінансово-господарської діяльності, а позивач зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, а також своєчасно сплатити комісії.

Згідно з п. 3.7. Кредитного договору-3 при настанні строків платежів згідно п. 1.1., 3.3., 3.4. цього договору, позивач доручає відповідачу здійснити списання всієї суми заборгованості, яка виникла на день списання, з його поточного рахунку № 01 в АБ "Енергобанк", а також всіх рахунків, що будуть відкриті після підписання цього договору в рахунок погашення заборгованості за цим договором.

Черговість направлення коштів для погашення простроченої заборгованості за кредитом та відсотками за його користування визначається відповідачем самостійно (п. 3.9. Кредитного договору-3).

Факт надання відповідачем позивачу кредиту за Кредитним договором-3 сторонами у даній справі не заперечується і підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку.

26 березня 2007 року АБ "Енергобанк" (Заставодержатель) та Державне підприємство Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" (Заставодавець) уклали договір застави майнових прав № 703-01/1-З (надалі - Договір застави-3), згідно з яким в забезпечення виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1. цього договору, позивач на умовах, передбачених цим договором, передав в заставу відповідачу майнові права за Договором банківського вкладу в частині суми 4 047 617,97 грн.

Згідно з п. 1.1. Договору застави-3, застава за цим договором забезпечує вимоги відповідача, що випливають з Кредитного договору-3.

Пунктом 2.1. Договору застави-3 передбачено, що відповідач набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави, якщо у момент настання строку виконання позивачем зобов'язань за Кредитним договором-3 вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до умов Кредитного договору 3 строки суми кредиту.

Водночас, відповідно до п. 2.3. Договору застави-3 у разі, якщо строк виконання зобов'язань позивача за Кредитним договором 3 настав, а позивач протягом десяти календарних днів не повертає кошти, позивач доручає відповідачу самостійно задовольнити свої вимоги шляхом списання коштів з депозитного рахунку в АБ "Енергобанк" № 01/980, а також всіх рахунків, що будуть відкриті після підписання цього договору в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором 3.

Позивач договірні зобов'язання, взяті на себе за умовами Кредитного договору-3 не виконав, що підтверджується матеріалами даної справи, зважаючи на що 20.05.2009 р. відповідачем, на підставі п. 3.7. Кредитного договору-3 та п. 2.3. Договору застави-3, було списано з депозитного рахунку № 01 грошові кошти в сумі 2 552 551,73 грн.

Судами було також встановлено, що 29.12.2006 р. АБ "Енергобанк" (Банк) та Державне підприємство Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" (Позичальник) уклали договір про відкриття кредитної лінії № 804-28 (надалі - Кредитний договір-4), за умовами якого відповідач відкрив позивачу відкличну відновлювальну мультивалютну кредитну лінію з лімітом кредитування в еквіваленті 13 098 000 грн. для здійснення поточної фінансово-господарської діяльності, а позивач зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, а також своєчасно сплатити комісії.

Згідно з п. 3.7. Кредитного договору-4 при настанні строків платежів згідно п. 1.1., 3.3., 3.4. цього договору, позивач доручає відповідачу здійснити списання всієї суми заборгованості, яка виникла на день списання, з його поточного рахунку № 01 в АБ "Енергобанк", а також всіх рахунків, що будуть відкриті після підписання цього договору в рахунок погашення заборгованості за цим договором.

Черговість направлення коштів для погашення простроченої заборгованості за кредитом та відсотками за його користування визначається відповідачем самостійно (п. 3.9. Кредитного договору-4).

Відповідачем було надано позивачу кредит за Кредитним договором-4, що підтверджується наявними матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі.

29 грудня 2006 року між АБ "Енергобанк" (Заставодержатель) та Державним підприємством Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" (Заставодавець) укладено договір застави майнових прав № 804-28/3 (надалі - Договір застави-4), згідно з яким в забезпечення виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1. цього договору, позивач на умовах, передбачених цим договором, передає в заставу відповідачу майнові права за Договором банківського вкладу в частині суми 13 977 012,11 грн.

Згідно з п. 1.1. Договору застави-4 застава за цим договором забезпечує вимоги відповідача, що випливають з Кредитного договору-4.

За змістом п. 2.2. Договору застави-4 відповідач набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмета застави у випадку, якщо кошти, зазначені в Кредитному договорі-4, комісійна винагорода, пеня, штрафні санкції, які були забезпечені заставою, не будуть повернуті в строк, передбачений Кредитним договором-4 або достроково у випадку порушення позивачем умов цього договору або Кредитного договору-4.

У відповідності з п. 3.3. Договору застави-4 відповідач набуває право звернути стягнення на предмет застави, якщо позивач не виконає своїх зобов'язань або вони не будуть виконані повністю за Кредитним договором-4, а саме, якщо позивач не поверне відповідачу кредитні кошти у повному обсязі та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум комісійної винагороди, відсотків або пені.

При цьому, пунктом 3.1. Договору застави-4 передбачено, що у разі невиконання позивачем зобов'язань за цим договором та Кредитним договором-4, він доручає відповідачу списати грошові кошти в рахунок погашення заборгованості з депозитного рахунку, відкритого в АБ "Енергобанк" на підставі Договору банківського вкладу, згідно з п. 1.2. цього договору, поточного рахунку, а також всіх рахунків, що будуть відкриті після підписання цього договору.

Матеріалами справи підтверджується і сторонами не заперечується, що зобов'язання відповідно до Кредитного договору-4 та Договору застави-4, позивач не виконав належним чином, а тому 20.05.2009 р. відповідач, на підставі п. 3.7. Кредитного договору-4 та п. 3.1. Договору застави-4, списав з депозитного рахунку № 01 грошові кошти в сумі 12 147 466,75 грн.

Крім того, судами попередніх інстанцій було встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 02.02.2007 р. АБ "Енергобанк" (Заставодержатель) та Державне підприємство Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" (Заставодавець) уклали договір застави майнових прав № 20702-В/3, відповідно до умов якого застава за цим договором забезпечує вимоги відповідача, які випливають з договору про надання споживчого кредиту № 20702-В від 02.02.2007 р. зі всіма змінами та доповненнями до нього, що укладений між відповідачем та Григоренко Наталією Сергіївною, за змістом якого відповідач відкрив Григоренко Н.С. відновлювальну відкличну кредитну лінію в сумі 155 000 доларів США .

Відповідно до п. 1.2. договору застави майнових прав № 20702-В/3 позивач передав у заставу відповідача майнові права за Договором банківського вкладу в частині в сумі 800 000 грн.

Згідно з п. 2.3. договору застави майнових прав № 20702-В/3 в разі, якщо строк виконання зобов'язань Григоренко Н.С. за кредитним договором настав, а Григоренко Н.С. протягом десяти календарних днів не повертає кошти, позивач доручає відповідачу самостійно задовольнити свої вимоги шляхом списання коштів з депозитного рахунку позивача в АБ "Енергобанк", а також всіх рахунків, що будуть відкриті після підписання цього договору в рахунок погашення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії.

Так, як вбачається з договору про відкриття кредитної лінії № 20702-В від 02.02.2007 р. та додаткових угод до нього Григоренко Н.С. була зобов'язана повністю погасити свою заборгованість перед відповідачем у строк до 27.02.2009 р., однак з розрахунку відповідача слідує, що станом на 19.05.2009 р. заборгованість перед відповідачем за вказаним договором становила 1 043 030,47 грн.

Також, 31.03.2008 р. АБ "Енергобанк" (Заставодержатель) та Державне підприємство Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" (Заставодавець) уклали договір застави майнових прав, за умовами якого застава за цим договором забезпечує вимоги відповідача, які випливають з договору про надання споживчого кредиту № 20816 від 31.03.2008 р., що укладений між відповідачем та Шпаруком Андрієм Савичем, за умовами якого відповідач надав Шпаруку А.С. кредит в сумі 6 000 000 грн.

Відповідно до п. 1.2. договору застави майнових прав від 31.03.2008 р. позивач передав у заставу відповідача майнові права за Договором банківського вкладу в частині суми 2 600 000 грн.

У відповідності з п. 3.1. договору застави майнових прав від 31.03.2008 р. у разі невиконання Шпаруком А.С. зобов'язань за кредитним договором, позивач доручає відповідачу самостійно списати грошові кошти в рахунок погашення заборгованості з депозитного рахунку, що відкритий в АБ "Енергобанк", на підставі Договору банківського вкладу, згідно з п. 1.2. цього договору, а також всіх рахунків, що будуть відкриті після підписання цього договору.

За даними, наданими суду відповідачем вбачається, що станом на 19.05.2009 р. Шпарук Андрій Савич мав заборгованість за про надання споживчого кредиту № 20816 від 31.03.2008 р. перед відповідачем в сумі 6 636 697,07 грн.

Зважаючи на наявність простроченої більше, ніж на 3 місяці заборгованості, на засіданні кредитного комітету відповідача від 19.05.2009 р. було прийнято рішення № 62 частково списати за рахунок застави майнових прав, а саме депозитного вкладу позивача за Договором банківського вкладу:

- за кредитним договором Григоренко Н.С. № 20702-В від 02.02.2007 р. - прострочені відсотки, відсотки, кредит, пеню;

- за кредитним договором Шпарука А.С. № 20816 від 31.03.2008 р. - прострочені відсотки, відсотки, кредит, пеню.

На підставі зазначеного рішення, з депозитного рахунку позивача 20.05.2009 р. відповідачем було списано 800 000 грн. за кредитним договором Григоренко Н.С. та 2 600 000 грн. - за кредитним договором Шпарука А.С.

Так, згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч. 2 ст. 1066 ЦК України).

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (ч. 3 ст. 1066 ЦК України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

При цьому, частина 2 ст. 1071 ЦК України визначає, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

У відповідності зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, укладаючи кредитні договори та договори застави, сторони були вільними в укладенні договору та визначенні (погодженні) його умов, проте, підписавши вказані договори, сторони взяли на себе зобов'язання виконувати їх умови.

При цьому, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, законодавством не заборонено учасникам господарських правовідносин проводити списання банками коштів з рахунку клієнт без подання останнім відповідного платіжного доручення.

Так, пункт 1.38. статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлює, що списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Згідно з положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ № 22 від 21.01.2004 р., договірне списання - це списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Відповідно до п. 26.1., 26.2. ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо).

Отже, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про те, що грошові кошти в сумі 36 892 700,88 грн. були списані відповідачем на підставі всіх вище зазначених кредитних договорів та договорів застави в порядку договірного списання, що не суперечить приписам чинного законодавства, зважаючи на що позивачу правомірно було відмовлено в задоволенні позову.

Щодо посилань позивача на те, що під час списання грошових коштів відповідачем було порушено вимоги Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", а саме не вчинено встановлених статтею 27 дій - направлення, письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, слід зазначити, що договірне списання - режим списання грошових коштів, врегульований спеціальними нормами чинного законодавства, а тому обмеження, передбачені статтею 27 даного Закону, до правовідносин, які виникають під час договірного списання, не можуть застосовуватись.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, задоволення забезпеченої обтяженням вимоги обтяжувача здійснюється шляхом переказу йому грошової суми, достатньої для повного задоволення цієї вимоги. Такий переказ може здійснюватися банком у порядку договірного списання. Якщо на момент звернення стягнення грошові кошти, які є предметом забезпечувального обтяження, знаходяться у володінні обтяжувача і їх сума перевищує розмір забезпеченої обтяженням вимоги, обтяжувач зобов'язаний повернути надлишок боржнику.

Як вбачається з матеріалів справи та досліджено судами попередніх інстанцій під час вирішення спору по суті, у всіх кредитних договорах і договорах застави сторони передбачили право відповідача здійснити за певних умов договірне списання грошових коштів з депозитного рахунку, відкритого на підставі Договору банківського вкладу.

Судова колегія касаційної інстанції також погоджується з правомірними висновками місцевого та апеляційного господарських судів стосовно того, що незважаючи на те, що вказані договори містять також умови, згідно з якими відповідач має право, у випадку порушення строків виконання позивачем своїх договірних зобов'язань, звернути стягнення на предмет застави шляхом уступки позивачем відповідачу вимоги, що випливає із заставленого права, і що в такому випадку відповідач набуває право переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави, для чого необхідно укласти договір уступки права вимоги, на що посилаються позивач та заступник військового прокурора, не може бути підставою для ствердження про незаконність дій відповідача з договірного списання грошових коштів позивача з депозитного рахунку за певних, визначених договором умов, оскільки таке право відповідача на здійснення вказаних дій узгоджено сторонами в укладених у встановленому законом порядку кредитних договорах та договорах застави, які не були визнані недійсними в судовому порядку.

Крім того, суди обґрунтовано відхилили доводи відповідача, викладені у його заяві про застосування строку позовної давності, оскільки у даному випадку суд відмовляє в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості за результатами розгляду справи по суті (п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 р. № 10).

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги зроблені судами висновки, рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2015 р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 р. прийняті з правильним застосуванням норм чинного законодавства, ґрунтуються на повному та всебічному з'ясуванні всіх обставин справи, з огляду на що вказані судові акти підлягають залишенню без змін.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що оскаржувані судові акти прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги, з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових актів не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1119 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника військового прокурора Центрального регіону України залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 р. та рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2015 р. у справі № 4/673 залишити без змін.

Головуючий суддя І.А. Плюшко

Суддя С.С. Самусенко

Суддя (доповідач) В.І. Татьков