ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.11.15р. Справа № 904/7821/15

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нафтогазмонтаж", 08133, вул. Балукова, буд. 23, м. Вишневе, Київська обл.

до

відповідача-1 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація", 02660, вул. М.Раскової, буд. 4Б, м. Київ

відповідача-2 Приватного підприємства "Теюл Імпекс" 49000, шосе Запорізьке, буд. 60, оф. 1560, м. Дніпропетровськ

про стягнення 138 721,27 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача ОСОБА_2 - свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю № 2185 від 20.09.2010 року

від відповідача-1 не з'явився

від відповідача-2 не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нафтогазмонтаж" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація" та Приватного підприємства "Теюл Імпекс" про стягнення суми курсової різниці, переплаченої покупцем, в сумі 87927,00 грн., пені в сумі 24636,42 грн., 3% річних в сумі 1264,70 грн., інфляційних втрат в сумі 24893,15 грн., судового збору.

Позивачем 27.10.2015 року подано до суду клопотання від 03.11.2015 року про уточнення позовних вимог, в якому просить суд судові витрати в частині адвокатських послуг розподілити солідарно між відповідачами.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем-1 умов договору поставки від 18.11.2014 року за № 78154 в частині завищення вартості товару, оплаченого безпідставно позивачем та невиконанням відповідачем-2 положень договору поруки № 18/11/14 від 18.11.2014 року в частині виконання зобов'язань відповідача-1.

Відповідач-1 позов визнає частково в сумі 24636,42 грн. (відзив на позовну заяву від 21.09.2015 року за № 916, відзив на позовну заяву від 21.10.2015 року за № 1000) посилаючись на те, що:

- відповідач-2 є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки наслідком виконання поручителем зобов'язань, забезпечених порукою, згідно п. 3 ч. 1 ст. 512, ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України може бути заміна кредитора у зобов'язанні, що може здійснюватись без згоди боржника, однак, пунктом 9.1 договору поставки від 18.11.2014 року за № 78154 передбачено, що будь-яка зі сторін не має права передавати права та зобов'язання за вказаним договором поставки третій особі без отримання попередньої згоди іншої сторони;

- в зв'язку з тим, що відповідач-2 є неналежним відповідачем у даному спорі, позивачем порушено правила підсудності при зверненні з даним позовом до суду;

- вимоги про стягнення курсової різниці є безпідставними, оскільки за постачальником у п. 2.5 договору поставки закріплено право здійснення розрахунку ціни товару на момент відвантаження і виставлення рахунку на оплату 2-го етапу з врахуванням курсової різниці вартості товару;

- вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є безпідставними, оскільки є видами відповідальності виключно за порушення грошового зобов'язання;

- позивачем не додано до позову доказів документального підтвердження адвокатських витрат в зв'язку з чим такі вимоги не можуть бути задоволені.

Відповідач-2 мотивований відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання 01.10.2015 року, 04.11.2015 року, 12.11.2015 року не з'явився.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 01.10.2015 року юридичне місцезнаходження відповідача-2: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шосе, б. 60, оф. 156, - куди судом і надсилались ухвала про порушення провадження у справі та ухвали про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2014 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація", як постачальником, та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нафтогазмонтаж", як покупцем, укладено договір поставки № 78154 за умовами п. 1.1 якого постачальник поставляє, а покупець приймає і оплачує обладнання імпортного виробництва, в асортименті та кількостях, що зазначені у специфікаціях.

Поставки здійснюються відповідно до специфікацій (додатків) товару, що поставляється, які складаються на підставі замовлень покупця, узгоджуються і затверджуються сторонами, і є невід'ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору).

Загальна вартість договору складається з суми всіх підписаних додатків (специфікацій) до цього договору (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору ціна товару і термін дії ціни зазначається в додатках до даного договору.

Оплата за товар, що поставляється по даному договору, здійснюється покупцем національною валютою України - гривнею шляхом безготівкового перерахування грошових коштів покупця на поточний рахунок постачальника у наступному порядку:

1-й етап: передоплата в розмірі 50% вартості товару зазначеної у додатках протягом 3-х банківських днів від дати виставлення рахунку;

2-й етап: остаточний розрахунок в розмірі 50% вартості товару, зазначеної у додатках протягом 3-х банківських днів від дати письмового повідомлення покупця про готовність товару до відвантаження, направленого факсимільним зв'язком по телефону, вказаному у цьому договорі. Відвантаження товару здійснюється після зарахування на поточний рахунок постачальника 100% оплати за товар (п. 2.4 договору).

Пунктом 2.5 договору передбачено, що оскільки товар, що поставляється за даним договором, є імпортним, ціна товару розраховується на підставі обмінного курсу гривні до Євро, встановленого Національним Банком України на день формування ціни і в разі зміни курсу Євро по відношенню до гривні від моменту формування ціни (вказується у кожному додатку окремо) до моменту виставлення рахунку на оплату більш, ніж на 3%, вартість товару, що підлягає оплаті перераховується. Сума 1-го етапу оплати на день виставлення рахунку розраховується по формулі:

S1 = S * (k1 / k) * 0,52;

Вартість товару на момент відвантаження і виставлення рахунку на оплату 2-го етапу розраховується по формулі:

S2=S * 0,5 (k1 / k) + S * 0,5 * (k2 / k)

Де:

S - загальна сума товару на момент формування ціни договору;

S1 - сума першого етапу оплати рахунку на день виставляння рахунку;

S2 - вартість товару на момент відвантаження і виставлення рахунку на оплату другого етапу;

K - обмінний курс гривні до Євро встановлений НБУ на дату формування ціни товару, що зазначена в кожному додатку окремо;

k1 - обмінний курс гривні до Євро встановлений НБУ на день виставлення рахунку на передоплату (1-й етап);

k2 - обмінний курс гривні до Євро встановлений НБУ на день виставлення рахунку на остаточний розрахунок (2-й етап).

За приписами п. 2.7 договору оплата здійснюється покупцем на підставі рахунку-фактури, що виставляється постачальником.

Датою поставки вважається дата передачі товару постачальником покупцю, що підтверджується видатковою накладною з підписами уповноважених осіб обох сторін (п. 3.4 договору).

Даний договір вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2015 року, а в частині грошових та гарантійних зобов'язань - до повного їх виконання сторонами (п. 8.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно п. 2.4 договору та п. 2.7 договору позивачем на підставі рахунку-фактури № КС-5759/78154/1 від 26.11.2014 року (а. с. 15) здійснено відповідачу-1 передоплату в сумі 147383,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.11.2014 року.

Остаточний розрахунок в розмірі 50% вартості товару згідно договірних відносин повинен бути здійснений позивачем протягом 3-х банківських днів від дати письмового повідомлення продавця про готовність товару до відвантаження, а з матеріалів справи вбачається, що повідомлення було надіслано відповідачем-1 позивачу 19.02.2015 року, тобто ТОВ "КСК-Автоматизація" повинно було виставити рахунок для остаточного розрахунку ТОВ "Нафтогазмонтаж" 19.02.2015 року (коли курс євро до гривні складав 31,111909).

Як свідчать матеріали справи, рахунок виставлений відповідачем-1 16.02.2015 року, коли курс євро до гривні складав 29,647383, а не 31,111509, тому згідно формули зазначеної у п. 2.5 договору вартість товару на момент відвантаження і виставлення рахунку на оплату другого етапу станом на 16.02.2015 року розраховується наступним чином:

S2 = S * 0,5 (k1 / k) + S * 0,5 * (k2 / k), тобто 294 767,10 * 0,5 * (18,602532 / 19,069121) + 294767,10 * 0,5 (29,647383 / 19,069121) = (144435,88 + 228444,50) = 372880,38 грн.,

372880,38 грн. - 147383,55 грн. = 225496,83 грн.,

226924,72 грн. - 225496,83 грн. = 1427,89 грн.

Отже, сума курсової різниці, переплаченої позивачем відповідачу-1 в зв'язку зі збільшенням курсу євро до гривні внаслідок прострочення постачальника становить 1427,89 грн., яка підтверджується матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено наступне: зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

За умовами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено наступне: покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 5.2 договору у випадку невиконання взятих на себе зобов'язань, сторона, що не виконала свої зобов'язання, виплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних зобов'язань за кожний день прострочення.

Згідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 інфляційних втрат в сумі 24893,15 грн. за період з 19.02.2015 року до 12.06.2015 року, пені в сумі 24636,42 грн. за період з 19.02.2015 року до 12.06.2015 року, 3% річних в сумі 1264,70 грн. за період з 19.02.2015 року до 12.06.2015 року підлягають задоволенню частково інфляційних втрат в сумі 415,39 грн. за період з 01.03.2015 року до 31.05.2015 року, пені в сумі 259,90 грн. за період з 19.02.2015 року до 12.06.2015 року, 3% річних в сумі 13,38 грн. за період з 19.02.2015 року до 12.06.2015 року.

При цьому, суд зважає на приписи п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року за № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

18.11.2014 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нафтогазмонтаж", як кредитором, та Приватним підприємством "Теюл Імпекс", як поручителем, укладено договір поруки № 18/11/14 за умовами п. 1.2 якого сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням боржника, які виникають за договором поставки, включаючи, але не обмежуючись наступним: поставити обладнання передбачене договором поставки, сплатити неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором поставки, а також виконати інші умови договору поставки в повному обсязі.

Сторони договору визначили, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань або неналежного їх виконання за договором поставки, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повну поставку за договором поставки, та сплату неустойки (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору сторони погодили наступне: якщо до поручителя надійде вимога про виконання зобов'язань за договором поставки і поручитель не зможе виконати поставку обладнання, то кредитор має право звернути стягнення за рахунок майна поручителя згідно положень чинного законодавства України.

У випадку невиконання боржником зобов'язань боржника перед кредитором за договором поставки поручитель приймає на себе зобов'язання здійснити виконання зобов'язань боржника в обсязі, заявленому кредитором, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора. Виконання грошових боргових зобов'язань здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, який буде повідомлено поручителю (п. 2.5 договору).

За приписами п. 3.1 договору поруки сторони договору встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань за договором поставки, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором по поставці обладнання у повному обсязі.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання зобов'язань за договором поставки. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання зобов'язань боржника в повному обсязі (п. 4.1 договору).

Статтями 180 Господарського кодексу України та 628 Цивільного кодексу України встановлено, що господарський договір вважається укладеним якщо між сторонам у передбаченому законом порядку та формі досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов. Істотними є умови, визначені такими за законом, чи необхідні для договорів даного виду, а також умови щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою стороною у відповідності зі ст. 512 Цивільного кодексу України, зокрема, у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Заміна кредитора у зобов'язані можлива, якщо це встановлено договором або законом.

Аналогічні вимоги передбачені ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України.

Виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу за правилами ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України, якщо з умов цього договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або по суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Відповідно до п. 9.1 договору поставки № 78154 від 18.11.2014 року жодна із сторін не має права передавати права та зобов'язання за даним договором третій особі без отримання попередньої згоди іншої сторони за винятком тих випадків, коли права та зобов'язання сторони за даним договором переходять до її законних правонаступників.

В матеріалах справи відсутні докази надання згоди ТОВ "КСК-Автоматизація" на передачу прав і обов'язків третій особі за договором поруки.

Отже, в позовних вимогах, спрямованих до відповідача-2 належить відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.09.2009 року у справі за позовом Дочірнього підприємства "Укрнафтогазкомплект" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Торгівельно-виробничого приватного підприємства "Ренд" про визнання договору недійсним.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката.

Пунктом 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У відповідності із ч. 1, 5 ст. 14 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об'єднання.

Статтею 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору (ч. 7 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України).

В силу п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

12.06.2015 року між Адвокатським об'єднанням "Юридична фірма "Екс Юре" в особі адвоката ОСОБА_2, як адвокатом, та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нафтогазмонтаж", як клієнтом, укладено договір (угоду) про надання адвокатських послуг з додатком № 1 до нього (а. с. 26-28).

Право ОСОБА_2 на зайняття адвокатською діяльністю підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва від 20.09.2010 року № 2185, яке видане на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 14.09.2010 року № 4 (а. с. 93).

Пунктом 1.1 договору про надання адвокатських послуг передбачено зобов'язання надання необхідної правової допомоги клієнту при провадженнях будь-яких цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних справах, у слідчих перевірках або діях слідчих органів, органів дізнання, де клієнт приймає чи може приймати або буде приймати участь (на розсуд адвоката) у процесуальному статусі свідка, потерпілого, опитуваного, статусі позивача, відповідача, третьої особи, а також в іншому процесуальному статусі, використовувати всі передбачені у Кримінально-процесуальному, Цивільному процесуальному кодексі України, Господарського процесуального кодексі, Кодексі адміністративного судочинства, Кодексі про адміністративні правопорушення та в інших законодавчих актах засоби, використовувати законні способи і методи захисту з метою з'ясування обставин, які спрямовані на захист інтересів та законних прав клієнта, встановлюють чи спростовують певні обставини (факти, твердження), брати участь у захисті клієнта в якості свідка, потерпілого, позивача, відповідача, третьої особи чи в іншому процесуальному статусі, а клієнт зобов'язується виплатити адвокату гонорар за надання адвокатських послуг.

Пунктом 2 додатку № 1 від 12.06.2015 року до договору (угоди) про надання адвокатських послуг передбачено, що правова допомога буде надаватись адвокатом в якості представництва клієнта в процесуальному статусі позивача у господарському спорі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нафтогазмонтаж" до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація", відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Кліматбудсервіс" про стягнення коштів за договором поставки № 78154 від 18.11.2014 року, укладеним між ТОВ "Нафтогазмонтаж" та ТОВ "КСК-Автоматизація", договором поруки № 18/11/11, укладеним між ТОВ "Нафтогазмонтаж" та ТОВ "Кліматбудсервіс", укладеним 18.11.2014 року.

Розмір ставки адвоката при наданні послуг за цим договором складає 400 грн. за одну годину роботи адвоката (п. 4 додатку № 1 від 12.06.2015 року до договору (угоди) про надання адвокатських послуг).

На виконання умов договору, адвокат виставив клієнту рахунок № 120 від 16.09.2015 року з поіменним та погодинним визначенням проведеної останнім роботи на загальну суму 7000,00 грн. (а. с. 92), який повністю оплачено позивачем, що підтверджується випискою з рахунку клієнта (а. с. 91).

За приписами ст. 30 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Позивач у клопотанні просив стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 витрати на послуги адвоката в сумі 7000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат (п. 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

В силу ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України (п. 6.3 постанови пленум Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Пунктом 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Частиною другою статті 49 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною (п. 4.7 постанови пленуму Вищого господарського суду від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України").

Отже, витрати позивача на оплату послуг адвоката є однією зі складових частин судових витрат, а тому їх розподіл між сторонами у справі повинен визначатися судом відповідно до загальних правил, встановлених ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, а розмір судового збору може покладатися судом на винну сторону.

При цьому слід врахувати, що нормами процесуального законодавства не передбачено стягнення судових витрат солідарно, тому посилання позивача на солідарне стягнення з відповідачів судових витрат по справі є необґрунтованим.

Враховуючи, що адвокат представляв інтереси замовника в суді, здійснював підготовку позовної заяви, проводив розрахунки, надавав клопотання та пояснення у справі, які мають значення для повного та всебічного вирішення спору по суті, а також здійснював інші послуги у сфері права, визначені в рахунку № 120 від 16.09.2015 року, господарський суд, оцінивши правові послуги, надані адвокатом ОСОБА_2 товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогазмонтаж" та враховуючи часткове обґрунтування позовних вимог, вважає за доцільне задовольнити вимоги позивача про стягнення судових витрат на послуги адвоката в сумі 400,00 грн., однак, стягнути ці кошти з відповідача-1, позов до якого є частково обґрунтованим.

Судовий збір відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача-1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 599, 666, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація" (02660, м. Київ, вул. М.Раскової, б. 4Б, ідентифікаційний код 24085171, п/р 9125 у Печерській філії КБ "Приватбанк" м. Києва, МФО 300711) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нафтогазмонтаж" (08133, Київська обл., м. Вишневе, вул. Балукова, б. 23, ідентифікаційний номер 31462406, п/р 9001 в КРУ КБ "Приватбанк" м. Київ, МФО 321842) 1427 (одна тисяча чотириста двадцять сім) грн. 89 коп. - курсової різниці переплаченої покупцем у зв'язку зі збільшенням курсу євро до гривні внаслідок прострочення постачальника, 415 (чотириста п'ятнадцять) грн. 39 коп. - інфляційних втрат, 259 (двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 90 коп. - пені, 13 (тринадцять) грн. 38 коп. - 3% річних, 400 (чотириста) грн. 00 коп. - витрат на послуги адвоката, 42 (сорок дві) грн. 03 коп. - судового збору, про що видати наказ.

В решті позовних вимог та вимог до відповідача-2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 30.11.2015 року.

Суддя С.П.Панна