РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"30" листопада 2015 р. Справа № 918/1041/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

на рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.2015 р.

у справі № 918/1041/15 (суддя Качур А.М.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

про стягнення в сумі 20687 грн. 68 коп.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_3;

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 13.10.2015 р. у справі №918/1041/15 позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про стягнення в сумі 20687 грн. 68 коп. задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму попередньої оплати в розмірі 20 687 грн. 68 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1 218 грн. 00 коп.

При прийнятті вищевказаного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 10 грудня 2014 року позивачем і відповідачем був укладений договір № 594-14-ЦО-Рвм про приєднання яке не є стандартним, до електричних мереж ПАТ "Рівнеобленерго". На виконання підпункту 3.2.1 пункту 3.2 договору розроблено проектну документацію, погоджено її з відповідачем, що підтверджується технічним рішенням № 47-15-а по робочому проекту від 06 лютого 2015 p., та передано останньому за актом приймання-передачі проектно-кошторисної документації від 16 лютого 2015 р.

Суд встановив, що згідно умов Додаткової угоди № 1 від 16.02.2015р., відповідач повинен був виконати роботи з приєднання будівель позивача до електромереж в строк до 23 травня 2015 p., про що оформити акт приймання-передачі виконаних робіт, а як зазначає позивач, в порушення умов договору відповідач не виконав робіт з приєднання будівель позивача до власних електромереж, що стало підставою для відмови позивача від договору.

Судом було враховано, що 17 липня 2015 року Рівненським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, у присутності державного інспектора Держенергонагляду у Рівненській області, представників позивача і відповідача було складено акт від 17 липня 2015 року, яким встановлено, що станом на 17 липня 2015 року, обстеживши об'єкт споживача (повітряна лінія від ТП244 до будинку № 30 по вул. У.Самчука) під час огляду виявлено: в ТП 244 встановлено інший автомат ніж передбачено проектною документацією, а саме: 100SL50 "NEXT"; відсутній бокс автоматичного вимикача, відсутні бірки на кінцях СІП, на ПЛІ-0,4 кв. не проведено роботи з повітряного заземлення на опорах 1, 4, 6, 8, 10, не встановлені адаптери переносного заземлення на опорах 1, 10, затискачі на опорах та гаки іншого типу ніж передбачено проектом, відсутні кутові затискачі в кількості 4 шт., з опори №10 не здійснено підвішування та кріплення СІП до гачка настінного до будівлі №30А по вул. У.Самчука.

В частині оцінки правової природии договору суд першої інстанції зауважив, що згідно з укладеним між сторонами договором від 10 грудня 2014 року, предметом договору серед іншого є будівництво електричних мереж зовнішнього електропостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання.

Також суд вказав на те, що в матеріалах справи міститься акт виконаних робіт №90805566 від 19.06.2015 року та супровідний лист ПАТ "Рівнеобленерго" від 24 червня 2015 року, відповідно до змісту якого відповідач зазначає, що вказаний акт був складений згідно з виконаними будівельно-монтажними роботами за договором від 10 грудня 2014 року. Тому, як зазначає суд, договір про приєднання яке є нестандартним, до електричних мереж ПАТ "Рівнеобленерго" від 10 грудня 2014 року за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить елементи як договору про надання послуг так і договору підряду.

При вирішенні спірних правовідносин, судом першої інстанції було враховано відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України, Закону України "Про електроенергетику".

В обґрунтування своїх висновків, суд першої інстанції, серед іншого, вказав на те, що відповідач порушив зобов'язання щодо виконання робіт за договором від 10 грудня 2014 року та Додаткової угоди № 1 від 16.02.2015р. в частині дотримання строків виконання робіт, а внаслідок такого порушення позивач втратив інтерес до виконуваних робіт, а тому позивач правомірно відмовився від договору, оскільки таке право надано йому Цивільним кодексом України (ст. 849 ЦК України).

Ураховуючи встановлені обставини у даній справі та положення діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач обґрунтовано відмовився від договору № 594-14-ЦО-Рвм від 10 грудня 2014 року, надіславши відповідачу лист про відмову від договору, тоді як у відповідача виник обов'язок по поверненню суми передоплати, оскільки прострочення виконання зобов'язань було допущено з вини відповідача, а відтак позовні вимоги нормативно та документально обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" звернулось з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.2015 р. у справі №918/1041/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник зважає, зокрема, на таке:

- умови Договору № 594-14-ЦО-Рвм не надають жодній із сторін права відмовитися від договору в односторонньому порядку. Діюче законодавство також не уповноважує сторін відмовлятися від його умов. Пункт 7.1 Договору № 594-14-ЦО-Рвм встановлює термін його дії (до 10.12.2016 року), у пункті 7.2 передбачається, що договір можна розірвати і в інший строк у визначеному законодавством порядку, а пункт 7.4 надає право розірвати його достроково у разі повного виконання робіт, або відсутності розробленої проектно-кошторисної документації. Виходячи із цього, Договір № 594-14-ЦО-Рвм може бути розірваним лише за згодою сторін, або рішенням суду. Станом на момент звернення із позовом до суду, відповідач не надавав згоди на розірвання Договору № 594-14-ЦО-Рвм, а тому даний договір є чиним;

- Договір №594-14-ЦО-Рвм є типовим, затвердженим Додатком 1 до Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, які, у свою чергу затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики 17.01.2013 року N 32 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2013 р. за N 236/22768. Як передбачає ст. 179 ГК України, Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. При цьому, якщо договір укладається на підставі типового сторони не можуть відступати від змісту типового договору;

- за своєю правовою природою даний договір відноситься до договорів про надання послуг, що вбачається з абз. 13 п. 1.2. ПКЕЕМ, а також змісту укладеного Договору;

- всупереч чинному законодавству та умовам Договору, суд кваліфікував вказаний договір як змішаний і відповідно до статті 628 ЦК України застосував до нього законодавство, яке регулює умови договору підряду;

- типовий договір про приєднання до електроустановок не може відноситися до категорії змішаних, оскільки його умови і вид визначені в спеціальному нормативно- правовум акті, прийнятому уповноваженим держаним органом;

- з умов Договору № 594-14-ЦО-Рвм вбачається, що неналежне виконання зобов'язання відповідачем може тягнути за собою лише санкції, визначені пунктом 5.4 вказаного договору, що включає право позивача відмовитися від його умов. У зв'язку із цим, навіть при кваліфікації Договору № 594-14-ЦО-Рвм як змішаного, з його умов вбачається, що одностороння відмова не допускається.

З огляду на наведені вище аргументи на підтвердження своєї правової позиції, відповідач вважає, що судом першої інстанції було задоволено позов за відсутності на те визначених законом підстав, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати.

Від позивача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує на таке:

Договір №594-14-ЦО-Рвм від 10.12.2014 р., укладений сторонами, за своєю правовою природою містить елементи договору підряду. Так, згідно пункту 2.1 та пп. 3.1.1 пункту 3.1 Договору відповідач зобов'язаний забезпечити будівництво та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об'єкта замовника (позивача) від місця забезпечення потужності до точки приєднання відповідно до проектної документації. Аналогічна норма наведена в пп. 3.1.7 п.3.1 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 17.01.2013 № 32, відповідно до яких і складено Договір;

на виконання умов пп. 3.2.1 п. 3.2 Договору було розроблено проектну документацію, яка погоджена з відповідачем, що вбачається з технічного рішення №47-15-а по робочому проекту від 06.02.2015 р., та передана останньому за актом. Зазначені обставини встановлені судом в іншій справі між тими ж сторонами, що підтверджується постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23 вересня 2015 року у справі №918/651/15;

намагаючись довести факт виконання своїх зобов'язань за договором, відповідач надіслав позивачу акт виконаних робіт №90805566 від 19.06.2015 та супровідний лист №821 від 24.06.2015 р. до нього, в якому відповідач сам вказує на виконання будівельно-монтажних робіт згідно ПКД (проектно-кошторисної документації) та технічних умов №594-14-ЦО-Рвм від 10.12.2014 року, які є додатком №1 до Договору;

як положеннями укладеного сторонами Договору №594-14-ЦО-Рвм від 10.12.2014р., так і документами, складеними на його виконання, підтверджується, що роботи з будівництва електричних мереж зовнішнього електропостачання, які відповідач зобов'язався виконати за умовами Договору, є підрядними відносинами, що регулюються главою 61 Цивільного кодексу України;

відповідач не виконав роботи в строк, передбачений пунктом 4.6 Договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами: відмовою від прийняття робіт №16 від 14.07.2015 р., актом проведення обстеження щодо підтвердження/спростування обставин, викладених у зверненні споживача від 17.07.2015 р.;

доводи відповідача про те, що він не надавав згоди на розірвання договору, а тому позивач не міг розірвати його в односторонньому порядку є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки чинний ЦК України розрізняє поняття "розірвання договору" і "одностороння відмова від договору", при цьому останнє є спеціальним способом припинення договору;

враховуючи доводи, наведені в рішенні від 13.10.2015 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо виконання робіт за договором від 10 грудня 2014 року в частині дотримання строків виконання робіт, а враховуючи те, що внаслідок такого порушення позивач втратив інтерес до виконуваних робіт, позивач правомірно відмовився від договору, оскільки таке право надано йому Цивільним кодексом України (ст. 849 ЦК України).

За наведеного вище, позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач обґрунтовано відмовився від договору № 594-14-ЦО-Рвм від 10 грудня 2014 року, надіславши відповідачу лист про відмову від договору, а у відповідача виник обов'язок по поверненню суми передоплати. Відтак, оскаржене рішення є цілком законним, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

30 листопада 2015 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник позивача - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 заявив, що з доводами апелянта не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржене рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. Пояснив, що відповідачем не були виконані роботи у визначені договором терміни. Натомість, оплата позивачем проведена своєчасно. Зауважує, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою містить елементи договору підряду. Так, за умовами договору, характер зобов'язань полягає у виконанні відповідних будівельних робіт. На виконання умов договору було розроблено проектну документацію, яку погоджено з відповідачем згідно технічного рішення. В матеріалах справи наявний акт приймання - передачі проектної документації. Окрім того, договором передбачено виконання будівельно - монтажних робіт, передача яких оформляється актом приймання - передачі виконаних робіт.

З огляду на зазначене, просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представник скаржника (відповідача) в судове засідання не з'явився.

Враховуючи приписи ст.ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що сторони були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені сторонам у справі (а.с. 83-84), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

Крім того, від відповідача надійшло клопотання від 24.11.2015р. про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із неможливістю забезпечити явку свого представника в судове засідання.

Судова колегія дійшла висновку, що подане відповідачем клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики зхастосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права та можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, згідно з частинами 1-5 ст. 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. (абз. 2 п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року).

Підставою для відкладення розгляду справи, апелянт називає перебування свого представника в судовому засіданні Вищого господарського суду України, при цьому не зазначає в чому саме полягає необхідність участі його представника в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду.

У відповідності до вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язанні добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також своєчасне повідомлення відповідача про проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, суд апеляційної інстанції вважає, що у останнього була можливість належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси у судовому засіданні.

Окрім того, ухвалою суду апеляційної інстанції від 09.11.2015 р. у справі №918/1041/15 не було визнано явку представника відповідача в судове засідання обов'язковою.

Таким чином, враховуючи наведене вище, судова колегія вважає, що у відповідності зі ст. 75 ГПК України апеляційна скарга підлягає розгляду за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, 24 листопада 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" з заявою про приєднання електроустановки певної потужності (приєднання належних позивачу на праві власності будівель та споруд за адресою: м. Рівне, вул. Уласа Самчука, 30А) до електричних мереж відповідача.

10 грудня 2014 року позивачем і відповідачем укладено договір № 594-14-ЦО-Рвм про приєднання, яке не є стандартним, до електричних мереж ПАТ "Рівнеобленерго" (далі по тексту - Договір) (а.с. 11).

За умовами пункту 2.1 Договору, виконавець послуг (відповідач) забезпечує приєднання електроустановок об'єкта замовника, позивача (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання і проектної документації та здійснює підключення об'єкта замовника до електричних мереж на умовах цього договору.

У пункті 3.1.1 Договору сторони погодили, що виконавець послуг (відповідач) зобов'язаний забезпечити в установленому порядку приєднання об'єкта замовника (будівництво та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) у строки, зазначені в договорі, після виконання замовником зобов'язань, визначених пунктом 3.2 договору.

Відповідно до пункту 5.1. договору, у випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушення зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У розділі 7 Договору сторони визначили умови в частині строку дії Договору.

Так, згідно з п. 7.1. Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених зобов'язань, але не довше ніж до 10 грудня 2016 року.

Як визначено пунктом 7.2. Договору, договір може бути змінено або розірвано і в інший строк за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Пунктом 7.4. Договору сторони обумовили, що Договір може бути розірвано у разі відсутності розробленої проектно-кошторисної документації та виконання будівництва в строки, зазначені в заяві.

Договір засвідчений підписами сторін та скріплений відбитком печатки відповідача.

Відповідно до Додатку № 1 до договору про приєднання до електричних мереж від 10.12.2014р. № 594-14-ЦО-Рвм, відповідач видав позивачеві 10 грудня 2014 року технічні умови приєднання яке не є стандартним, до електричних мереж установок № 594-14-ЦО-Рвм (а.с. 12).

У порядку виконання підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Договору розроблено проектну документацію та погоджено її з відповідачем. Наведений факт стверджується технічним рішенням № 47-15-а по робочому проекту від 06 лютого 2015 pоку (а.с. 13).

Згідно з актом приймання-передачі проектно-кошторисної документації від 16 лютого 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв у власність проектно - кошторисну документацію (а.с. 14).

16 лютого 2015 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до договору, доповнивши договір пунктами 4.2 - 4.11, якими передбачили розмір та порядок оплати коштів за приєднання, терміни виконання будівельно-монтажних робіт. Так, пунктом 4.4 Договору встановлено, що остаточний розмір плати за приєднання, яке не є стандартним, за вирахуванням вартості проектно-вишукувальних робіт становить 20 687,68 грн. з ПДВ. Відповідно до пункту 4.5 Договору оплата коштів за приєднання в сумі 20687,68 грн. (двадцять тисяч шістсот вісімдесят сім грн. 68 коп.) з ПДВ має бути проведена на протязі 5 банківських днів від дати підписання даної додаткової угоди. Пунктами 4.6, 4.7 Договору передбачено, що виконавець послуг виконує всі необхідні будівельно-монтажні роботи протягом 3 місяців з моменту підписання даної додаткової угоди та повної оплати вартості приєднання. Передача виконаних робіт виконавцем та приймання їх замовником оформляються актом приймання-передачі виконаних робіт (а.с. 15).

Наявною в матеріалах справи квитанцією № 0.0.353037813.1 стверджується той факт, що 23 лютого 2015 pоку позивач оплатив послуги з приєднання у повному обсязі, в розмірі 20 687,68 грн. (а.с. 17).

Натомість, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження факту виконання робіт з приєднання будівель позивача до власних електромереж в строк до 23.02.2015р.

Листом ПАТ "Рівнеобленерго" від 22 червня 2015 року № 25/3450, який адресовано в.о. голови Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, відповідач повідомив, що на даний момент роботи, як слідує із акту виконаних робіт № 90805566 від 19.06.2015 року, по приєднанню до електромереж відповідача виконані (а.с. 43-45).

ПАТ "Рівнеобленерго" звернулось до позивача з листом № 821 від 24 червня 2015 року, відповідно до якого відповідач зазначає про направлення позивачу двох екземплярів актів виконаних робіт № 90805566 від 19 червня 2015 року щодо виконання будівельно-монтажних робіт згідно ПКД та технічних умов № 594-14-ЦО-Рвм від 10 грудня 2014 року об'єкту за адресою: м. Рівне, вул. У.Самчука 30а, та після підписання яких один примірник направити на адресу ПАТ "Рівнеобленерго" (а.с. 18-19).

Листом № 16 від 14.07.2015р. позивачем направлено відповідачу відмову від прийняття робіт, який отримано відповідачем 14 липня 2015 року (а.с. 20). У зазначеному листі позивач повідомив про неналежне виконання робіт та порушення відповідачем проектної документації, в зв'язку з чим враховуючи викладене, замовник (ФОП ОСОБА_2.) відмовився від підписання актів виконаних робіт. Окрім того, позивач зазначив, що у зв'язку з невиконанням умов договору замовник залишає за собою право на розірвання договору та відшкодування збитків, завданих йому внаслідок такого невиконання.

17 липня 2015 року Рівненським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, у присутності державного інспектора Держенергонагляду у Рівненській області, представників позивача і відповідача складено Акт проведення обстеження щодо підтвердження / спростування обставин, викладених у зверненні споживача, який підписано всіма представниками, які брали участь в обстеженні (а.с. 21).

Зазначеним актом встановлено, що станом на 17 липня 2015 року, обстеживши об'єкт споживача (повітряна лінія від ТП244 до будинку № 30 по вул. У.Самчука) під час огляду виявлено: в ТП 244 встановлено інший автомат ніж передбачено проектною документацією, а саме: 100SL50 "NEXT"; відсутній бокс автоматичного вимикача, відсутні бірки на кінцях СІП, на ПЛІ-0,4 кв. не проведено роботи з повітряного заземлення на опорах 1, 4, 6, 8, 10, не встановлені адаптери переносного заземлення на опорах 1, 10, затискачі на опорах та гаки іншого типу ніж передбачено проектом, відсутні кутові затискачі в кількості 4 шт., з опори №10 не здійснено підвішування та кріплення СІП до гачка настінного до будівлі №30А по вул. У.Самчука.

22 липня 2015 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 направлено Публічному акціонерному товариству "Рівнеобленерго" лист № 21, відповідно до якого позивач зазначає про невиконання відповідачем в строк, передбачений умовами договору, робіт з приєднання до електроустановок відповідача (як передбачено проектною документацією), у зв'язку з чим позивач констатує невиконання відповідачем умов договору (а.с. 22).

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як убачається із встановлених обставини у даній справі, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі укладення договору № 594-14-ЦО-Рвм про приєднання, яке не є стандартним, до електричних мереж ПАТ "Рівнеобленерго" від 10.12.2014р.

Досліджуючи правову природу правочину, на підставі якого виникли спірні правовідносини, колегія суддів аналізує зміст та умови укладеного між сторонами Договору, та правові наслідки, які породжує такий правочин.

Відтак, за умовами Договору, його предметом є дії виконавця послуг (відповідача) по забезпеченню приєднання електроустановок об'єкта замовника, позивача (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання і проектної документації та здійсненню підключення об'єкта замовника до електричних мереж на умовах цього договору.

Договором визначено обсяг прав та обов'язків сторін, зокрема, передбачено обов'язок замовника щодо розробки проектно - кошторисної документації; визначено строки виконання будівельно - монтажних робіт, а також обумовлено, що передача виконаних робіт виконавцем та приймання їх замовником оформляються актом приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Зі змісту спірного договору вбачається, що такий правочин за своєю правовою природою є змішаним договором, який поєднує у собі елементи як договору підряду, так і договору про надання послуг, оскільки означений договір орієнтований на надання послуг за результатами виконання обумовлених договором робіт та у визначені строки, що набувають матеріального результату.

За приписами статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Аналіз змісту наведеної статті надає визначення договору підряду, яке вміщує такі основні ознаки: 1) виконання таких робіт здійснюється за завданням замовника; 2) на ризик підрядника; 3) результати робіт передаються замовнику; 4) замовник повинен прийняти та оплатити результати виконаної робити.

Частина 1 ст. 837 ЦК України містить поняття "певна робота". Чинне законодавство не надає такого визначення. Тому доцільним для вирішення цього питання є використання документального підходу, де об'єктивним критерієм віднесення робіт до підрядних є виникнення внаслідок їх виконання індивідуалізованого результату у матеріальній формі який існує окремо від виконавця.

Як правило, підрядником створюється або нова індивідуально визначена річ з притаманними тільки їй ознаками або досягається конкретний, матеріальний, корисний результат відносно індивідуально визначеної речі - покращення її якості, зміна властивостей, кольору, форми тощо.

Завдання замовника може формуватися як у складній (проектно-технічна документація, що додається до договору), так і простій формах (у вигляді опису безпосередньо в договорі, ескізу моделі, схемі, дефектної відомості). В будь - якому разі, воно повинно дозволяти чітко встановити майбутні характеристики результату, як кожним сторонам договору, так і будь-якій третій неупередженій особі.

Частина друга ст. 837 ЦК України містить перелік видів робіт, які можуть опосередковуватися за допомогою договору підряду. Умовно їх можна поділяти на три групи. Перша - створення, виготовлення певної речі; друга - зміна споживних якостей індивідуально визначеної речі (обробка, переробка, ремонт і інше), третя - інша робота, яка може бути і не пов'язана з річчю, але в результаті повинна відбутись зміна матеріального об'єкта. В будь-якому випадку виконання підрядної роботи є виникнення матеріалізованого результату. Згідно з Великим тлумачним словником сучасної української мови "виготовити" - виробляти, робити що-небудь, створювати, "обробляти" - певними діями, операціями надавати чому-небудь потрібного вигляду, доводити до певного стану; "переробляти" - піддаючи обробці перетворювати на що-небудь, надавати нового зміненого вигляду; "ремонт" - виправлення пошкоджень, усунення дефектів, поломок, полагодження чого-небудь. Інша робота може бути як пов'язана з річчю, так і не пов'язана з нею. Наприклад, підрядні відносини можуть бути при демонтажі будівлі, переміщені вантажу, ритті траншеї. При їх виконанні можуть застосовуватись матеріали, інструменти, а в певних випадках їх виготовлення відбувається без матеріалу або інструменту.

Робота та результат тісно пов'язані між собою. Досягнення результату неможливо без виконання роботи. В той же час сама по собі робота не є метою замовника, задля досягнення якої він вступає в договірні відносини з підрядником. Безпосередньо - його інтерес пов'язаний з конкретним матеріальним результатом.

Різновидом договору підряду є Договір будівельного підряду, який регулює договірний тип відносин у сфері створення та передання результатів будівництва чи інших будівельних робіт на умовах підряду.

В ч. 1 статті 875 ЦК України міститься визначення договору будівельного підряду та певні загальні положення стосовно сторін договору та їхніх зобов'язань.

Так, відповідно до статті 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Істотними умовами договору будівельного підряду є предмет, строк та ціна. В договорі будівельного підряду застосовуються загальні строки для договорів підряду, тобто як загальний термін виконання робіт, так і терміни виконання окремих етапів.

Належить відзначити, що § 3 гл. 61 ЦК України "Будівельний підряд" не містить норм, що регулюють саме строки виконання робіт підрядником. Тому, звертаючись до загальної частини § 1 гл. 61 ЦК України "Загальні положення про підряд", а саме ч. 1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або окремих етапів встановлюються у договорі підряду, тобто сторони договору будівельного підряду повинні обов'язково погодити початковий і кінцевий терміни виконання робіт. За згодою між ними договором можуть бути передбачені терміни завершення окремих етапів робіт. Якщо сторони в договорі будівельного підряду визначили проміжні терміни виконання робіт, то у випадку їх недотримання замовник має право притягнути підрядника до цивільно-правової відповідальності. Таким чином, виходячи з принципу свободи договору (ст. 627 ЦК України), сторони самостійно вправі встановлювати строк будівництва. Якщо в договорі терміни не встановлені, підрядчик зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання в розумний термін, відповідно до суті зобов'язань, характеру й обсягам роботи і звичаям ділового звертання.

Ціна договору визначається згідно кошторису (ст. 877, 844 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 875 ЦК України предметом будівельного підряду є одержаний в процесі виконання договору будівельного підряду результат робіт у вигляді завершеного будівництвом об'єкту або закінчених будівельних робіт, які виконані підрядником відповідно до проектно-кошторисної документації на замовлення замовника та прийняті і оплачені останнім. Ч. 2 зазначеної статті визначено перелік видів будівельних робіт на проведення яких укладається даний договір, а саме: нове будівництво, капітальний ремонт, реконструкція (технічне переоснащення) підприємств, будівель (зокрема, жилих будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних із місцем знаходження об'єкта.

Отже, за своєю конструкцією договір підряду - це договір, який спрямований на досягнення конкретного результату, що набуває уречевленої форми, та якому задаються ті характеристики, що визначені умовами договору та його індивідуалізують.

Статтею 901 Цивільного кодексу України регламентовано такий тип договору як договір про надання послуг. за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Загальними ознаками, які об'єднують усі договірні зобов'язання про надання послуг у єдину групу, є особливість об'єкта. Вони полягають у тому, що по-перше, це нематеріального характеру, а по-друге - вони нероздільно пов'язані з особистістю послугонадавача. При укладенні договору про надання послуг замовник не може попередньо твердити про те, що він остаточно ознайомлений та згодний з якістю послуги, оскільки це може бути належним чином ним оцінено лише в процесі її споживання. У зобов'язаннях про надання послуг результат діяльності виконавця немає оречевленого змісту. При послугах продається не сам результат, а дії, які до нього призвели. Слід мати на увазі, що певна дія або бездіяльність з надання послуги може створювати або бути опосередкована певною матеріальної річчю, наприклад, медичні, готельні послуги. Однак лише у тому випадку, коли такий результат є невід'ємним або застосована річ є необхідною для вчинення, власне, самої замовленої дії або діяльністю виконавця, - такі відносини є також предметом договору про надання послуг.

З урахуванням наведених особливостей належить зазначати, що ст. 177 ЦК України серед переліку об'єктів цивільних прав розглядає послугу як самостійний об'єкт.

Предметом договору про надання послуг є вчинення виконавцем певних дій (наприклад, надання телефонних каналів для зв'язку, надання електромережі для поставки електрики тощо) або здійснення певної діяльності (надання туристичних послуг).

Сторонами договору про надання послуг є замовник і виконавець. Замовником є особа, що зацікавлена в одержанні послуги відповідного роду, замовляє її надання на умовах, визначених договором, контролює надання послуги і оплачує її. Ним може бути як юридична, так і фізична особа незалежно від наявності у неї статусу суб'єкта підприємницької діяльності. У разі, якщо надання послуг замовляє фізична особа для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, такий замовник набуває статусу споживача з поширенням на нього законодавства про захист прав споживачів; інші особи, що замовляють надання послуг з іншою метою (не для особистого споживання), вважаються замовниками, проте не споживачами.

Предметом договору є надання послуг різного роду за завданням замовника.

Послуги відрізняються і від робіт, проте ця різниця вже не є такою чіткою. Корисний ефект від діяльності з надання послуги не виступає у вигляді певного осяжного матеріального результату, як це має місце при виконанні роботи, а полягає в самому процесі надання послуги.

Отже, аналіз наведених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що договір про надання послуг є конструкцією, що опосередковує процесу надання послуг, при цьому результат здійснення діяльності виконавця має нематеріальний характер, оскільки послуга споживається отримувачем у процесі її надання.

Як визначено статтею 1 Закону України "Про електроенергетику", приєднання електроустановки (далі - приєднання) - надання електропередавальною організацією послуги замовнику із створення технічної можливості для передачі (прийняття) в місце приєднання електроустановки замовника відповідної потужності до електричних мереж електропередавальної організації (у тому числі новозбудованих) електричної енергії необхідного обсягу з дотриманням показників її якості та надійності.

Згідно з положеннями статті 172 Закону України "Про електроенергетику", вартість послуг з приєднання розраховується електропередавальною організацією у порядку, передбаченому методикою розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж, і обґрунтовується витратами, необхідними для будівництва та/або реконструкції електромереж від місця приєднання електроустановки замовника до місця забезпечення потужності. Вартість послуг з приєднання електроустановок замовників, що не є стандартним приєднанням відповідно до статті 1 цього Закону, визначається проектно-кошторисною документацією відповідно до замовленої (заявленої) на приєднання потужності пропорційно до передбаченої проектом величини потужності, яку можливо додатково приєднати, відповідно до методики розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж з урахуванням витрат на розвиток мереж для створення резерву потужності у місці забезпечення потужності. Розроблення проектно-кошторисної документації забезпечується замовником, а її вартість є складовою частиною вартості послуг з приєднання.

З огляду на умови укладеного між сторонами Договору та наведені вище норми діючого законодавства, колегія суддів констатує, що у даному випадку має місце укладення змішаного договору, якому властиві ознаки договору підряду та договору про надання послуг. Відтак, при врегулюванні спірних правовідносин за доцільне є застосовувати ті норми права, що регламентують права та обов'язки сторін за договором підряду та договором про надання послуг.

З урахуванням тієї обставини, що матеріалами справи підтверджується факт проведення позивачем 23 лютого 2015 року оплати за послуги згідно з договором та приймаючи до уваги положення п.п. 4.6., 4.7. Договору, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідач повинен був виконати обумовлені Договором роботи в строк до 23 травня 2015 року. Натомість, в матеріалах справи відсутні належні докази як то акт приймання - передачі виконаних робіт на підтвердження факту виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 1 ст. 846 ЦК України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч.2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Ст. 612 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

В цьому випадку право замовника на односторонню відмову від договору підряду передбачено законом - ч.2 ст.849 ЦК України.

Позивач скористався цим правом і повідомленням повідомив відповідача про відмову від договору та вимагав від свого контрагента повернення суми авансу.

Доводи скаржника про те, що позивач не міг розірвати його в односторонньому порядку, не грунтуються на вимогах закону, оскільки чинний ЦК України розрізняє поняття "розірвання договору" і " одностороння відмова від договору", при цьому останнє є спеціальним способом розірвання договору.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що договір може бути змінено або розірвано і в інший строк за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Отже, укладений між сторонами договір не регулював питання односторонньої відмови від договору замовника інакше, ніж це передбачено ч.2. ст. 849 ЦК України.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 12.08.2015р. у справі № 922/2948/13.

За таких обставин, колегією суддів суду апеляційної інстанції не встановлено у визначеному Законом порядку підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, а, відтак, дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про задоволення позову.

В силу дії норм ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

З огляду на наведені вище висновки, здійснені за результатами апеляційного провадження у даній справі, судова колегія відзначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та суперечать положенням чинного законодавства, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Отже, рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.2015 р. у справі №918/1041/15 прийняте за повного з'ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування в порядку статті 104 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.2015 р. у справі №918/1041/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" - без задоволення.

2. Справу №918/1041/15 повернути в господарський суд Рівненської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.