ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015 року Справа № 904/7234/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Чоха Л.В., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, дов. № 315 від 07.08.2014р.

від відповідача: Чернушенко В.І.. керівник, наказ № 4-К від 06.04.12р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОБУД СЕРВІС" на рішеннягосподарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2015 року у справі № 904/7234/14

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОБУД СЕРВІС"

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне підприємство «Торговий дім «Металлург»

про стягнення збитків на суму 56 604,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням секретаря судової палати № 1646 від 20.11.2015р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОБУД СЕРВІС" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Чоха Л.В., Чимбар Л.О.

Ухвалою суду від 23.11.2015р. даною колегією суддів апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОБУД СЕРВІС" прийнято до свого провадження.

Ухвалою суд від 28.09.2015р. до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне підприємство «Торговий дім «Металлург».

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2015 року (суддя Юзіков С.Г) позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОБУД СЕРВІС" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 15 484,00 грн. збитків, 10 280,00 грн. упущеної вигоди, 813,58 грн. судового збору.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано не належним виконанням відповідачем договірних зобов'язань з утримання будинку у належному стані, а саме п.4.1 Договору № 713-12/2013 від 28.12.2013 року.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2015 року та відмовити в позові повністю.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що судом при вирішенні справи не були дослідженні обставини того, чи укладався Договір № 713-12/2013 про обслуговування будинку від 28.12.2013 року між позивачем та відповідачем; чи є позивач власником нежитлового приміщення, що знаходиться, за адресою : АДРЕСА_1, реєстраційний номер 18822542 та хто є власником нежитлового приміщення 8-го поверху, що знаходиться за: АДРЕСА_1

На думку відповідача, підстав для настання договірної чи позадоговірної відповідальності немає, оскільки відсутнє цивільне правопорушення.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи, що наведені в апеляційній скарзі та вказали, що над офісними приміщеннями позивача, які були затоплені, знаходяться приміщення які належать на праві власності фізичній особі ОСОБА_5 Саме з цих приміщень сталося затоплення. Ймовірною причиною затоплення могло бути пошкодження покрівлі будинку при проведення будівництва ОСОБА_5 Відповідач не має права входу на площу, що є власністю ОСОБА_5 Тому не може нести відповідальність.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що договір № 713-12/2013 від 28.12.2013р. недійсним не визнавався. У зв'язку з закінченням строку дії цього договору було укладено новий договір № 04/713/14 від 31.12 2015р. На момент залиття офісу договірні зобов'язання існували. Залиття сталося дощовою водою під час зливи, що не заперечується відповідачем і залиття сталося через пошкоджений дах, ремонт якого повинен був здійснювати відповідач.

Представник третьої особи в судовому засіданні вказав, що вони орендують офісні приміщення, власником яких є ОСОБА_5 Дані приміщення знаходяться на даху будівлі на офісним приміщенням позивача. На час коли було затоплення приміщень позивача орендарем приміщень була інша сособа.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

Між ТОВ «Новобуд Сервіс» (виконавець) та ОСОБА_6 (споживач) 28.12.2013р. укладено Договір № 713-12/2013 про обслуговування будинку.

Згідно п.п.2.1., 2.2. Договору, (виконавець) забезпечує належне обслуговування Будинку та прибудинкової території, та якісне і своєчасне надання послуг з постачання електроенергії, холодної та гарячої води, опалення, кондиціювання, та водовідведення.

Характеристика приміщення: нежитлове приміщення № 713, загальною площею 180,4 кв.м, поверх 7.

Пунктами 4.1, 6.2 Договору сторони погодили обов'язки Виконавця, а саме:

- утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг у строки, встановлені законодавством;

- вчасно проводити підготовку Будинку і його технічного обладнання до обслуговування в осінньо-зимовий та літній періоди.

Виконавець відшкодовує Споживачу матеріальні збитки, завдані невиконанням обов'язків, передбачених у пункті 4.1 Договору в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 7.1 Договору Точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від Виконавця Споживачу, є:

- з опалення - запірна арматура біля лічильників;

- з постачання холодної та гарячої води - запірна арматура біля лічильників;

- з водовідведення - зливний отвір санітарно-технічних приладів;

- з холодопостачання - запірна арматура на вході в Приміщення;

- з електропостачання - лічильник в шафі електролічильних приладів.

Додатком № 3 до Договору сторони визначили Перелік послуг з обслуговування Будинку та прибудинкової території, що надається Споживачу у будівлі комерційного призначення розташованою за адресою: АДРЕСА_1, у тому числі:

- підготовка Будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період;

- поточний ремонт конструктивних елементів, інженерних систем і технічних пристроїв Будинку.

01.06.2014р. між позивачем ФОП ОСОБА_3 (орендодавець) та ТОВ "Балівський завод залізобетонних конструкцій" (орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 0106/14-1

Орендна плата за користування Об'єктом оренди за перший місяць оренди складає 10 280,00 грн. Орендна плата за користування Об'єктом оренди за кожний наступний місяць оренди з урахуванням індексації визначається за вказаною формулою (п. 3.1, 3.2 договору ).Орендна плата за перший календарний місяць оренди сплачується Орендарем Орендодавцю до 20 числа місяця в якому відбувається передання майна. Орендна плата за кожний наступний місяць оренди (звітний місяць) сплачується Орендарем Орендодавцю до 10 числа такого звітного місяця.

Згідно п. п.3.5 Договору оренди, на забезпечення цілісності майна Орендар вносить на рахунок Орендодавця заставний платіж в розмірі орендної плати за один місяць.

Якщо при поверненні майна буде встановлено відсутність пошкоджень орендованого майна заставний платіж підлягає поверненню після закінчення строку дії Договору оренди…

Як вбачається з матеріалів справи, 05 червня 2014року сталося залиття офісного приміщення Позивача.

Комісією у складі представників сторін 05.06.14р. складено акт про залиття та зазначено, що під час зливи трапилось залиття дощовою водою приміщення № 713. Причиною залиття офісу № 713 може бути не правильно виконані будівельно-монтажні роботи при реконструкції офісу 801 та тераси цього офісу (т.1 а.с.56).

Зі звіту експерта Данильченко В.В., № 108-14 від 11.06.14р. вбачається, що позивачу завдано матеріальні збитки на суму 15 484,40 грн. (вартість пошкодженого майна).

Позивач, на виконання умов п. 9.3 Договору оренди сплатив орендареві штраф у розмірі 20 560,00 грн.

Крім того, як зазначає ФОП ОСОБА_3 в своїй позовній заяві, на виконання умов Договору оренди, Орендар повинен був сплатити 10 280,00 грн. орендної плати за перший місяць оренди та 10 280,00 грн. за останній місяць оренди, всього 20 560,00 грн. Ці доходи Позивач міг отримати за умови перебування приміщення у належному стані та є втраченою вигодою Позивача.

Позивач просить стягнути з Відповідача збитки у сумі 56 604,40 грн.

Статтею 193 ГК України (ст. 525, 526 ЦК України ) визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено матеріалами справи ТОВ «Новобуд Сервіс» на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 26 від 23.01.2012р. є балансоутримувачем будівлі комерційного призначення з торговельними приміщеннями та автопаркінгом літ. А-7, навісів літ А1, АII, ганків літ. а, а2, а3, в'їзду літ а1, за адресою АДРЕСА_1 та виконавцем послуг з обслуговування будинку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-господарські послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, відповідач зобов'язався забезпечити належне обслуговування будинку, утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг у строки, встановлені законодавством, вчасно проводити підготовку Будинку і його технічного обладнання до обслуговування в осінньо-зимовий та літній періоди.

Згідно п.п.1, 2, 5, 7 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;

здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень;

своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період;

утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженого наказом Державного комітету з питань ЖКГ № 76 від 17.05.2005р., утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

А згідно п.1.1. цих Правил, вони визначають порядок надання послуг для забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням.

Таким чином на виконавцеві лежить обов'язок надавати житлово-комунальні послуги, які б за своїми характеристиками здатні були задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вина.

Факт залиття офісного приміщення позивача дощовою водою з покрівлі будинку підтверджено матеріалами справи, а отже відповідач не виконував належним чином свої обов'язки щодо утримання покрівлі у стані, який би забезпечував належні умови для позивача. В цьому полягає винна, протиправна поведінка відповідача.

Згідно звіту експерта Данильченко В.В., який було складено 11.06.2014р. загальна вартість матеріальних збитків (пошкодження майна) складає 15 484,40 грн.

За даними експертизи. Призначеної судом, ринкова вартість ремонтно-відновлювальних робіт на момент проведення експертизи складає 27 751,22 грн.

Таким чином внаслідок протиправної, винної поведінки відвідача позивачу завдані збитки.

Позивач просив стягнути 56 604,40 грн. збитків, які складаються з матеріальних збитків в сумі 15 484,40 грн., орендної плати за перший місяць в сумі 10 280 грн. та за останній місяць - 10 280 грн.. які повинен був сплатити ТОВ «Балівський завод залізобетонних конструкцій» відповідно до умов договору оренди та 20 560 грн., які позивач повинна сплатити орендарю у вигляді штрафу за дострокове припинення договору з її вини.

Господарський суд правильно зазначив, що упущена вигода у вигляді неотриманої орендної плати підлягає частковому задоволенню у сумі 10 280 грн., яку позивач повинен був отримати за перший місяць оренди, але не отримав у зв'язку з залиттям приміщення, внаслідок чого орендар відмовився від договору.

Що стосується 20 560 грн. то позивачем не надано доказів понесення таких збитків, а саме сплати орендареві штрафу на таку суму.

З цих підстав суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 15 484 грн. збитків та 10 280 грн. упущеної вигоди, відмовивши в іншій частині позову.

Посилання відповідача на те, що затоплення приміщення позивача сталося в наслідок пошкодження покрівлі будинку при проведенні ремонтних робіт власником офісних приміщень, які знаходяться над приміщенням позивача не приймаються до уваги з наступних підстав.

Дійсно, як вбачається з технічного паспорту будівлі над офісним приміщенням № 713 позивача знаходяться приміщення та відкрита тераса, які належить на праві власності фізичній особі ОСОБА_5 і є надбудовою над літ.А-7, тобто розміщені на даху будинку. В даний час орендарем приміщень є ПП «Торговий дім «Металург».

25.12.2013р. комісією у складі представників відповідача та власників офісів №№ 706, 713 було складено Акт огляду стану покрівлі будинку по АДРЕСА_1. яким встановлено пошкодження покрівлі із-за використання її як майданчика для складування будматеріалів (п.а), водоприймальні воронки над офісом 713. При ремонті офісів 701 801 та благоустрою тераси та зимового саду сховані в підлозі тераси. Це порушило систему розуклону покрівлі та призвело до неконтрольованого збору води та протіканню покрівлі офісу 713.

Даний акт підтверджує пошкодження та порушення які були здійснені власником ОСОБА_5 при будівництві.

Як зазначалося вище, відповідач зобов'язаний утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

У зв'язку з цим, відповідно до п.п.4, 5, 8 ч.1 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцю надано право вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг;

вимагати від споживача своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості цих робіт;

доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв'язку з вищенаведеним та наступним.

Що стосується сторін договору.

Згідно свідоцтва про Державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 04.01.2011р. зареєстровано в якості підприємця (т.2 а.с.3).

З витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_3 є власником нежитлових приміщень поз.8, 9, 30 - 36 загальною площею 176,6 кв.м на 7 поверсі в будівлі комерційного призначення з торговельними приміщеннями та автопаркінгом літ. А-7 в будинку АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2009р. (т.2 а.с. 7, 227-228).

25.01.2014р. ОСОБА_3 уклала шлюб та змінила фамілію на ОСОБА_3 (т.1 а.с.30 - 33).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 зареєстрована 04.01.2011р., основним видом економічної діяльності якої є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Таким чином, на час укладання 28.12.2013р. договору № 713-12/2013 про обслуговування будинку, власником нежитлового приміщення № 713 була ОСОБА_3.

30.12.2013р. ОСОБА_3 видано нотаріально посвідчену довіреність строком дії на три роки ОСОБА_6 на представлення її інтересів та ведення її справ як власника будь-якого належного їй нерухомого майна в усіх державних органах, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях в тому числі з правом укладання договорів та додатків до укладених договорів (т.1 а.с.15).

Договір № 713-12/2013 датований 28.12.2013р. З боку позивача підписаний ОСОБА_6 з зазначенням «уповноважена особа». В реквізитах Споживача зазначено ФОП ОСОБА_3 та зазначені її дані.

Як вбачається з супровідного листа № 03/01 від 17.01.2014р. та листа № 18/3 від 26.03.2014р. відповідача, адресованого ОСОБА_3, Договір № 713-12/2013 від 28.12.2013р. направлений був на його адресу 17.01.2014р. і отриманий був 22.01.2014р. ОСОБА_11, який виконував роботи в приміщенні. Даний договір ОСОБА_11 передав ОСОБА_6 27.01.2015р. (т.2 а.с.4 - 6).

Таким чином договір не міг був підписаний Споживачем раніше ніж 27.01.2015р.

Оскільки власником нежитлового приміщення № 713 є ОСОБА_3, ОСОБА_6 був нею уповноважений укладати від її імені договори, договір № 713-12/2013 від 28.12.2013р. підписаний ОСОБА_6 як уповноваженою особою, в реквізитах споживача зазначено ФОП ОСОБА_3, остання підтверджує укладання договору в її інтересах, то споживачем і стороною договору є ФОП ОСОБА_3

Щодо посилання апелянта на те, що приміщення належить ОСОБА_3, як фізичній особі, а не як фізичній особі-підприємцю, а тому справа не підлягає розгляду в господарських судах, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст..15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких

справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.ст..58, 128 Господарського кодексу України (далі ГК України) громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи.

Оскільки ОСОБА_3 зареєстрована, як фізична особа-підприємець належне їй нерухоме майно (приміщення № 713) здає в оренду, як ФОП, тобто використовує в підприємницькій діяльності, то вона є суб'єктом господарювання.

Відповідно до ст..12 ГПК України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

В Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» (пункти 2, 3) зазначено, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_3 у даному спорі є суб'єктом господарювання, між сторонами наявні господарські відносини, врегульовані ЦК України, ГК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та інш. актами законодавства, спір про право випливає з зазначених правовідносин, у законі відсутня норма, яка б прямо передбачала вирішення такого спору судом іншої юрисдикції, то даний спір підвідомчий господарському суду.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101-103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОБУД СЕРВІС" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2015 року у справі № 904/7234/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 30.11.2015р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Л.В.Чоха

__________________ Л.О.Чимбар