ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.11.2015р. Справа № 905/2579/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова група «Донпроменерго», м. Маріуполь, Донецька область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м. Краматорськ, Донецька область

про стягнення 1 516 157 грн. 57 коп.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю від 02.10.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю №121114-12/63 від

12.11.2014р.

ОСОБА_3 представник за довіреністю №181114-4/63 від

18.11.2014р.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 26.11.2015р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 312) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова група «Донпроменерго», м. Маріуполь, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м. Краматорськ, Донецька область, про стягнення заборгованості за договором №240314-5Д2.1/28И від 24.03.2014 року на виконання робіт з впровадження мікропроцесорного захисту на ПС «Горлівка-110», «Бутовка-Глибока-110», «Тельманово-110» у сумі 1 004 211 грн. 26 коп., пені у сумі 141 281 грн. 80 коп., 3% річних у сумі 18 069 грн. 41 коп., інфляційні витрати у сумі 352 595 грн. 10 коп., а всього 1 516 157 грн. 57 коп.

Ухвалою суду від 09.10.2015р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 22.10.2015р. Ухвалою суду від 22.10.2015р. розгляд справи відкладено на 05.11.2015р.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 05.11.2015р. по 26.11.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за вказаним договором щодо оплати вартості виконаних робіт. Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст.ст. 509, 526, 530, 612, 625, 837, 853, 854 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 231 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судових засіданнях 22.10.2015р., 05.11.2015р. та 26.11.2015р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на укладання договору №240314-5Д2.1/28И від 24.03.2014 року із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості підрядних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування пені, 3% річних, інфляційних витрат.

Представник відповідача у судових засіданнях 22.10.2015р., 05.11.2015р. та 26.11.2015р. заперечував проти задоволення позовних вимог, відзив на позов не надав, в усній формі повідомив, що договір №240314-5Д2.1/28И від 24.03.2014 року, акти за цим договором та інші документи знищені під час проведення антитерористичної операції, жодних доказів на підтвердження цього суду не надав, 26.11.2015р. через канцелярію господарського суду Донецької області надав заперечення по справі, у яких зазначив, що позивачем не надано доказів належного виконання своїх обовязків за договором. Через канцелярію господарського суду Донецької області представником відповідача надані заперечення по справі та клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго», м. Краматорськ, Донецька область (далі Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова група «Донпроменерго», м. Маріуполь, Донецька область (далі Підрядник) був укладений Договір №240314-5Д2.1/28И від 24.03.2014 року (далі за текстом Договір), за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобовязується відповідно до умов договору, виконати роботи з впровадження мікропроцесорного захисту на ПС «Горлівка-110», «Бутовка-Глибока-110», «Тельманово-110», а замовник приймає та оплачує належним чином виконані роботи.

Додатковою угодою №1 від 24.03.2014р. до договору №240314-5Д2.1/28И від 24.03.2014 року сторони домовились внести наступні зміни.

Пункт 1 Договору «Предмет договору» викладено в наступній редакції: «Замовник доручає, а підрядник зобовязується відповідно до умов договору, виконати роботи з впровадження мікропроцесорного захисту на Харцизьких ВЕМ ПС «Бутовка-Глибока-110», придбання обладнання та виконання робіт з модернізації диференційно-фазного захисту (ДФЗ) ПЛ-110кВ «Кринічна» та дистанційного захисту ПЛ-35кВ «Калиново-Восточная 1» і «Калиново-Восточная 2». а замовник приймає та оплачує належним чином виконані роботи.

Пункт 2.1 Договору викладено в наступній редакції: «Договірна ціна робіт визначається на основі кошторису (додаток 2 до договору) та відомості поставки обладнання (додаток 4 до договору), що є невідємною частиною договору і становить 1 008 419 грн. 53 коп., у т.ч. ПДВ 168 069 грн. 92 коп.

Пункт 2.2 Договору викладено в наступній редакції: «Розрахунки за цим договором будуть здійснюватися шляхом надання проміжних платежів та остаточного розрахунку».

Пункт 2.2.2 Договору викладено в наступній редакції: «Замовник здійснює проміжні платежі протягом 5 (пяти) робочих днів по закінченню 60 (шістдесяти) календарних днів з дати прийняття на умовах даного договору виконаних робіт».

Пункт 2.2.5 Договору викладено в наступній редакції: «Остаточний розрахунок за виконані за цим договором роботи, замовник здійснить по закінченню 60 (шістдесяти) календарних днів з Дати прийняття Обєкту в експлуатацію відповідно до умов цього договору».

Згідно п. 17.1, Договір набирає чинності з дати його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2014р., але у всякому разі до завершення всіх розрахунків між сторонами. Дострокове розірвання договору допускається тільки на підставах, передбачених цим договором, законом або за згодою обох сторін.

Факт придбання обладнання та, відповідно, факт його прийняття з боку відповідача, Публічним акціонерним товариством ДТЕК Донецькобленерго, підтверджується видатковою накладною №124 від 02.12.2014р. на суму 772 414 грн. 80 коп., рахунком на оплату №193 від 02.12.2014р. належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи, з відмітками про отримання - підписами уповноважених осіб. Означені накладні підписані сторонами без заперечень.

На виконання умов договору за наслідками господарських операцій позивачем складена податкова накладна, яка міститься у матеріалах справи.

Факт виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань щодо виконання робіт з впровадження мікропроцесорного захисту та модернізації диференційно-фазного захисту за Договором №240314-5Д2.1/28И від 24.03.2014 року на суму 231 796 грн. 46 коп., також підтверджується наступними актами форми КБ-2В:

- акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014р. від 11.12.2014р. на суму 51 051 грн. 20 коп., у т.ч. ПДВ 8 508 грн. 53 коп.;

- акт № 2н приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014р. від 11.12.2014р. на суму 180 745 грн. 26 коп., у т.ч. ПДВ 30 124 грн. 21 коп.

Вказані акти підписані повноважними представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Факт виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за Договором №240314-5Д2.1/28И від 24.03.2014 року на загальну суму 1 004 211 грн. 26 коп., підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків станом за період з 01.01.2013р. по 03.04.2015р., підписаного обома сторонами, згідно якого позивачем виконано робіт та поставлено товар на загальну суму 1 004 211 грн. 26 коп., а відповідачем у свою чергу оплата робіт не проводилось.

Таким чином, судом встановлено, що зобовязання з оплати вартості придбаного обладнання та виконаних робіт за договором відповідачем не виконані, вартість робіт та обладнання у розмірі 1 004 211 грн. 26 коп. станом на час розгляду справи не сплачена.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для ухилення від виконання свого обовязку за договором стосовно оплати робіт, як це визначено п. 2.2.2 договору: замовник здійснює проміжні платежі протягом 5 (пяти) робочих днів по закінченню 60 (шістдесяти) календарних днів з дати прийняття на умовах даного договору виконаних робіт.

Таким чином, граничним строком оплати виконаних робіт та поставленого товару, встановленим п.2.2.2 договору, за грудень 2014р. згідно з актами №1 та 2н є 15.02.2015р., згідно з видатковою накладною №124 є 07.02.2015р.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається здійснення відповідачем розрахунку з позивачем впродовж вказаного строку, що призвело до порушення відповідачем зобовязання з оплати робіт як боржником, який прострочив виконання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №240314-5Д2.1/28И від 24.03.2014 року на поставку та монтаж товарів у сумі 1 004 211 грн. 26 коп. обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Крім стягнення основної заборгованості позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 18 069 грн. 41 коп., оцінюючи правомірність нарахування яких суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі вказаної норми закону нараховані та заявлені до стягнення 3% річних:

- за актами № 1 та № 2н за період з 10.02.2015р. по 09.09.2015р. у сумі 4 038 грн. 97 коп.;

- за видатковою накладною №124 за період з 01.02.2015р. по 09.09.2015р. у сумі 14 030 грн. 44 коп.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є арифметично невірним з огляду на те, що розрахунок 3% річних здійснюється за кожним актом виконаних робіт окремо та невірно визначений граничний строк оплат за проміжними платежами.

Фактично розмір 3% річних складає:

- за актами № 1 та № 2н за період з 16.02.2015р. по 09.09.2015р. у сумі 3 924 грн. 66 коп.;

- за видатковою накладною №124 за період з 07.02.2015р. по 09.09.2015р. у сумі 13 649 грн. 52 коп.

Всього розмір 3% річних складає 17 574 грн. 18 коп. на підставі чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а в частині стягнення 3% річних у сумі 495 грн. 23 коп. задоволенню не підлягають.

Позивачем також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати за прострочення оплати вартості робіт у розмірі 352 595 грн. 10 коп., а саме:

- за актами № 1 та № 2н за період з лютого 2015р. по липень 2015р. у сумі 81 387 грн. 55 коп.;

- за видатковою накладною №124 за період з лютого 2015р. по липень 2015р. у сумі 271 207 грн. 55 коп.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за вказаний період, суд дійшов висновку, що він є методологічно та арифметично невірним, оскільки невірно визначений граничний строк оплат за проміжними платежами та в розрахунках позивача період нарахування не відповідає вимогам п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, відповідно до якого розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Крім того, індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення та ст.ст. 17, 18 Закону України Про інформацію використовується те є офіційним індекс, розрахований Державною службою статистики України, який наводиться з одним десятковим знаком після коми.

На підставі цього суд зробивши розрахунок інфляційних втрат дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних, обчислених:

- за актами № 1 та № 2н за період з березня 2015р. по липень 2015р. у сумі 65 624 грн. 25 коп.;

- за видатковою накладною №124 за період з березня 2015р. по липень 2015р. у сумі 218 679 грн. 55 коп.

Фактично розмір інфляційних втрат дорівнює 284 303 грн. 80 коп. на підставі чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 68 291 грн. 30 коп. задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у сумі 141 281 грн. 80 коп., виходячи з облікової ставки Національного банку України, а саме:

- за актами № 1 та № 2н за період з 10.02.2015р. по 10.08.2015р. у сумі 33 207 грн. 22 коп.;

- за видатковою накладною №124 за період з 01.02.2015р. по 01.08.2015р. у сумі 108 074 грн. 58 коп.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Аналогічні норми містяться в ст. 549 Цивільного кодексу України, згідно з якими штрафом/пенею визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема, в разі прострочення виконання.

Пунктом 13.4 Договору №240314-5Д2.1/28И від 24.03.2014р. передбачено, що замовник несе відповідальність за порушення грошових зобовязань, а саме сплачує неустойку в розмірі облікової ставки НБУ від договірної ціни за кожен день прострочення.

Разом з тим, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Фактично розмір пені дорівнює:

- за актами № 1 та № 2н за період з 16.02.2015р. по 16.08.2015р. у сумі 287 192 грн. 36 коп.;

- за видатковою накладною №124 за період з 07.02.2015р. по 07.08.2015р. у сумі 146 207 грн. 01 коп.

Всього розмір пені дорівнює 433 399 грн. 37 коп., на підставі чого позовні вимоги у сумі 141 281 грн. 80 коп. підлягають задоволенню

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат було здійснено за допомогою програмного забезпечення «Ліга Закон».

Крім того, відповідачем надано клопотання про продовження розгляду справи на 15 днів. Згідно з п.3.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 року, чи є той чи інший випадок винятковим, вирішує суд з урахуванням конкретних обставин даної справи, в тому числі її складності, кількості учасників судового процесу, значного обсягу доказів, які підлягають збиранню та оцінці, тощо. Судом у задоволенні клопотання відповідача відмовлено, оскільки обставини викладені у клопотанні не є винятковими, розгляд справи неодноразово відкладався, відповідачу неодноразово надавалась можливість ознайомитись з матеріалами справи, у зв'язку з чим вбачається достатня кількість часу для підготовки заперечень.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом України Про індексацію грошових доходів населення, ст.ст. 17, 18 Закону України Про інформацію ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 549, 610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України; ч. 1, 7 ст. 193, ч.1 ст.230, ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Островського, буд. 8, ідентифікаційний код 00131268) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансово-промислова група Донпроменерго (87518, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 72, ідентифікаційний код 37604038) заборгованість за договором №240314-5Д2.1/28И від 24.03.2014р. у сумі 1 004 211 грн. 26 коп., 3% річних у сумі 17 574 грн. 18 коп., інфляційні втрати у сумі 284 303 грн. 80 коп., пені у сумі 141 281 грн. 80 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 21 710 грн. 56 коп.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова група «Донпроменерго» 3% річних у сумі 495 грн. 23 коп. та інфляційних втрат у сумі 68 291 грн. 30 коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 26.11.2015р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01.12.2015р.

Суддя Ю.С. Мельниченко