РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015Справа №910/29211/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» в особі

Відокремленого підрозділу «Птахофабрика «Вінницький бройлер»

до Товариства з обмеженою відповідальністю БК «Індустріальні технології»

про стягнення 106 590,67 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Гошкодер О.В. - по дов. № 74/1/Д від 25.09.2012

від відповідача не з'явився

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» в особі Відокремленого підрозділу «Птахофабрика «Вінницький бройлер» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю БК «Індустріальні технології» 106 590,67 грн., з яких: 64 260,00 грн. основного боргу, 42 330,67 грн. збитків від зміни індексу інфляції за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору поставки № 149 від 21.03.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 порушено провадження у справі № 910/29211/15 та призначено справу до розгляду на 01.12.2015.

Позивач в судовому засіданні 01.12.2015 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 01.12.2015 не з'явився, письмовий відзив на позов не надав, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 18.11.2015 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвалу від 18.11.2015 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: м. Київ, вул. Керченська, 7/7, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 17.11.2015 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 18.11.2015, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 20.11.2015, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 01 6.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 01.12.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.03.2014 між Публічним акціонерним товариством «Миронівський хлібопродукт» в особі Відокремленого підрозділу «Птахофабрика «Вінницький бройлер» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю БК «Індустріальні технології» (відповідач, покупець) укладено договір поставки № 149 (далі - договір),

Відповідно до умов п. 1.1. договору постачальник передає на умовах даного договору, а покупець приймає у власність товар, який зазначений у специфікації (далі - товар) в кількості, в асортименті та за ціною згідно специфікації на кожну партію товару, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманого товару не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 64 260,00 грн. та за несвоєчасне виконання зобов'язань нараховані збитки від зміни індексу інфляції в розмірі 42 330,67 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов'язки відповідно до договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами (п. 10.1. договору).

Згідно зі ст. 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до п. 1.3. договору товар поставляється партіями в термін, в кількості, в асортиментів та за ціною згідно специфікації до договору, яка підписується сторонами на кожну партію і є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.1. договору ціна товару, що поставляється зазначається в специфікаціях до договору, які являються його невід'ємною частиною.

Згідно специфікації № 1 від 21.03.2014 (додаток № 1 до договору) визначено найменування товару, кількість, ціну та вартість товару, що поставляється, а саме: шифер 8-хвильовий у кількості 1 400 за ціною 45,90 грн. загальною вартістю 64 260,00 грн.

Відповідно до п. 3.4. договору датою поставки вважається дата підписання товарної накладної уповноваженим представником покупця.

Як вбачається з наявної у справі видаткової накладної № ВБ100002635 від 29.04.2014, яка підписана та скріплена печатками обох сторін, позивач на виконання умов договору поставив відповідачеві товар на загальну суму 64 260,00 грн.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Пунктом 4.2. договору визначено, що розрахунки за поставлений товар проводиться згідно умов специфікацій.

Згідно з п. 4 специфікації № 1 від 21.03.2014 (додаток № 1 до договору) оплата має здійснюватись у вигляді авансового платежу в розмірі 100% загальної вартості протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати підписання специфікації.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1.2. договору покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його вартість в строк та на умовах, визначених даним договором та специфікацією.

Проте, як свідчать матеріали справи відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 64 260,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 64 260,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за товар не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті поставленого товару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 42 330,67 грн. збитків від зміни індексу інфляції.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 42 330,67 грн. збитків від зміни індексу інфляції (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» в особі Відокремленого підрозділу «Птахофабрика «Вінницький бройлер» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БК «Індустріальні технології» (03151, м. Київ, Керченська, 7/7, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» в особі Відокремленого підрозділу «Птахофабрика «Вінницький бройлер» (08800, Київська область, м. Миронівка, вул. Елеваторна, 1, ) 64 260 (шістдесят тисяч двісті шістдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 42 330 (сорок дві тисячі триста тридцять) грн. 67 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 1 598 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 87 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 03.12.2015.

СуддяВ.В.Сівакова