РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа №910/22792/15

За позовом Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна"

до 1) Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради

2) Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Вольвак О.М. - за довіреністю;

від відповідача-1: Івченко М.В. - за довіреністю від 26.05.2015р.;

від відповідача-2: Крехальов А.А. - за довіреністю від 14.01.2015р.

В судовому засіданні 16 листопада 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В серпні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позивач) до Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (відповідач-1), Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації (відповідач-2) про солідарне стягнення 22 730 397,71 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 Договору № 23 про встановлення порядку сплати відсотків за користування не відновлювальною кредитною лінією, наданою згідно з Кредитним договором № 54-47/4-07 від 10.08.2007 року та Договору № 10 про встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитом, наданим згідно з Генеральним договором № 24-47/1-08G від 04.06.2008 року, а також тим, що відповідачем-2 не здійснено фінансування навчання студентів-інвалідів, студентів-сиріт та студентів з особливо важкими матеріальними умовами, які успішно навчаються у Вищому навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" в рамках міської цільової програми «Турбота. Назустріч киянам».

Відповідач-1 звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач-2 звернувся до суду із відзивом, у якому просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/22792/15. Розгляд справи призначено на 28.09.2015р.

В судовому засіданні 28.09.2015р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, судом було оголошено перерву до 19.10.2015р.

19.10.2015р. через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача чи відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 19.10.2015р., з'явились представники сторін, надали усні пояснення, відповіли на запитання суду.

В ході розгляду спору представником позивача подано клопотання про продовження строків вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р. продовжено строк розгляду справи № 910/22792/15 на 15 днів. Оголошено перерву у справі до 16.11.2015р.

28.09.2015р. через канцелярію до суду від позивача надійшло клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи в задоволені якого судом відмовлено, з огляду на те, що відповідачем не було наведено обґрунтованих та достатніх підстав для призначення вказаної судової експертизи у справі.

07.10.2015 року через канцелярію до суду від відповідача-1 надійшло клопотання про припинення провадження у справі, у якому останній зазначає, що провадження у справі про стягнення 15 532 433,81 грн. з нього підлягає припиненню, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 року у справі № 910/11255/14 було відмовлено позивачу у задоволенні аналогічної позовної вимоги.

Розглянувши подане клопотання про припинення провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення останнього, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Проте, склад учасників судового процесу у справі № 910/11255/14 не відповідає складу таких учасників у справі № 910/22792/15, що зумовлює залишення поданого клопотання без задоволення.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2007 року між Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позичальник) та Відкритим акціонерним товариство "Комерційний банк "Хрещатик", яке в подальшому (змінено найменування на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик") (кредитор) укладено кредитний договір № 54-47/4-07 (далі - Кредитний договір).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 року у справі № 910/11255/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 27.08.2015 року встановлено наступне.

10.08.2007 року між Головним управлінням з питань регуляторної політики та підприємництва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) правонаступником якого є Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (управління), Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик», яке в подальшому змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" (кредитор) та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позичальник) укладено Договір № 23 про встановлення порядку сплати відсотків за користування не відновлювальною кредитною лінією, наданою згідно з Кредитним договором № 54-47/4-07 (далі - Договір 1).

Відповідно до пункту 1.1. Договору 1 кредитор в межах Положення про фінансово-кредитну підтримку суб'єктів господарювання в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 року № 375/1351 (зі змінами від 11.07.2002 № 109/109, від 15.07.2004 № 373/1783, від 24.11.2005 № 425/2886 та від 09.03.2006 № 165/3256), на умовах та згідно з протоколом № 4 від 06.07.2007 року засідання Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб'єктів господарювання в м. Києві, та відповідно до кредитного договору № 54-47/4-07 від 10.08.2007 року, укладеного між кредитором та позичальником, відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у сумі 13 829 000,00 грн. під 19.5 % річних для реконструкції незавершеного будівництва дитячого санаторію "Перемога" з надбудовою та прибудовою під навчальний заклад інституту розвитку людини (інститут інвалідів) по вул. Крамського, 10, м. Київ (далі - Кредитний договір).

Згідно з пунктом 1.2. Договору 1 управління, за дорученням позичальника, згідно з протоколом № 4 від 06.07.2007 року засідання Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб'єктів господарювання в м. Києві, сплачує кредитору щомісячно протягом 36 місяців після укладення Кредитного договору компенсаційну частину відсотків у розмірі 75 % від суми загальної відсоткової ставки, встановленої Кредитним договором. Компенсаційна частина відсотків сплачується з періодичністю, встановленою Кредитним договором.

Позичальник з періодичністю, встановленою Кредитним договором, сплачує кредитору частину відсотків в розмірі, що не підлягає компенсації, із розрахунку 25 % від загальної відсоткової ставки, встановленої Кредитним договором (пункт 1.3. Договору 1).

Відповідно до пункту 2.2. Договору 1 кредитор надає управлінню в термін до 23 числа кожного місяця письмове повідомлення з розрахунком відсотків, що підлягають сплаті позичальником і управлінням в поточному місяці. Управління впродовж 5 робочих днів після отримання цього письмового повідомлення від кредитора, але не пізніше останнього банківського дня кожного місяця, за письмовим дорученням позичальника перераховує компенсаційну частину відсотків із розрахунку 75 % від суми відсотків, що підлягають сплаті.

Пунктом 2.4. Договору 1 сторони погодили, що в разі несплати управлінням компенсаційної частини відсотків в строки, передбачені пунктом 2.2. цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити відповідну компенсаційну частину процентного платежу за рахунок власних коштів в строки, встановлені Кредитним договором. Після перерахування управлінням кредитору затриманого компенсаційного платежу, кредитор зобов'язаний повернути позичальнику отримані кошти на його поточний рахунок або зарахувати в рахунок майбутніх платежів позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом згідно кредитного договору.

Згідно з пунктом 3.4. Договору 1 управління зобов'язується в межах бюджетних асигнувань, передбачених управлінню для підтримки малого і середнього підприємництва, у строки і в порядку, встановлені цим договором, сплачувати відповідну компенсаційну частину належних до сплати відсотків кредитору.

Відповідно до пункту 3.5. Договору 1 позичальник відповідає за своєчасну сплату відсотків в повному обсязі відповідно до умов Кредитного договору та в порядку, передбаченому в розділі 2 цього Договору.

Додатковими угодами № 1/5-ДУ від 24.04.2008 року, № 2/10-ДУ від 26.06.2009 року, № 3/22-ДУ від 23.10.2009 року, № 4/3-ДУ від 25.10.2010 року, № 5/2-ДУ від 25.08.2011 року, № 6/2-ДУ від 07.11.2012 року вносилися відповідні зміни до Договору 1.

04.06.2008 року між Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позичальником) та Відкритим акціонерним товариство "Комерційний банк "Хрещатик", яке в подальшому змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" (кредитором) було укладено генеральний договір № 24-47/1-08G (далі - Угода).

04.06.2008 року між Головним управлінням з питань регуляторної політики та підприємництва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) правонаступником якого є Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (управління), Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик", яке в подальшому змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" (кредитор) та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позичальник) укладено Договір № 10 про встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитом, наданим згідно з генеральним договором № 24-47/1-08G (далі - Договір 2).

Відповідно до пункту 1.1. Договору 2 кредитор в межах Положення про фінансово-кредитну підтримку суб'єктів господарювання в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 року № 375/1351 (зі змінами від 11.07.2002 № 109/109, від 15.07.2004 № 373/1783, від 24.11.2005 № 425/2886 та від 09.03.2006 № 165/3256), на умовах та згідно з протоколом № 3 від 24.04.2008 року засідання Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб'єктів господарювання в м. Києві, та відповідно до генерального договору № 24-47/1-08G від 04.06.2008 року, укладеного між кредитором та позичальником, встановлює позичальнику ліміт кредитних операцій у сумі 30 000 000,00 грн. під 23,5 % річних для закінчення реконструкції незавершеного будівництва дитячого санаторію "Перемога" з надбудовою та прибудовою під навчальний заклад по вул. Крамського, 10, м. Київ (далі-Угода).

Згідно з пунктом 1.2. Договору 2 управління, за дорученням позичальника, згідно з протоколом № 3 від 24.04.2008 року засідання Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб'єктів господарювання в м. Києві, сплачує кредитору щомісячно протягом 36 місяців після укладення Угоди компенсаційну частину відсотків у розмірі 75 % від суми загальної відсоткової ставки, встановленої Угодою. Компенсаційна частина відсотків сплачується з періодичністю, встановленою Угодою.

Позичальник з періодичністю, встановленою Угодою, сплачує кредитору частину відсотків в розмірі, що не підлягає компенсації, із розрахунку 25 % від загальної відсоткової ставки, встановленої Угодою (пункт 1.3. Договору 2).

Відповідно до пункту 2.2. Договору 2 кредитор надає управлінню в термін до 23 числа кожного місяця письмове повідомлення з розрахунком відсотків, що підлягають сплаті позичальником і управлінням в поточному місяці. Управління впродовж 5 робочих днів після отримання цього письмового повідомлення від кредитора, але не пізніше останнього банківського дня кожного місяця, за письмовим дорученням позичальника перераховує компенсаційну частину відсотків із розрахунку 75 % від суми відсотків, що підлягають сплаті.

Пунктом 2.4. Договору 2 сторони погодили, що в разі несплати управлінням компенсаційної частини відсотків в строки, передбачені пунктом 2.2. цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити відповідну компенсаційну частину процентного платежу за рахунок власних коштів в строки, встановлені Угодою. Після перерахування управлінням кредитору затриманого компенсаційного платежу, кредитор зобов'язаний повернути позичальнику отримані кошти на його поточний рахунок або зарахувати в рахунок майбутніх платежів позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом згідно з Угодою.

Згідно з пунктом 3.4. Договору № 2 управління зобов'язується в межах бюджетних асигнувань, передбачених управлінню для підтримки малого і середнього підприємництва, у строки і в порядку, встановлені цим договором, сплачувати відповідну компенсаційну частину належних до сплати відсотків кредитору.

Відповідно до пункту 3.5 Договору 2 позичальник відповідає за своєчасну сплату відсотків в повному обсязі відповідно до умов Угоди та в порядку, передбаченому в розділі 2 цього Договору.

Додатковими угодами № 1/11-ДУ від 26.06.2009 року, № 2/22-ДУ від 23.10.2009 року, № 3/4-ДУ від 25.10.2010 року, № 4/1-ДУ від 30.06.2011 року, № 5/1-ДУ від 01.06.2012 року, № 6/3-ДУ від 07.11.2012 року вносилися відповідні зміни до Договору 2.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року у справі № 910/12033/14 встановлено наступне.

17.02.2011 року рішенням Київської міської ради № 19/5406 затверджено міську цільову програму «Турбота. Назустріч киянам» на 2011 - 2015 роки, якою затверджено задатки місцевого бюджету для забезпечення компенсації витрат на навчання студентів з числа інвалідів, сиріт та дітей з малозабезпечених родин у Університеті «Україна» у загальному розмір 25300,00 тис грн. в т.ч. 2011 рік - 7700,00 тис. грн., 2012 рік - 4100,00 тис. грн., 2013 рік - 4300,00 тис. грн., 2014 рік - 4500,00 тис. грн., 2015 рік - 4700,00 тис. грн.

21.02.2013 року рішенням Київської міської ради № 23/9080 внесено зміни до міської цільової програми «Турбота. Назустріч киянам» на 2011 - 2015 роки доручено виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) забезпечити підготовку розпорядження виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації щодо визначення порядку відшкодування видатків на компенсацію оплати навчання у Університету «Україна» пільгових категорії студентів та затверджено задатки місцевого бюджету для забезпечення компенсації витрат на навчання студентів з числа інвалідів, сиріт та дітей з малозабезпечених родин у Університеті «Україна» у загальному розмір 29 973,90 тис грн. в т.ч. 2011 рік - 6350,00 тис. грн., 2012 рік - 10450,00 тис. грн., 2013 рік - 3973,9,00 тис. грн., 2014 рік - 4500,00 тис. грн., 2015 рік - 4700,00 тис. грн.

Позивач стверджує, що відповідачем-1 допущено неналежне виконання Договору № 23 про встановлення порядку сплати відсотків за користування не відновлювальною кредитною лінією, наданою згідно з Кредитним договором № 54-47/4-07 від 10.08.2007 року та Договору № 10 про встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитом, наданим згідно з Генеральним договором № 24-47/1-08G від 04.06.2008 року щодо сплати компенсаційної частини відсотків у розмірі 75% від загальної суми процентів, а відповідачем-2 не здійснено фінансування навчання студентів-інвалідів, студентів-сиріт та студентів з особливо важкими матеріальними умовами, які успішно навчаються у Вищому навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" в рамках міської цільової програми «Турбота. Назустріч киянам», у зв'язку із чим просить солідарно стягнути з останніх 22 730 397,71 грн. збитків (4 541 051,67 грн. за неналежне виконання Договору 1, 10 991 382,14 грн. за неналежне виконання Договору 2 та 5 628 202,00 грн. за міською цільовою програмою «Турбота. Назустріч киянам» на 2011 - 2015 роки).

Відповідач-2 у відзиві зазначив, що розпорядження бюджетних коштами не відноситься до повноважень останнього, крім того, бюджетні кошти, які виділено на здійснення виплат за міською цільовою програмою «Турбота. Назустріч киянам» на 2011-2015 роки перераховано позивачу.

У відзиві відповідач-1 вказує, що кредитором та боржником за Договором № 23 про встановлення порядку сплати відсотків за користування не відновлювальною кредитною лінією, наданою згідно з Кредитним договором № 54-47/4-07 від 10.08.2007 року та Договором № 10 про встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитом, наданим згідно з Генеральним договором № 24-47/1-08G від 04.06.2008 року є банк та позичальник (позивач), що виключає сплату ним процентів за кредитними договорами.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з приписами статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) шкоди;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобов'язання, розмір збитків, причинний зв'язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Положення ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України кореспондує положенням ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, якщо кредитор пред'являє вимогу про відшкодування реальної шкоди та/або упущеної вигоди, він має надати докази наявності таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність упущеної вигоди тощо).

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Як встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 року у справі № 910/11255/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 27.08.2015 року встановлено, що Договором № 23 про встановлення порядку сплати відсотків за користування не відновлювальною кредитною лінією, наданою згідно з Кредитним договором № 54-47/4-07 від 10.08.2007 року та Договором № 10 про встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитом, наданим згідно з Генеральним договором № 24-47/1-08G від 04.06.2008 року не передбачено майново-господарських зобов'язань позичальника та управління один перед одним.

Твердження позивача щодо обов'язку відповідача сплати компенсаційної частини відсотків позивачу є безпідставними та необґрунтованими, оскільки пунктами 3.4 Договору № 1 та Договору № 2 передбачено, що компенсація сплачується кредитору.

Крім того, сплата компенсаційної частини відсотків здійснюється управлінням на підставі Угоди про співробітництво від 19.09.2001 року. Оскільки бюджет міста Києва приймається на один рік і кошти з бюджету міста на "Підтримку малого і середнього підприємництва" кожного року Київською міською радою передбачаються в різних обсягах, між кредитором та управлінням щорічно укладають додаткові угоди до Угоди про співробітництво від 19.09.2001 року, з урахуванням відповідних бюджетних асигнувань і компенсаційна виплата здійснюється в межах щорічних бюджетних асигнувань, затверджених відповідними рішеннями Київради.

Рішенням Київської міської ради від 04.02.2014 року № 6/10152 "Про бюджет міста Києва на 2014 рік" за рахунок коштів загального фонду бюджету міста Києва відповідачу-2 на підтримку малого та середнього підприємництва передбачено 100 000,00 грн. У 2013-2014 роках бюджетні асигнування відповідачу-2 на зазначені цілі не виділялись.

Таким чином, у разі відсутності бюджетних асигнувань Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради не зобов'язаний сплачувати відповідну компенсаційну частину належних до сплати відсотків.

Враховуючи викладене, Договором № 23 про встановлення порядку сплати відсотків за користування не відновлювальною кредитною лінією, наданою згідно з Кредитним договором № 54-47/4-07 від 10.08.2007 року та Договором № 10 про встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитом, наданим згідно з Генеральним договором № 24-47/1-08G від 04.06.2008 року, сторони погодили, що відповідальність позичальника за сплату відсотків, передбачених Кредитним договором № 54-47/4-07 від 10.08.2007 року та Генеральним договором № 24-47/1-08G від 04.06.2008 року в повному обсязі несе позивач, що спростовує твердження останнього про завдання йому збитків відповідачем-1.

Позовні вимоги про стягнення збитків з відповідача-2 внаслідок неналежного фінансування навчання студентів-інвалідів, студентів-сиріт та студентів з особливо важкими матеріальними умовами, які успішно навчаються у Вищому навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" в рамках міської цільової програми «Турбота. Назустріч киянам» є необґрунтованими, оскільки належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведені, позивач лише обмежився посиланням на завдання йому збитків відповідачем-2, при цьому наявність елементів складу цивільного правопорушення в діях останнього не обґрунтував.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та підлягають залишенню без задоволення.

Судові витрати, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23.11.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало