РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2015Справа №910/28941/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Доріус»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Державна організація «Автобаза Державного управління справами»

про стягнення 1 041 200,00 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Дорошенко А.О. - по дов. № б/н від 09.07.2015

від відповідача Барибіна К.Б. - по дов. № 001/15 від 05.01.2015

від третьої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Доріус» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» про стягнення 1 041 200,00 грн. за договором добровільного комплексного страхування наземного транспорту № 1303553 від 08.10.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 08.10.2013 укладений договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту страхування № 1303533, за яким був застрахований транспортний засіб: Mersedes-Benz GL-500 4MATIC, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2. 01.01.2014 між позивачем та третьою особою був укладений договір позички № 14/5/14, за умовами якого останньому передано в користування зазначений транспортний засіб. Позивач вказує, що на початку березня 2014 року невстановлені особи перебуваючи на території третьої особи незаконно заволоділи зазначеним автомобілем. Дана обставина зафіксована в ЄДР під № 0002046 за фактом вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується довідкою СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві. 25.11.2014 на адресу відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування. На Позивач отримав лист відповідача № 1019001/14 від 04.12.2014 про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з несвоєчасним повідомленням страховика про настання страхового випадку без поважних на це причин. Позивач вважає, що такі дії не відповідають умовам договору та нормам чинного законодавства.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/28941/14 від 14.04.2015 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/28941/14 від 30.06.2015 рішення Господарського суду міста Києва № 910/28941/14 від 14.04.2015 скасовано; позовні вимоги задоволено та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Доріус» 1 041 200,00 грн.

Постановою Вищого господарського суду України № 910/28941/14 від 23.09.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 у справі № 910/28941/14 скасовано, справу передано до Господарського суду міста Києва на новий розгляд.

Матеріали справи № 910/28941/14 були отримані Господарським судом міста Києва 07.10.2015 та згідно автоматизованої системи документообігу суду передані на новий розгляд судді Сіваковій В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2015 справу № 910/28941/15 було призначено до розгляду на 22.10.2015.

Відповідачем 22.10.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання у відповідності до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України про витребування у Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві документів.

Суд, розглянувши клопотання відповідача та дослідивши матеріли справи вважає, що воно відповідає вимогам ст. 38 Господарського процесуального кодексу України та підлягає частковому задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2015, у зв'язку з не з'явленням представника третьої особи в засідання суду та необхідністю витребування документів, розгляд справи № 910/28941/14 було відкладено до 12.11.2015.

Позивачем 11.11.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю направити повноважного представника, який має примати участь в іншому судовому процесі.

Позивачем 11.11.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про продовження строку вирішення спору у справі № 910/28941/14 з посиланням на подання клопотання про відкладення розгляду справи та необхідність повного, ґрунтованого та всебічного розгляду, а також особливості даної справи.

Суд розглянувши подане клопотання позивача про продовження строку вирішення спору відмовив в його задоволенні, оскільки строки розгляду даного спору дозволяють здійснити відкладення розгляду справи та спір не має особливостей, які потребують більш тривалого розгляду справи.

Третьою особою 11.11.2015 до відділу діловодства суду подано письмові пояснення.

Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві вимоги ухвали суду від 12.11.2015 не виконано.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 розгляд справи був відкладений на 19.11.2015.

Позивачем 19.11.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/28941/14 до розгляду Рівненським міським судом Рівненської області справи про витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ТОВ «Доріус» майна, а саме транспортного засобу Mersedes-Benz GL-500 4MATIC, номер кузову НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Відповідачем доказів в підтвердження порушення провадження у справі предметом якої є витребування зазначеного вище транспортного засобу не надано.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Дані обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно. При цьому відповідач у поданому клопотанні не наводить обставин, які можуть бути встановлені у іншій справі, яка розглядається Господарському суді міста Києва та які самостійно не можуть бути встановлені Господарським судом у справі 910/28941/14.

Враховуючи матеріали справи, мотиви клопотання та положення ст.ст. 32-34, 79 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав та доцільності для його задоволення, з огляду на те, що розгляд Рівненським міським судом Рівненської області вказаного позову не є обставиною, яка свідчить про неможливість розгляду даної справи.

Позивач в судовому засіданні 19.11.2015 позовні вимоги підтримав повістю.

Відповідач в судовому засіданні 19.11.2015 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Третя особа в судове засідання 19.11.2015 не з'явилась.

В судовому засіданні 19.11.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Доріус» (страхувальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Здорово» (страховик, відповідач) було укладено договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту № 1303533 (далі - договір).

Відповідно до умов договору застраховано майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки Mersedes Benz GL 500 4MATIC, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2

Згідно з п. 11.1. договору страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату) в порядку і на умовах визначених договором, Правилами та чинним законодавством України, а страхувальник зобов'язується сплатити страховий платіж у визначений договором строк та виконувати умови договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на початку березня 2014 року невстановлені особи, перебуваючи на території ДО «Автобаза Державного управління справами» незаконно заволоділи вищевказаним автомобілем. Даний факт зафіксовано працівниками органів внутрішніх справ та підтверджується довідкою слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві. 25.11.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Проте, відповідач 04.12.2014 листом № 1018-001/14 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з посиланням на порушення п. 19.1.5. договору.

Спір у даній справі виник у зв'язку із відмовою відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування, на підставі пропуску строку зазначеного в договорі страхування для повідомлення про настання страхового випадку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 21.1. договір набуває чинності із дати, вказаної в договорі, але не раніше наступного дня за днем надходження першого страхового платежу.

Перший платіж був здійснений страховиком 25.10.2013 у розмірі 13 700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 196, отже, договір набув чинності з 26.10.2013; наступний платіж здійснений 10.01.2014 у розмірі 13 700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 240.

Таким чином, згідно п. 9.1.1. договору договір діяв з 26.10.2013 по квітень 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Доріус» (позикодавець, позивач) та ДО «Автобаза Державного управління справами» (користувач, третя особа) було укладено договір позички № 14/5/14 (далі - договір позички).

Відповідно до п. 1.1. договору позички позикодавець передає користувачу у безоплатне користування на строк, що обумовлений договором транспортний засіб: Mersedes Benz GL 500 4MATIC, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 (автомобіль), 2011 року випуску, колір чорний (автомобіль), який користувач зобов'язується повернути позикодавцеві після закінчення строку встановленого цим договором.

Згідно з п. 5.1. договору позички договір вступає в силу з 01.01.2014 і діє до 31.12.2014.

У відповідності до вимог п. 1.4. договору позички позивач передав, а третя особа отримала автомобіль за актом приймання-передачі від 01.01.2014.

Відповідно до п. 13.1. договору, за секцією А «Добровільне страхування наземного транспорту (КАСКО)» страховим випадком за договором є пошкодження, знищення або втрата застрахованого ТЗ та/або застрахованого ДО, внаслідок настання страхових ризиків, визначених п. 6.2. договору, що відбулися під час дії строку договору, у зв'язку з чим виникає зобов'язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Згідно п. 6. договору страховим випадком є, зокрема, незаконне заволодіння транспортним засобом.

Пунктом 13.2.1. договору визначено, що незаконне заволодіння це - вчинене умисно, з будь-якою метою, будь яким способом, протиправне вилучення застрахованого ТЗ, а також пошкодження або знищення ТЗ при незаконному заволодінні у будь-якому місці знаходження, у власника чи користувача всупереч їх волі.

З наявних матеріалів справи вбачається, що СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві видано довідку без номеру та дати (т. 1 а.с. 25, т. 3 а.с. 32), в якій зазначено, що внаслідок заволодіння майном - Mersedes-Benz GL-500 4MATIC, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, яке перебувало на території Державної організації «Автобаза Державного управління справами» подію 07.03.2014 внесено в ЄДР під № 0002046 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Також на запит позивача СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві надано відповідь від 21.10.2015, в якій старший слідчий повідомляє про наявність кримінального провадження № 0002046.

Довідки СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві без номеру та дати (т. 3 а.с. 31), від 07.07.2015 (т. 3 а.с. 87) не стосуються транспортного засобу, що є предметом страхового відшкодування у даній справі.

При цьому, довідка СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 12.03.2014 (т. 1 а.с. 128) містить відомості про виставлення в категорію «Угон» БД «Армор» автомобіль Mersedes-Benz GL 500 4MATIC з державним номером АА 8341 СН, який не є предметом страхового відшкодування у даній справі.

Відповідно до положень ст. 979 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується виплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий ризик це певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. А страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 990 Цивільного кодексу України та статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України та п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 15.1.5. договору передбачено, що при настанні події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник або водій застрахованого ТЗ зобов'язаний, зокрема, надати оригінал письмової заяви-повідомлення за формою, встановленою страховиком, із визначенням всіх обставин події, страховику не пізніше 3 робочих днів з дня настання події, що може бути визначене страховим випадком. Якщо з поважних причин страхувальник (його довірена особа), водій застрахованого ТЗ не могли повідомити страховика про настання страхового випадку у встановлений строк, вони повинні підтвердити це документально.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування лише 25.11.2014, тобто з порушенням 3-денного строку (сплило 8 місяців) для повідомлення про настання страхового випадку.

При цьому позивачем не заперечується обставина пропуску для звернення з відповідним повідомленням до відповідача та не надано жодного доказу щодо неможливості виконання умов договору в частині своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України та ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Приписами статей ст. 991 Цивільного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про страхування» передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Частина 2 ст. 991 Цивільного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про страхування» встановлює, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору страхування, п. 14.3.10. страховику надано право відмовити у виплаті страхового відшкодування відповідно до умов розділу 19 та 20 договору та у разі порушення страхувальником або особою, яка користувалася застрахованим ТЗ умов договору.

В той же час, п. 19.1.6. договору страхування визначено, що несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків надає страховику право відмовити у виплаті страхового відшкодування.

У відповідь на заяву позивача відповідач листом № 1018-001/14 від 04.12.2014 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з посиланням на порушення п. 19.1.5 договору. Підставою для відмови здійснити виплату страхового відшкодування стало те, що страхувальник несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку без поважних на те причин, що перешкоджає для визнання обставин, характеру та розміру збитків.

Отже, несвоєчасне повідомлення позивача про настання страхової події, позбавило відповідача можливості дізнатись, чи є незаконне заволодіння транспортним засобом - Mersedes-Benz GL 500 4MATIC з державним номером АА 8342 СН - страховим випадком.

Більше того, з наявної в матеріалах справи довідки Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 11.09.2015 (т. 3 а.с. 223) вбачається, що в ході досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, що внесені до ЄРДР за № 0007977 від 08.07.2015 з'ясовано, що 01.08.2014 автомобіль марки Mersedes-Benz GL-500 4MATIC, державний номер НОМЕР_1 працівниками ТОВ «Доріус» було знято з обліку для реалізації та 01.08.2014 даний автомобіль зареєстровано на гр. ОСОБА_4.

Наведені вище дані не підтверджують настання страхового випадку, тобто неправомірність вибуття автомобіля з власності позивача, а отже ця подія не підлягає страховому відшкодуванню.

З урахуванням всіх викладених обставин, суд вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування та у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхової суми в розмірі 1 041 200,00 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Доріус» необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору та витрати по оплаті послуг адвоката, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 26.11.2015.

Суддя В.В.Сівакова