ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.11.15р. Справа № 904/8634/15

За позовом Дочірнього підприємства "ФАКТОР КАРТ"

до Публічного акціонерного товариства "ХЛІБ"

про стягнення 12 202,94 грн. за договором поставки

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Глєбова А.М., дов. № б/н від 07.07.15

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 12 202,94 грн. за договором поставки, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав, про час і місце засідання суду сповіщений належно, про що свідчать відповідні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розгляд справи відкладався.

24.11.15р. Позивач надав суду письмові пояснення з розгорнутим розрахунком стягуваної суми.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.12.10р. сторонами укладено договір поставки № ФВ-ХЛ-20 (далі Договір), за яким Продавець (Позивач) зобов'язався поставляти та передавати через мережу АЗС (ГАЗС, АГНКС) у власність Покупця (Відповідача) нафтопродукти в асортименті: дизельне пальне, не етильовані бензини А-98, А-95 Преміум, А-92, А-76, газ пропан-бутан, газ-метан, (далі іменовані - Товар) належної якості, та в кількості, визначеній відповідно до накладних, які є невід'ємними частинами Договору, а Покупець зобов'язався приймати Товар на АЗС (ГАЗС, АГНКС) та оплачувати його вартість на умовах визначених цим Договору.

Одержання Відповідачем від Позивача Товару підтверджується належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського обліку - видатковими накладними.

Відповідно до п. 7.1. договору Покупець за підсумком кожних 5 календарних днів, починаючи з дати отримання Товару, зобов'язаний оплатити його вартість протягом 2 банківських днів.

Покупець свої зобов'язання щодо оплати поставленого йому Товару у погоджені сторонами Договором строки виконав не у повному обсязі, внаслідок чого у Відповідача утворився борг у розмірі 12 202,94 грн.

15.09.15р. Позивачем Відповідачеві направлялася вимога про сплату існуючої заборгованості, однак Відповідачем вона залишена без відповіді і задоволення.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає їх обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ХЛІБ" (49107, м.Дніпропетровськ, вул. Шинна, буд. 18, код 003 815 45) на користь Дочірнього підприємства "ФАКТОР КАРТ" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 57 Б, код 365 558 18) 12 202,94 грн. - боргу, 1 218,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено _________________