КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Справа№ 32/88

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2 - представник;

Від відповідача: не з'явився;

Від заявників: ОСОБА_3- представник.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Служби безпеки України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2015

у справі № 32/88 (суддя Підченко Ю.О.)

за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6

про зняття арешту

за позовом Служби безпеки України

до Державного підприємства „Житлоінбуд"

про виконання зобов'язань за договором.

ВСТАНОВИВ:

Служба безпеки України звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства „Житлобуд" про зобов'язання відповідача виконати зобов'язання за Договором №1 від 09.10.2003 щодо передачі Службі безпеки України 844,04 кв.м. загальної площі житла в м. Києві.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2008 по справі №32/88 позовні вимоги Служби безпеки України задоволено повністю, зобов'язано Державне підприємство „Житлоінбуд" виконати зобов'язання за Договором №1 від 09.10.2003 про заміну сторони у зобов'язанні та передати Службі безпеки України 844,04 кв.м. загальної площі житла в м. Києві.

На виконання рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2008 судом видано накази від 04.07.2008 №32/88.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2008 по справі №32/88 зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві на виконання наказу господарського суду міста Києва від 04.07.2008 р. №32/88, у разі невиконання Державним підприємством „Житлоінбуд" рішення про передачу Службі безпеки України 844,04 кв.м. загальної площі житла в місті Києві в добровільному порядку, накласти арешт на виявлене житло, здійснити забезпечення збереження та передачі житла до сфери управління Служби безпеки України.

02.07.2015 р. до Господарського суду міста Києва по справі №32/88 за позовом Служби безпеки України до Державного підприємства „Житлоінбуд" про виконання зобов'язань за договором, надійшла заява ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи подану заяву заявники вказують на те, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 було накладено помилково, оскільки станом на 2008 вказана квартира не перебувала на балансі Державного підприємства „Житлоінбуд", а була передана у власність територіальної громади Подільського району, про що листом було поінформовано КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності". За таких обставин, заявники просять зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, оскільки у зв'язку із накладеним ухвалою господарського суду міста Києва від 01.10.2008 по справі №32/88 арештом, вони позбавлені можливості приватизувати займану житлову площу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2015 по справі № 32/88 заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 б/н від 02.07.2015 р. про зняття арешту з квартири було задоволено.

Присуджено зняти арешт з квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Служба безпеки України звернулася до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.09.2015 у справі №32/88 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зняття арешту відмовити.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл судової справи між суддями апеляційну скаргу Служби безпеки України у справі № 32/88 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2015 у зв'язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці та судді Михальської Ю.Б. на курсах підвищення кваліфікації, було здійснено заміну суддів на суддю Гончарова С.А. та суддю Шапталу Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2015 поновлено строк на апеляційне оскарження, прийнято апеляційну скаргу до свого провадження, розгляд справи призначено на 19.11.2015.

11.11.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника заявників надійшов відзив на апеляційну скаргу, який колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 враховуючи вихід суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б, що входять до постійного складу судової колегії, визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2015, розгляд справи відкладено на 01.12.2015.

В судовому засіданні 01.12.2015 представники позивача, та заявників надали свої пояснення по справі. Інші учасники в судове засідання не з'явились, причини неявки суду невідомі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та заявників, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи а саме, інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, об'єкт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, знаходилась під обтяженням (арешт нерухомого майна) на підставі ухвали господарського суду міста Києва від 01.10.2008.

Розпорядженням Подільської районної у місті Києві державної адміністрації №191 від 09.03.2005 „Про включення житлових приміщень до числа службових" квартиру АДРЕСА_1 було включено до числа службових квартир Управління державної охорони України.

Розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації №1139 від 16.09.2005 „Про надання службової квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4" затверджено рішення адміністрації Управління держаної охорони України про надання службової двокімнатної квартири №49 жилою площею 35,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_3 співробітнику Управління державної охорони України ОСОБА_4 на родину з 3-х осіб в т.ч.: він, дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_7.

20.09.2005 Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією на підставі розпорядження №1139 від 16.09.2005 р. „Про надання службової квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4" ОСОБА_4 було видано ордер на право зайняття службового жилого приміщення №000130.

Відповідно до рішення Подільської районної у місті Києві ради №450 від 07.02.2006 р. „Про прийняття до комунальної власності територіальної громади Подільського району квартир" квартиру АДРЕСА_1 було прийнято до комунальної власності територіальної громади Подільського району.

Згідно акту б/н від 27.10.2006 Державне підприємство „Житлоінбуд" передало, а Голова Подільської районної у м. Києві державної адміністрації прийняв до комунальної власності двокімнатну квартиру №49 жилою площею 35,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_3.

Розпорядженням Подільської районної у м. Києві державної адміністрації №636 від 03.11.2014 „Про виключення житлової площі із числа службових жилих приміщень Управління державної охорони України" двокімнатну квартиру №49 жилою площею 35,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_3, в якій зареєстрований та проживає ОСОБА_4 з родиною з 3-х осіб, виключено з числа службових жилих приміщень Управління державної охорони України.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що на момент прийняття рішення по справі №32/88, квартира АДРЕСА_1 не перебувала на балансі Державного підприємства „Житлоінбуд", а була передана у власність територіальній громаді Подільського району та з листопаду 2014 року має правовий режим державного (неслужбового) житла.

Отже, враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 станом на момент прийняття судом першої інстанції рішення по справі №32/88 перебувала у власності територіальної громади Подільського району у державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві були відсутні правові підстави для накладення арешту на вказану квартиру.

Частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2009 у справі №38/268 було встановлено, що 15.01.2009 ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві було складено акт опису й арешту квартири Державного підприємства „Житлоінбуд" за №49 по вул. Осиповського, 9 у м. Києві. Згідно з вказаним актом в його графі „Описане майно прийняв на відповідальне зберігання, копію акту опису й арешту отримав" зазначено: „Передано згідно виконавчого документу до сфери управління ОСОБА_8 СБУ".

З наведеного вбачається, що дана квартира була описана та арештована ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві та передана Службі безпеки України виключно на зберігання.

Також, судом першої інстанції в межах розгляду справи №38/268 було встановлено, що акт вилучення у боржника предметів, зазначених в рішенні суду, та передачі їх стягувачу, зокрема акт про передачу ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві квартири №49 у житловому будинку АДРЕСА_3 до сфери управління Служби безпеки України, як того вимагає ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження" та п. 5.9 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 р. №74/5 не підписувався, а тому Служба безпеки України не набула права оперативного управління квартирою.

Оскільки, на момент розгляду даної справи судом першої інстанції набрало законної сили та діяло рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2009 у справі №38/268, то встановлені ним факти мали обов'язкову силу для вирішення даної заяви.

Як вже зазначалось судом, підставою для звернення з даною заявою стало те, що у зв'язку із накладеним ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2008 по справі №32/88 арештом, заявники позбавлені можливості приватизувати займану житлову площу.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Частиною 1 статті 6 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" визначено, що незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними квартири (будинки), в яких мешкають військовослужбовці, котрим встановлена пільга Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Отже, враховуючи вище викладене, а також те, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 було накладено безпідставно та за відсутності відповідних правових підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість, безпідставність вимог скаржника та відмови у задоволенні апеляційної скарги Служби безпеки України.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що ухвала у даній справі прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в ухвалі, дійсним обставинам справи, тому ухвала є законною та обґрунтованою. Підстав для скасування або зміни вказаної ухвали та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Служби безпеки України залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2015 по справі № 32/88 залишити без змін.

Матеріали справи № 32/88 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко