ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"07" грудня 2015 р.Справа № 922/6279/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Східний вантажний митний комплекс", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Парк-Авто", м. Харків
про визнання права на найменування

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Східний вантажний митний комплекс", м. Харків (позивач) 04.12.2015 р. звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Парк-Авто", м. Харків, в якому просить суд:

- визнати право на користування комерційного найменування "Східний вантажний митний комплекс" за позивачем

- визнати право користування ТОВ "Східний вантажний митний комплекс" частиною земельної ділянки, розміром 3,8 га, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 370.

Згідно з п. 3 частини 1 статті 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду з позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; за позовну заяву немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з поданих суду позовних матеріалів, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Таким чином, позивачем повинно бути подано докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі за дві немайнові вимоги.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у п.п. 2.11. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Проте подана позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Позивачем не дотримано вказаних вимог, оскільки до позовної заяви не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі за дві немайнові вимоги.

На даний час зберігає чинність Інструкція про порядок обчислення та справляння державного мита, затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 р. № 15. Відповідно до пункту 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 21.11.2011 р. № 01-06/1625/2011 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір", у вирішенні питань, повязаних зі сплатою та поверненням сум судового збору при розгляді справ господарськими судами, останніми мають враховуватися відповідні положення Інструкції в частині, що не суперечить Закону.

Відповідно до пункту 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 р. №15 (із змінами і доповненнями), при перерахуванні судового збору з рахунку платника до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія (в даному випадку - позовна заява), додається останній примірник (тобто оригінал) платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: «Зараховано в дохід бюджету __ грн. (дата)». Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Аналогічні вимоги до оформлення платіжного доручення містяться в Інформаційному листі Державної судової адміністрації України від 10.11.2011 р. № 06-1409.

Таким чином, за змістом частини другої ст. 34 ГПК України належним доказом сплати позивачем судового збору є оригінал платіжного доручення із засвідчувальним написом про зарахування коштів до державного бюджету, скріпленим першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Натомість, в якості доказів сплати судового збору позивачем до позовної заяви додано копію платіжного доручення № 462 від 20.11.2015 р. на суму 1378,00 грн.

Таким чином, вищевказана копія платіжного доручення № 462 від 20.11.2015 р. не може вважатися документом, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі за дві немайнові вимоги.

Згідно з приписами п. 4 частини 1 статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву, якщо до неї не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Слід зазначити, що статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституцією України визначено основні засади судочинства і до них, зокрема, належать законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 129 Конституції України).

Статтею 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак, - а отже прийняття до розгляду позовної заяви, поданої без дотримання приписів статті 57 ГПК України може бути витлумачено як надання переваги заявникові, що є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущених порушень, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63 ГПК України).

За таких обставин позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду на підставі п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст.63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву ТОВ "Східний вантажний митний комплекс", м. Харків та додані до неї документи на 34-х аркушах без розгляду.

Додаток: позовна заява та додані до неї документи на 34 арк. позивачу.

Суддя ОСОБА_1

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).