номер провадження справи 10/146/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015 Справа № 908/5421/15

за позовом: Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії концерну"Міські теплові мережі" Ленінського р-на , м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

про стягнення 13 347, 13 грн.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Пустова А. Л., на підставі довіреності № 30/2019 від 05.01.2015 р.;

від відповідача - не з'явився.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До господарського суду Запорізької області звернувся Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії концерну "Міські теплові мережі" Ленінського р-ну , м. Запоріжжя із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 13 347, 13 грн., за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 511 від 01.10.2002 р., яка складається з основного боргу в сумі 8 885, 01 грн., пені в сумі 2 411, 54 грн., та трьох процентів річних у розмірі 161, 72 грн., індекс інфляції 1 888, 86 грн.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 21.10.2015 р., справу 908/5421/15 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 22.10.2015 р. порушено провадження у справі № 908/5421/15. Справі присвоєно номер провадження № 10/146/15, її розгляд призначено на 16.11.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні 16.11.2015 р. підтримав свої вимоги викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання 16.11.2015 р. не з'явився, відзив на позовну заяву не направив, ніяких клопотань на адресу суду не надав.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку із неявкою представника відповідача, ненадання відзиву на позовну заяву, судом було відкладено розгляд справи на 30.11.2015 р. о 09:15 год.

Представник позивача у судовому засіданні 30.11.2015 р. підтримав вимоги викладені в позові. Відповідач у судове засідання 30.11.2015 р. вдруге не з'явився, до суду відзив не направив, ніяких заяв та клопотань не адресу суду не надав. Про час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку „Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам спору за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Таким чином, відповідач є повідомленим належним чином, про час і місце розгляду справи судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" з наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджала вирішенню спору судом.

У судовому засіданні 30.11.2015 р., розгляд справи був закінчений, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Справа була розглянута в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами та без надіслання на адресу суду відповідачем письмового відзиву щодо суті спору.

За клопотанням представника позивача справа розглядалась без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши докази надані позивачем, суд

ВСТАНОВИВ:

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що Концерн „Міські теплові мережі" діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності КОНЦЕРНУ є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року за № 2633-IV(надалі - Закон), „Правилами користування тепловою енергією", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 (надалі - Правила) та іншими нормативно-правовими актами України.

Зокрема, в Законі та в Правилах законодавець надає поняття „Споживач":

- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору (Закон);

- споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (Правила).

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

Між КОНЦЕРН „МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" в особі Філії КОНЦЕРН „МТМ" Ленінського району (надалі - Позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) було укладено договір № 511 про постачання теплової енергії в гарячій воді" від 01.10.2002 року (надалі -Договір).

Згідно п. 1.2 Договору Позивач взяв зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Відповідачу, а Відповідач взяв обов'язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору.

Відповідно до Договору, теплова енергія відпускалась до орендованого нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Рад. України, прим. 6.

Позивач в період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року відпустив теплову енергію на суму 8 885, 01 грн.

Згідно з п. 6.2 Договору розрахунковим періодом - є календарний місяць. Згідно п. 6.3 Енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає споживачу рахунок за спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Споживач отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації.

Пунктом 6.6. Договору встановлено, що Споживач зобов'язаний до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок Енергопостачальної організації суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію.

В даному випадку Концерн „Міські теплові мережі", виконавши п. 6.3. Договору, у належні терміни надавав Відповідачу рахунки за фактично спожиту теплову енергію, акти виконаних робіт на постачання теплової енергії та податкові накладні.

Як зазначає позивач, що відповідач не з'явився до нього для отримання зазначених документів в порядку, визначеному Договором, а тому, позивач направив розрахункові документи за спірний період в необхідній кількості примірників на адресу відповідача поштовою кореспонденцією, хоча такий обов'язок не покладається на позивача умовами Договору.

Згідно Закону серед основних обов'язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів (ст. 24).

Відповідно до Правил Споживач зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (п. 40).

Відповідно до п. 3.2.2 Договору, споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме :

1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В порушення положень Закону, Правил та Договору Відповідач не здійснював оплат за спожиту в спірному періоді теплову енергію. Таким чином, заборгованість Відповідача за спірний період складає 8 885, 01 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦКУ, позивач повторно направив Відповідачу акти приймання теплової енергії за спірний період згідно договору № 511 із супровідним листом № 3134-ю від 17.07.2015р. Даний факт підтверджується поштовою квитанцією з описом поштового вкладення в конверт.

Згідно ст. 276 ГК України Відповідач зобов'язаний був оплатити відпущену теплову енергію у встановлений термін за встановленими цінами.

Невиконанням своїх грошових зобов'язань Відповідач порушив вищевказані вимоги законодавства й умови договору про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

3% річних від простроченої суми боргу за весь період складають 161, 72 грн. (сто шістдесят одна грн. 72 коп.).

Розмір інфляційних втрат за весь період складає 1888, 86 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят вісім грн. 86 коп.).

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

Відповідно до п. 7.2.3. Договору в разі несвоєчасного виконання розрахунків за теплову енергію, Відповідачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань " № 543/96-ВР від 22.11.1996 р., розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі вищевикладеного Відповідачу була нарахована пеня у розмірі 2411, 54 грн. (дві тисячі чотириста одинадцять грн. 54 коп.).

Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з Теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів (ч. 4 ст. 24 Закону).

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 193 Господарського кодексу України, Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання: нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач ігнорує вимоги позивача, не сплачуючи заборгованості за договором за надані позивачем послуги.

Невиконанням своїх грошових зобов'язань відповідач порушив вищевказані умови договору № 511 від 01.10.2002 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді та вимоги законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в добровільному порядку заборгованість не погасив.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні обов'язки.

Представник відповідача в судове засідання двічі не з'явився, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідач до суду письмовий відзив не направив, ніяких письмових пояснень стосовно суті спору до суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі позивачем були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позов Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії концерну "Міські теплові мережі" Ленінського р-ну , м. Запоріжжя до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 13 347, 13 грн., за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 511 від 01.10.2002 р., яка складається з основного боргу в сумі 8 885, 01 грн., пені в сумі 2 411, 54 грн., та трьох процентів річних у розмірі 161, 72 грн., індекс інфляції 1 888, 86 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається повністю на відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 75, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії концерну "Міські теплові мережі" Ленінського р-ну , м. Запоріжжя до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (69032, АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1 ПАТ КБ Приватбанк МФО 313399, код ЄДРПОУ НОМЕР_2) на користь Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну «МТМ» Ленінського району (Юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137) на п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ „Державний ощадний банк України", код МФО 313957, :- основний борг в сумі 8 885 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 01 коп.;

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (69032, АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1 ПАТ КБ Приватбанк МФО 313399, код ЄДРПОУ НОМЕР_2) на користь Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну «МТМ» Ленінського району (Юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137) на п/р №1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ „Державний ощадний банк України", код МФО 313957, : пеню в сумі 2411 ( дві тисячі чотириста одинадцять) грн. 54 коп., 3 % річних в сумі 161 грн. (сто шістдесят одна) грн. 72 коп.; інфляційні втрати в сумі 1888 (одна тисяча вісімсот вісімдесят вісім) грн. 86 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Видати відповідні накази.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 01.12.2015 р.