РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015Справа №910/25931/15
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 37 336,68 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_3 (довіреність б/н від 30.09.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 26.03.2015 № 3 в розмірі 37 336, 68 грн., з яких: 32 473, 64 грн. - сума боргу, 4 622, 82 грн. - пеня, 240, 22 грн. - 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/25931/15, розгляд справи призначено на 22.10.2015.

16.10.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі (супровідний лист б/н від 16.10.2015).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 відкладено розгляд справи № 910/25931/15 на 12.11.2015.

В судове засідання 12.11.2015 з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання 12.11.2015 не з'явився, витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Судом, в судовому засіданні 12.11.2015, розпочато розгляд справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 26.11.2015 р.

20.11.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій останній просить стягнути з відповідача 32 303,55 грн. основного боргу, 236,30 грн. 3% річних та 4 545,50 грн. пені.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог є правом позивача, передбачене ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не суперечить законодавству, не порушує передбачені ст. 22 ГПК процесуальні права відповідача, суд приймає вищевказану заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду і спір вирішується з її урахуванням.

У судовому засіданні 26.11.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 26.11.2015 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

Відповідно до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи відповідачу направлено на адресу місцезнаходження, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з огляду на визначені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 26.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.03.2015 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендодавець) та фізичною собою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 3 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого, орендодавець зобов'язується передати, а орендар прийняти у тимчасове користування за плату, групу нежитлових приміщень, № 141 загальною площею 62,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (далі - об'єкт оренди).

Об'єкт оренди надається орендарю для розміщення магазину сантехніки (п. 1.3 Договору).

Положеннями п. 2.1 Договору встановлено, що об'єкт оренди передається орендарю у строк до 27.03.2015 р. відповідно до Акту прийому-передачі, який є невід'ємною частиною даного Договору і підписується сторонами в момент передачі зазначеного об'єкту оренди.

Об'єкт оренди вважається фактично переданим в оренду з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі (п. 2.2 Договору).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв об'єкт оренди, що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі приміщення від 27.03.2015 р.

Згідно з п. 3.2 Договору, строк оренди за даним Договором встановлюється з дня підписання Акту прийому-передачі по 31 грудня 2017 року.

Дія Договору припиняється внаслідок відмови орендаря від оренди за умови попередження орендодавця не менше ніж за 2 місяці до дати розірвання даного Договору, проте в будь-якому випадку не раніше 01.03.2016 р.

Відповідно до п. 4.1 Договору, розмір орендної плати за об'єкт оренди становить 14 000,00 грн. на місяць, без ПДВ.

Орендар здійснює оплату оренди передоплатою у безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця за наступний. Оплата оренди розпочинається з 8 квітня 2015 року. Перший місяць оренди орендар оплачує пропорційно кількості днів, що залишилася (п. 4.2, 4.3 Договору).

Згідно з п. 4.4 Договору, не пізніше 5 банківських днів з дня підписання Акту прийому-передачі, орендар здійснює оплату останнього місяця оренди.

Відповідно до п. 4.5 Договору. Орендодавець доручає, а орендар зобов'язується здійснювати від імені орендодавця оплату експлуатаційних та комунальних платежів (в т.ч. витрат на електропостачання) на підставі виставлених відповідними підприємствами рахунків до 20 числа поточного місяця за минулий місяць.

Положеннями п. 5.3.6 Договору встановлений обов'язок орендаря повернути орендодавцю об'єкт оренди після закінчення строку дії даного Договору або у разі дострокового розірвання даного Договору за актом прийому-передачі.

Об'єкт оренди вважається фактично переданим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі (п. 6.2 Договору).

За твердженням позивача, відповідач, не сплативши заборгованості за березень, квітень, травень, не підписавши Акт прийому-передачі приміщення, без належного письмового повідомлення за 2 місяці (п. 3.5.4 Договору), звільнив орендоване приміщення, про що повідомив в телефонній розмові.

Згідно з п. 7.4 Договору, у разі звільнення орендарем об'єкта оренди без письмового попередження, а також без Акту прийому-передачі об'єкта оренди, орендар несе повну матеріальну відповідальність за нанесені у зв'язку з цим збитки в повному їх розмірі та сплачує орендодавцю орендну плату та комунальні послуги за весь період користування.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача по орендній платі складає 31 612,90 грн. (за березень, квітень, травень та липень 2015 р.).

Заборгованість за комунальні платежі за розрахунком позивача за квітень, травень, червень становить 690,65 грн.

06.08.2015 р. позивач звернувся до відповідача з претензією б/н, у якій просив сплатити орендну плату та комунальні платежі, однак вказана претензія залишена без відповіді та задоволення.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 283 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За розрахунками позивача у період з березня 2015 року (5 днів) по 3 липня 2015 року включно заборгованість відповідача перед позивачем за фактичне користування орендованим приміщенням (орендна плата) складає 31 612,90 грн. та заборгованість за комунальні послуги за період з квітня 2015 року по червень 2015 року включно складає 690,65 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується факт користування у спірний період відповідачем орендованим приміщенням переданим відповідачу відповідно до Договору оренди, оскільки матеріали справи не містять Акту приймання-передачі приміщення, який би підтверджував повернення відповідачем позивачу об'єкта оренди. Крім того, матеріали справи також не місять доказів повідомлення відповідачем позивача про дострокове розірвання Договору оренди,як того вимагають умови укладеного між сторонами Договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання щодо сплати платежів виконував неналежним чином, внаслідок чого заборгованість відповідача за Договором оренди по орендним платежам складає 31 612,90 грн. та по комунальним послугам - 690,65 грн., що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовано.

Враховуючи те, що факт заборгованості відповідача перед позивачем по комунальним платежам та орендній платі у розмірі 32 303,55 грн. (31612,90 + 690,65 = 32303,55) належним чином доведений, докази оплати даної заборгованості в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 32 303,55 грн. за Договором оренди підлягають задоволенню.

Внаслідок прострочення грошового зобов'язання, позивачем заявлено до стягнення 4 545,50 грн. пені за несвоєчасну сплату платежів, нараховану за період з 04.07.2015 р. по 30.09.2015 р.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Частиною 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частина 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.1 Договору, за несвоєчасну сплату орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,5 % від розміру місячної орендної плати за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого чинним законодавством України.

Суд перевіривши розрахунок пені, встановив, що розрахунок пені є невірним, оскільки позивачем нараховано пеню на всю суму основного боргу, включаючи заборгованість зі сплати комунальних платежів, однак п. 7.1 Договору передбачає відповідальність у вигляді пені лише за несвоєчасну сплату орендної плати.

Суд, здійснивши перерахунок пені відповідно до умов Договору та вимог чинного законодавства України, встановив, що пеня становить 4 396,36 грн., у зв'язку з чим вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 236,30 грн. за період з 04.07.2015 р. по 30.09.2015 р.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 236,30 підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 , за подання позовних заяв майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Оскільки, позивачем заявлено до стягнення 37 085,35 грн., то розмір судового збору за подання даного позову складає 1 218,00 грн.

Враховуючи, що спір в даній справі виник як наслідок неправомірних дій відповідача, то на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судові витрати у розмірі 1218,00 грн. на відповідача.

Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до посвідчення Серії А № 329542, позивач віднесений до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки, позов було подано особою, яка звільнена від сплати судового збору, судовий збір в сумі 1218,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (03028, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04210, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) 32303,55 грн. основного боргу, 4396,36 грн. пені та 236,30 грн. 3% річних.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (03028, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 30.11.2015 р.

Суддя С.О. Турчин