ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015 р. Справа №904/5632/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Науменка І.М. (доповідач)

суддів: Вечірка І.О., Кузнецова В.О.,

секретар судового засідання: Петровська А.В.,

позивач: ОСОБА_1, паспорт серія НОМЕР_1 від 28.09.01р.;

від позивача: ОСОБА_2, представник, довіреність №171 від 25.02.15р.;

від відповідача: Божко І.О., представник, довіреність №14-326юр від 07.09.15р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ, на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015р. у справі №904/5632/15

за позовом ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ

до відповідача Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг",

м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання недійсним правочинів,

ВСТАНОВИВ

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015р. у справі №904/5632/15 (суддя Мартинюк С.В.) в позові відмовлено. Відмову в позові місцевий господарський суд обґрунтував недоведеністю позивачем факту порушення його права, як акціонера ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", та наявність негативних наслідків.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015р. у справі №904/5632/15 - скасувати, як неправомірне, та прийняти у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування викладених в апеляційній скарзі доводів ОСОБА_1 наполягає на тому, що висновки місцевого господарського суду про відсутність доказів порушення його прав, як акціонера відповідача, фактичним обставинам справи не відповідають, є безпідставними та передчасними. Окрім того, скаржник зазначає, що згідно Статуту, прийняття рішення щодо укладення рознесених у часі значних правочинів, саме визнання недійсними яких і є предметом даного спору, належить виключно до компетенції загальних зборів товариства, а не його Наглядової ради. Відсутність же в подальшому схвалення даних правочинів загальними зборами товариства є підставою для визнання останніх недійсними.

В свою чергу, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач викладені в останній доводи повністю спростовує, оскаржуване рішення просить залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

26.10.2015р. у судовому засіданні оголошувалась перерва до 23.11.2015р.

Письмова заява позивача вих.№б/н від 13.10.2015р. про надіслання до органів внітрішніх справ повідомлення про виявлення в діях сулжбових осіб відповідача ознак злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України, відхилена за безпідставністю.

Відповідно до ст.101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши присутніх у судовому засіданні уповноважених представників сторін, колегією суддів встановлено наступне:

Так, з наявних у справі матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 є акціонером Публічного акціонерного товариства "АкселорМіттал Кривий Ріг", що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах від 02.02.2015р., складеною зберігачем ТОВ "Аструм Капітал", ліцензія АЕ №263419 від 01.10.2014р.

Відповідно до зазначеної виписки, ОСОБА_1 належить 72 016 простих іменних акцій (номінальна вартість одного цінного паперу - 1 (одна) гривня), з часткою у статутному капіталі - 0,0019%.

Відповідно до протоколів №09/3/2014 та №09/5/2014 засідання Наглядової ради Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" від 19.12.2014р., за участю - голови Наглядової ради п.ОСОБА_8, членів Наглядової ради - п.ОСОБА_9, п.ОСОБА_10, п.ОСОБА_11, п.ОСОБА_12, п.ОСОБА_13, п.ОСОБА_14, п.ОСОБА_15, п.ОСОБА_16, проведене засідання Наглядової ради, на якому прийняті рішення з питання порядку денного, яким члени Наглядової ради одноголосно прийняли рішення про вчинення значного правочину.

Членами наглядової ради ухвалено вчинити між ПАТ ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" та "ArselorMittal Internation Luxembourg SA" правочин щодо купівлі-продажу металопродукції, обсяг орієнтовано складає 1 200 000 тон, вартість не повинна перевищувати 10 000 000 000,00 грн.

23.12.2014р. між ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" та "ArselorMittal Internation Luxembourg SA" укладено контракт №258Z-2014, відповідно умов якого продавець продає, а покупець купує металопродукцію, характеристики якої зазначені в специфікаціях до контракту, що є його невід'ємною частиною. Загальна кількість продукції орієнтовно складає 1 200 000 тон. Загальна вартість контракту орієнтовано складає 600 000 000,00 грн. Загальна сума контракту не може перевищувати еквівалент суми у розмірі 10 000 000 000,00 грн. (п. 4.3., 4.4. договору).

Того ж дня, 23.12.2014р., між ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" та "ArselorMittal Internation Luxembourg SA" укладено контракт №257Z-2014, відповідно умов якого продавець продає, а покупець купує металопродукцію, характеристики якої зазначена в специфікаціях до контракту, що є його невід'ємною частиною. Загальна кількість продукції орієнтовно складає 1 200 000 тон. Загальна вартість контракту орієнтовно складає 600 000 000,00 грн. Загальна сума контракту не може перевищувати еквівалент суми у розмірі 10 000 000 000,00 грн. (п. 3.2., 3.3. договору).

Саме укладення зазначених вище правочинів стало приводом для звернення позивачем (ОСОБА_1) до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про визнання останніх недійсними.

В обґрунтування позовних вимог та згодом вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Наглядової Ради ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (протоколи від 19.12.2014р. №09/3/2014 та №09/5/2014) було схвалено правочини, які значно перевищують вартість 25% активів товариства. Укладання договорів не було затверджено загальними зборами акціонерів ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". На думку позивача, прийняття Наглядовою Радою ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" рішень, оформлених протоколами від 19.12.2014р. №09/3/2014 та №09/5/2014 про схвалення значних правочинів, відбувалося з перевищенням компетенції Наглядової Ради, оскільки прийняття зазначеного рішення відноситься до компетенції Загальних зборів. Відтак, на думку позивача (апелянта), укладені договори є недійсними, вчинення (укладення та виконання) оскаржуваних правочинів (договорів) було здійснено з порушенням вимог ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України, оскільки особа, яка їх підписувала не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності. Позивач також зазначає, що прийняті Наглядовою радою всупереч вимогам закону рішення порушують його права, як акціонера відповідача, а тому зазначені вище договори, оформлені протоколами Наглядової ради, підлягають визнанню недійсним.

Як вже зазначалось вище, за результатами розгляду місцевим господарським судом від 31.08.2015р. у справі №904/5632/15 позовних вимог ОСОБА_1 в задоволенні позову було відмовлено повністю, що стало приводом для звернення позивачем до суду з апеляційною скаргою.

Отже, вирішуючи за результатами апеляційного перегляду питання щодо відповідності рішення місцевого господарського суду від 31.08.2015р. у справі №904/5632/15 вимогам чинного законодавства України, колегія суддів виходила з наступного:

Так, відповідно до ч.3 ст.32 Закону України "Про акціонерні товариства", ч.2 ст.159 ЦК України, повноваження з вирішення питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів, не можуть бути передані іншим органам товариства. В даному випадку компетенція та виключна компетенція загальних зборів товариства визначена відповідно п.п.8.2.2. та 8.2.4. статуту товариства.

Статут товариства містить положення про віднесення до виключної компетенції загальних зборів товариства вирішення питань, пов'язаних з прийняттям рішення про: -вчинення товариством значного правочину (або низки однорідних правочинів), якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину (або низки однорідних правочинів), перевищує 25% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства (п.п.15 п.8.2.3. Статуту); -прийняття рішення про попереднє схвалення значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом не більш як одного року, з дати прийняття такого рішення із зазначенням характеру правочинів та їх граничної сукупної вартості, у разі, якщо на дату проведення загальних зборів неможливо визначити, які значні правочини вчинятимуться товариством у ході поточної господарської діяльності (п.п.16 п.8.2.3. Статуту товариства).

Отже, прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 % вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства, в силу положень закону також віднесено до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства.

За визначенням, наведеним у п.4 ч.1 ст.2 Закону України "Про акціонерні товариства", значний правочин - правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), учинений акціонерним товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Згідно з ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

В свою чергу, п.п.6, 7, 10 п.8.4.5. статуту Товариства передбачено, що генеральний директор Товариства має право без довіреності представляти інтереси Товариства та вчиняти від його імені юридичні дії в межах власної компетенції; видавати довіреності на здійснення повноважень, що складають компетенцію генерального директора, визначену чинним законодавством та цим статутом; підписувати договори та інші документи від імені Товариства, рішення про укладення (видачу) яких прийнято уповноваженим органом Товариства в межах його компетенції відповідно до положень цього статуту.

Отже, згідно з даними останньої річної фінансової звітності на дату укладення спірних контрактів (баланс на 31.12.2012р., а.с.107 т.1), вартість активів Товариства на кінець звітного періоду становила 41 521 981 000,00 грн.

При цьому, колегія суддів вважає за доцільне зауважити, що, відповідно до ч.5 ст.70 Закону України "Про акціонерні товариства", ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим Законом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину - забороняється. Вказані положення Закону кореспондуються з положеннями п.9.13. статуту Товариства.

Як вбачається з наведених вище документів, зокрема, статуту товариства, загальна сума за контрактами №258Z-2014 від 23.12.2014р. та №257Z-2014 від 23.12.2014р. не може перевищувати еквівалент у розмірі 10 000 000 000,00 грн. окремо за кожний з контрактів. Більш того, матеріали справи свідчать, що зазначені вище контракти мають однаковий предмет, укладені з одним і тим же контрагентом, мають однакову мету - поставку відповідачем металопродукції, є ідентичними за змістом, а отже, вартість цих правочинів повинна рахуватися сукупно.

Таким чином, сукупна вартість вказаних правочинів складає 20 000 000 000,00 грн., що перевищує 25% загальної вартості активів Товариства за даними останньої фінансової звітності - балансу (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2013р.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженням позивача та висновками суду першої інстанції з приводу того, що сумарно за загальною сумою дані контракти №257Z-2014 та №258Z-2014 від 23.12.2014р. підпадають під визначення значного правочину, прийняття рішення про вчинення якого належить виключно до компетенції загальних зборів акціонерів товариства.

В той же час, рішення загальних зборів відповідача про вчинення значного правочину/правочинів, на підставі якого були б укладені зазначені вище контракти, матеріали справи не містять, що свідчить про їх укладення представниками Товариства з перевищенням наданих їм повноважень.

Колегія суддів приймає до уваги твердження відповідача з приводу того, що відповідно до ч.ч.1,2 ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Дійсно, правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Попри це, як вірно зазначено місцевим господарським судом, виконання спірних договорів з боку відповідача в даному випадку проявом наступного схвалення спірного правочину вважати неможна, адже враховуючи факт перевищення сумарної вартості спірних правочинів 25% загальної вартості активів Товариства (звіт про фінансовий стан на 31.12.2013р.), єдиним компетентним органом, що уповноважений здійснити таке схвалення є загальні збори акціонерів відповідача. Натомість, докази такого схвалення в матеріалах справи - відсутні.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції з приводу того, що при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також, з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушено, - неможна (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Більш того, колегія суддів вважає за доцільне зауважити на тому, що згідно п.51 постанови Пленуму Верховного Судку України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва - законодавцем не передбачено. На цій підставі господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства в задоволенні позову про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших правочинів, вчинених господарським товариством. Спори цієї категорії є підвідомчими (підсудними) господарським судам незалежно від їх суб'єктного складу на підставі п.4 ч.1 ст.12 ГПК України, якщо акціонер (учасник) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

В той же час, під час вирішення даного спору господарським судом першої інстанції та в ході перегляду оскаржуваного рішення апеляційним господарським судом, порушення прав позивача, як акціонера Товариства, наявність негативних наслідків для позивача внаслідок укладення відповідачем спірних правочинів - не встановлено.

Твердження ж позивача щодо його права прийняти участь у загальних зборах акціонерів Товариства при розгляді питання щодо вчинення спірних правочинів, намірів голосувати "проти" прийняття відповідних рішень та виникнення у зв'язку з цим у Товариства обов'язку викупити належні позивачу акції, є припущеннями останнього, які про порушення його прав укладенням спірних правочинів не свідчать.

При цьому, апеляційний господарський суд враховує розмір частки акціонера (позивача) у статутному капіталі, яка складає лише 0,0019% та вважає за необхідне звернути увагу позивача на той факт, що незначний розмір його частки не дозволив би вплинути на результат прийнятого загальними зборами товариства рішення навіть за умови прийняття позивачем участі в голосуванні щодо укладення товариством спірних правочинів. З огляду на викладене вище, апеляційна інстанція приходить до висновку, що у даній справі порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача - відсутній (іншого належними доказами у справі не доведено).

Враховуючи наведене, судова колегія вважає оскаржуване рішення про відмову в позові правомірним, прийнятим відповідно до вимог чинного законодавства України, з огляду на що передбачених ст.104 ГПК України підстав для його зміни або скасування не вбачає. Натомість, викладені в апеляційній скарзі заперечення в ході апеляційного перегляду свого підтвердження не знайшли, виявились безпідставними та спростованими наявними у справі доказами.

Згідно зі ст.49 ГПК України, враховуючи результат вирішення спору, покладення судових витрат на позивача чинному законодавству України не суперечить. Також, у зв'язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, судові витрати на апеляційне оскарження покладаються на скаржника.

Керуючись ст.101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ, - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015р. у справі №904/5632/15 - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30.11.2015р.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов