ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р.Справа № 916/2855/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Мишкіної М.А.,

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників сторін:

від ПП «Іллічівська перлина» - ОСОБА_1 за довіреністю;

від ОСОБА_2 ОСОБА_1 за ордером, договором;

від ОСОБА_3 - ОСОБА_3; ОСОБА_4 ордер, договір

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Іллічівська перлина» та ОСОБА_2 Джерджоса

на рішення господарського суду Одеської області від 28 вересня 2015 року

по справі №916/2855/15

за позовом ОСОБА_2 Набіля Джорджеса

до

- Приватного підприємства «Іллічівська перлина»

- ОСОБА_2 Джерджоса

про визнання недійсною заяви та рішення загальних зборів

(склад учасників процесу та предмет позову зазначені згідно оскаржуваного рішення)

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 17.11.2015р. оголошувались перерви згідно ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 01.12.2015р. згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

14.07.2015 ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «Іллічівська перлина» (надалі - відповідач, ПП «Іллічівська перлина»), ОСОБА_2 Джерджоса в якому (з урахуванням уточнень від 21.09.2015р.) просив суд:

- визнати поважними причини пропущення позовної давності та захистити порушене право;

- визнати недійсною заяву ОСОБА_3, засвідчену ОСОБА_5, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, що зареєстровано в реєстрі за №1699, про добровільний вихід зі складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина» з відповідним внесенням змін до статуту ПП «Іллічівська перлина», та про відсутність фінансових, майнових та моральних претензій до вказаного Товариства;

- визнати недійсними рішення, оформлені протоколом №2 зборів учасників ПП «Іллічівська перлина» від 10.09.2010р., про включення до складу учасників ПП «Іллічівська перлина» ОСОБА_2 Джерджоса, про виключення ОСОБА_2 Набіля Джорджеса зі складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина» без майнових та немайнових претензій на підставі нотаріально посвідченої заяви від 10.09.2010р., про внесення відповідних змін до Установчих документів ПП «Іллічівська перлина», затвердження та підпису Статуту ПП «Іллічівська перлина» у новій редакції.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що згідно рішення №1 від 18.04.2005р. він створив ПП «Іллічівська перлина». 10.09.2010р. позивач підписав складену українською мовою заяву та протокол № 2 про те, що він виходить з числа засновників ПП «Іллічівська перлина» без будь-яких претензій до підприємства. 10.09.2010р. відповідно до протоколу № 2 ОСОБА_3 Набіль Джорджеса було виключено зі складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина», а ОСОБА_2 Джерджос був включений у склад засновників (учасників) підприємства. Однак, в 2010 році ОСОБА_3 сильно захворів;позивач є сірійцем і громадянином ОСОБА_6 Федерації, його рідною мовою є арабська мова, але в силу того, що рідна мова ОСОБА_3 - арабська мова, а українською мовою він не володіє, ОСОБА_3 підписав заяву та Протокол №2 від 10.09.2010р., при цьому помилившись щодо обставин, які мають істотне значення. Підписуючи заяву, позивач довіряв своїм братам ОСОБА_2 Джерджос та ОСОБА_7 Джерджос і вважав, що підписував документи про включення у склад засновників одного з них та про розподіл часток статутного капіталу між співзасновниками таким чином: ОСОБА_8 - 98 % статутного капіталу, а ОСОБА_7 Джерджос (чи ОСОБА_2 Джерджос) - 2 % статутного капіталу. Проте виявилося, що позивача взагалі виключили зі складу засновників, про що він дізнався лише в 2015 році, коли в лютому 2015 року зробив переклад Статуту підприємства на арабську мову.

19.08.2015р. відповідачі подали місцевому господарському суду заяву про застосування позовної давності.

07.09.2015р. відповідачі подали суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позову з мотивів його безпідставності .

Рішенням господарського суду Одеської області від 28.09.2015р. (суддя Зайцев Ю.О.) позов задоволено - визнано недійсною заяву ОСОБА_2 Набіль Джорджеса, засвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, що зареєстрована в реєстрі за №1699, про добровільний вихід зі складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина», з відповідним внесенням змін до статуту ПП «Іллічівська перлина», та про відсутність фінансових, майнових та моральних претензій до вказаного Товариства; визнано недійсними рішення, оформлене протоколом №2 загальних зборів учасників ПП «Іллічівська перлина» від 10.09.2010р., про включення до складу учасників ПП «Іллічівська перлина» ОСОБА_2 Джерджоса, про виключення ОСОБА_2 Набіля Джорджеса зі складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина» без майнових та немайнових претензій на підставі нотаріально посвідченої заяви від 10.09.2010р., про внесення відповідних змін до Установчих документів ПП «Іллічівська перлина», затвердження та підпису статуту ПП «Іллічівська перлина» у новій редакції. Стягнуто з ПП «Іллічівська перлина» на користь ОСОБА_2 Набіль Джорджеса витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218грн.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на положення ст.ст.11,15,16, 717,718, ч.3 ст.719, ч.ч.1,2 ст.202, ст.215, ч.ч.1-3,5 ст.203 ЦК України та тим, що заява ОСОБА_3 про вихід з числа засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина» від 10.09.2010р. та рішення загальних зборів, оформлене протоколом №2, про те, що ОСОБА_3 виходить з числа засновників ПП «Іллічівська перлина» без будь-яких претензій до підприємства, яке складене на підставі заяви, є незаконними, оскільки правочин, за змістом якого безкоштовно передаються майнові права та обовязки засновника приватного підприємства, є даруванням та має оформлюватися двостороннім договором, а не письмовою заявою. Крім того, правовий статус засновника приватного підприємства пов'язаний не тільки з правами, але й з певними обов'язками, а тому потрібна згода іншої особи на набуття такого статусу. Враховуючи те, що оспорювана заява про вихід зі складу приватного підприємства, являється за своєю суттю одностороннім правочином у розумінні ст.202 ЦК України, адже спрямована на припинення цивільних прав та обов'язків, суд визнав її недійсною на підставі ст.ст.203,215 ЦК України та визнав недійсним рішення, оформлене протоколом №2 загальних зборів учасників ПП «Іллічівська перлина» від 10.09.2010р., що прийняте на підставі зазначеної заяви.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, місцевий господарський суд зазначив наступне.

У статті 268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі. Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав (пункт 5.1 пленуму Вищого господарського суд; України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 № 10). Оскільки в даному випадку позивач, звертаючись до суду, фактично намагається шляхом визнання недійсними заяви та рішення зборів усунути перешкоди у здійсненні ним права розпоряджання своїми майновими правами, порушення яких відбувається на теперішній час та має триваючий характер, перебіг позовної давності не розпочався, адже триваюче правопорушення ще не закінчено на момент розгляду спору.

Не погодившись з рішенням суду від 28.09.2015р., ПП «Іллічівська перлина» та ОСОБА_2 Джерджос звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати оскаржуване рішення та припинити провадження по справі на підставі ч.1 ст.80 ГПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржники зазначили, що суддя прийняв до розгляду справу, в якій минув строк давності, оскільки події які розглядалися судом, відбувалися п'ять років тому. Суддя в обґрунтування правомірності розгляду справи, та не застосування строку давності, вказав у рішенні норми Закону, що регулюють питання витребування майна з чужого незаконного володіння, зокрема згадана ст.391 ЦК України. Але суд розглядав справу про недійсність правочину, тобто нематеріальні вимоги, вимог про витребування майна з чужого незаконно володіння (матеріальних вимог) в даній справі заявлено не було. Отже підстави, на які послався суд, задля ігнорування спливу строку даності не мають жодного відношення до справи, яка розглядалась судом. Крім того, суд прийняв до провадження та розглянув справу, яка не підлягає розгляду в господарському суді, оскільки відповідно до розяснень, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008р. №13 «Про практику розгляду корпоративних спорів» не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у справі є фізична особа. При цьому норма пункту 4 частини першої статті 12 ГПК в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних із діяльністю інших суб'єктів господарювання.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.10.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржників підтримав доводи апеляційної скаргита уточнив вимоги апеляційної скарги, просивши суд скасувати оскаржуване рішення та у позові відмовити повністю з мотивів, викладених у письмових поясненнях від 13.11.2015р. ПП «Іллічівська перлина» .

Позивач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції розглянуто та відхилено у судовому засіданні 01.12.2015р. клопотання відповідача ПП «Іллічівська перлина» про витребування доказів (вхідний від 17.11.2015р. №5145/15), оскільки докази, запропоновані до витребування на підставі ст.38 ГПК України, не є допустимими у господарському процесі (довідка нотаріуса ОСОБА_9 щодо обставин посвідчення підпису позивача на заяві від 10.09.2010р.), а також не є належними щодо предмету доказування (щодо документів, які підтверджують факт навчання позивача в ОНАПТ та мови, на якій здійснювалося навчання).

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та позивача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно рішення засновника №1 від 18.04.2005р. ОСОБА_3 було створено Приватне підприємство «Іллічівська перлина».

Відповідно до відмітки на копії Статуту ПП «Іллічівська перлина» та відомостей Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 10.06.2015р., 27.04.2005р. було проведено державну реєстрацію юридичної особи ПП «Іллічівська перлина» державним реєстратором Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області.

Відповідно до п.1.4 Статуту ПП «Іллічівська перлина» в редакції 2005р. (надалі Статут 2005) власником Підприємства є громадянин ОСОБА_6 Федерації ОСОБА_3.

Згідно п.3.1 Статуту 2005р. управління Підприємством здійснюється у відповідності з цим Статутом, на основі поєднання прав власника та уповноваженого ним на проведення господарської діяльності директора Підприємства, при цьому за п.3.2 Статуту 2005р. загальне керівництво Підприємством здійснює власник, а адміністративне директор, власник має право поєднувати функції директора з правами власника, у цьому випадку трудовий контракт з директором Підприємства не передбачається.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено та визнається сторонами, що з моменту створення у 2005 році та до 2013 року (до 05.08.2013р. згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) функції директора ПП «Іллічівська перлина» виконував його власник позивач; з 05.08.2013р. ОСОБА_7 Джерджос (брат позивача).

10.09.2010р. ОСОБА_3 склав та подав для нотаріального посвідчення заяву, звернену до загальних зборів учасників ПП «Іллічівська перлина», відповідно до якої він вирішив вийти зі складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина», у звязку із чим просив виключити його зі складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина», з відповідним внесенням змін до Статуту Підприємства. Також заявлено про відсутність фінансових, майнових та моральних претензій до вказаного Товариства.

Справжність підпису ОСОБА_3 на заяві засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, при цьому встановлено його особу та перевірено дієздатність.

Заяву зареєстровано в реєстрі за №1699 та в ній зроблено застереження нотаріусом, що текст заяви усно перекладено з української мови на російську нотаріусом та ним засвідчено вірність усного перекладу тексту документа з української мови на російську.

Відповідно до протоколу №2 зборів учасників ПП «Іллічівська перлина» від 10.09.2010р., на яких був присутній позивач та запрошений ОСОБА_2 Джерджос, після обговорення порядку денного одноголосно прийнято рішення про:

- включення до складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина» ОСОБА_2 Джерджоса;

- виключення ОСОБА_2 Набіля Джорджеса зі складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина» без майнових та немайнових претензій, на підставі нотаріально посвідченої заяви від 10 вересня 2010 року;

- внесення відповідних змін до установчих документів ПП «Іллічівська перлина», затвердження та підписання Статуту ПП «Іллічівська перлина» у новій редакції,здійснення державної реєстрації Статуту ПП «Іллічівська перлина» у новій редакції.

Протокол загальних зборів №2 підписаний позивачем та ОСОБА_2

15.09.2010р. на підставі рішення зборів учасників ПП «Іллічівська перлина», протокол №2 від 10.09.2010р., проведено державну реєстрацію змін до установчих документів та зареєстровано нову редакцію Статуту ПП «Іллічівська перлина» (надалі Статут 2010р.).

Відповідно до п.1.4 Статуту 2010р. власником підприємства є ОСОБА_2 Джерджос, який згідно пунктів 3.1, 3.2 Статуту здійснює загальне керівництво ПП «Іллічівська перлина».

Позивач з мотивів , наведених вище по тексту постанови суду, оспорює законність відчуження ним своїх прав засновника, посилаючись на помилку щодо істотних умов такого правочину, невідповідність законодавству безоплатного відчуження майнових прав на Підприємство на підставі заяви від 10.09.2010р., а не на підставі договору дарування, обґрунтовуючи це додатково в своїх уточнених позовах, поданих до суду першої інстанції.

Так, позивач вважає, що його дії по оформленню заяви про вихід з Підприємства являються одностороннім правочином, зміст якого суперечить нормам чинного законодавства, до якого можуть бути застосовані приписи ст.ст.202,203,215 ЦК України.

Місцевий господарський суд правильно не погодився із ствердженнями позивача, що його дії по оформленню оспорюваної заяви від 10.09.2010р. вчинені ним внаслідок помилки, не навівши при цьому будь-яких мотивів для такого висновку.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення у повному обсязі, зазначає, що твердження ОСОБА_3 щодо вчинення ним відповідних дій внаслідок помилки щодо істотних умов є цілком необґрунтованими, не підтверджуються будь-якими доказами, натомість, спростовуються матеріалами справи та суперечать законодавству.

Так, посилання на неправильне сприйняття змісту складеної 10.09.2010р. заяви про вихід позивача із складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина» у звязку із незнанням української мови, якою вона складена, спростовується вчиненим нотаріусом посвідчувальним написом щодо здійснення усного перекладу тексту заяви на російську мову.

Відповідно до пунктів 260,261 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004р., чинної станом на 10.09.2010р., нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. На договорі може бути засвідчена справжність підпису особи, що підписалась за іншу особу, яка не могла це зробити власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин. У цьому випадку нотаріус установлює особу як того, хто підписався, так і того, за кого ця особа підписалася. Про причини, з яких фізична особа, заінтересована у вчиненні нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається в посвідчувальному написі. Договір не може підписувати особа, на користь або за участю якої її посвідчено. Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблений певною особою.

Відповідно до п.9 цієї Інструкції мова нотаріального діловодства визначається у відповідності до статті 15 Закону України "Про нотаріат". Якщо особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться діловодство, тексти оформлюваних документів мають бути перекладені їй нотаріусом або перекладачем у письмовій або усній формі, про що зазначається в посвідчувальному написі. Особа, що не володіє мовою, якою виготовлений документ, підписується тією мовою, яку вона знає.

Дослідивши копію заяви від 10.09.2010р., колегія суддів встановила, що вона містить визначений п.9 Інструкції посвідчувальний напис нотаріуса про усний переклад нотаріусом змісту заяви на російську мову, щодо володіння якою ОСОБА_3 не заперечував ні на момент нотаріального посвідчення заяви, ні тепер в суді.

Стосовно його уявлення, що після виходу зі складу учасників ПП «Іллічівська перлина» ОСОБА_3 залишився власником 98% статутного капіталу ПП, а його брати 2%, то відповідні доводи колегія суддів визнає цілком бездоказовими та непереконливими в контексті стверджень про наявність помилки, оскільки жодний з оспорюваних документів не містить таких або інших цифрових позначень (даних) щодо розподілу статутного капіталу.

В цілому зміст заяви від 10.09.2010р., зробленої позивачем, прямо та недвозначно вказує на те, що він виявив бажання вийти зі складу учасників (засновників) без будь-яких умов, фінансових, майнових та моральних претензій до ПП «Іллічівська перлина», тобто його волевиявлення за змістом заяви не допускає неоднозначного сприйняття та тлумачення.

Разом з цим, суд першої інстанції, відхиливши вищенаведені доводи позивача, задовольнив його позовні вимоги, ґрунтуючись на наступних тезах:

- заява від 10.09.2010р. про вихід зі складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина» (надалі заява від 10.09.2010р.) є одностороннім правочином відповідно до ст.202 ЦК України, оскільки направлена на припинення прав та обовязків учасника ПП;

- заява є недійсною в силу вимог ст.ст.203,215 ЦК України, оскільки за нею відбулось безоплатне відчуження майнових прав на ПП «Іллічівська перлина», що є даруванням, яке в силу вимог ст.ст.717-719 ЦК України оформлюється не заявою, а двостороннім договором.

Колегія суддів зазначає, що при вирішення спору та прийнятті рішення місцевий господарський суд допустив помилку у юридичній кваліфікації спірних правовідносин та при визначенні правової природи оспорюваних документів з огляду наступного.

Відповідно до ст.63 Господарського кодексу України (в редакції, чинній станом на 10.09.2010р.) залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів: приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи); підприємство, що діє на основі колективної власності (підприємство колективної власності); комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади; державне підприємство, що діє на основі державної власності; підприємство, засноване на змішаній формі власності (на базі об'єднання майна різних форм власності). В Україні можуть діяти також інші види підприємств, передбачені законом. У разі якщо в статутному фонді підприємства іноземна інвестиція становить не менш як десять відсотків, воно визнається підприємством з іноземними інвестиціями. Підприємство, в статутному фонді якого іноземна інвестиція становить сто відсотків, вважається іноземним підприємством. Залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного фонду в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні. Унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний фонд, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який ним призначається, керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні, підприємства, засновані на власності об'єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника. Корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об'єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб. Особливості правового статусу унітарних і корпоративних підприємств встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Підприємства залежно від кількості працюючих та обсягу валового доходу від реалізації продукції за рік можуть бути віднесені до малих підприємств, середніх або великих підприємств. Малими (незалежно від форми власності) визнаються підприємства, в яких середньооблікова чисельність працюючих за звітний (фінансовий) рік не перевищує п'ятдесяти осіб, а обсяг валового доходу від реалізації продукції (робіт, послуг) за цей період не перевищує сімдесяти мільйонів гривень. Великими підприємствами визнаються підприємства, в яких середньооблікова чисельність працюючих за звітний (фінансовий) рік перевищує двісті п'ятдесят осіб, а обсяг валового доходу від реалізації продукції (робіт, послуг) за рік перевищує суму сто мільйонів гривень. Усі інші підприємства визнаються середніми. У випадках існування залежності від іншого підприємства, передбачених статтею 126 цього Кодексу, підприємство визнається дочірнім. Для підприємств певного виду та організаційних форм законами можуть встановлюватися особливості господарювання.

Згідно із ст.113 Господарського кодексу України (в редакції, чинній станом на 10.09.2010р.) приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи. Порядок організації та діяльності приватних підприємств визначається цим Кодексом та іншими законами.

ПП «Іллічівська перлина» створено як унітарне приватне підприємство.

Чинне законодавство станом на вересень 2010 року, як і наразі, не визначає порядок зміни (заміни) засновника (учасника) приватного підприємства, процедура зміни засновників приватного підприємства є неврегульованою на законодавчому рівні.

Єдиною нормою, під дію якої підпадає означене питання, є норма ч.3 ст.29 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, чинній станом на 10.09.2010р.), відповідно до якої: «у разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається або копія рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників), завірена в установленому порядку, або нотаріально засвідчена копія заяви фізичної особи про вихід зі складу засновників (учасників), або нотаріально засвідчена копія документа про перехід чи передання частки учасника у статутному капіталі товариства, або нотаріально посвідчений договір про такий перехід чи передання, або рішення уповноваженого органу юридичної особи про примусове виключення засновника (учасника) зі складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це передбачено законом або установчими документами юридичної особи».

Таким чином, для фізичної особи засновника ПП Законом встановлено два альтернативних способа виходу зі складу засновників:

- складання заяви про вихід з приватного підприємства;

- укладення договору про передання прав засновника іншій особі.

Оскільки інше законодавством не передбачено, а ч.3 ст.29 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначає, що для внесення змін до установчих документів юридичної особи, які повязані зі зміною складу засновників (учасників), може бути подана заява фізичної особи про вихід зі складу засновників (учасників), а також враховуючи, що на підставі протоколу №2 від 10.09.2010р., яким оформлено вихід ОСОБА_3 зі складу засновників ПП «Іллічівська перлина» на підставі його заяви від 10.09.2010р., колегія суддів дійшла до висновку, що ОСОБА_3 у спосіб, що не суперечить законодавству, здійснено вихід зі складу засновників ПП «Іллічівська перлина» шляхом складання заяви від 10.09.2010р. та її нотаріального посвідчення з наступним прийняттям рішення про включення до складу учасників ОСОБА_2 Джерджоса, оформленого протоколом №2, та виключення позивача.

Стосовно ж визначення правової природи заяви від 10.09.2010р. як одностороннього правочину відповідно до ст.202 ЦК України, колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Складання та нотаріальне посвідчення 10.09.2010р. ОСОБА_2 Набіль Джорджесом заяви про вихід зі складу учасників ПП «Іллічівська перлина» не є одностороннім правочином, оскільки само по собі не тягне припинення прав позивача як власника ПП «Іллічівська перлина», тобто припинення права власності на Підприємство як різновиду майнового права.

Нотаріально посвідчена заява про вихід зі складу засновників ПП не є правочином взагалі та договором дарування, зокрема, оскільки її складання та нотаріальне посвідчення не є дією, що направлена на припинення корпоративних прав позивача як власника 100% статутного капіталу ПП «Іллічівська перлина».

Водночас, така заява не є договором дарування, оскільки в ній не зазначена обдаровувана особа, якій передається майно у вигляді майнових прав (права власності) на ПП «Іллічівська перлина» (або корпоративних прав на 100% частки у статутному капіталі ПП).

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Заява від 10.09.2010р. за своїм змістом та юридичним навантаженням не містить жодних ознак договору дарування відповідно до ст.717 ЦК України, тому суд першої інстанції припустився суттєвої помилки, застосувавши до спірних правовідносин норми ст.ст.717-719 ЦК України, які не підлягали застосуванню, що призвело до неправильного вирішення спору.

Колегія суддів, надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам виходить з того, що станом на 10.09.2010р. позивач був власником ПП «Іллічівська перлина» та йому належало 100% статутного капіталу ПП «Іллічівська перлина», тобто у розумінні положень ст.167 Господарського кодексу України він мав корпоративні права у ПП «Іллічівська перлина» та одночасно уособлював його власника.

Згідно ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Згідно п.2 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову.

Відповідно до ст.190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Право власності на приватне підприємство є різновидом майнового (речового) права на майно (у вигляді майнових прав на Підприємство) та не підлягає державній реєстрації.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_3, склавши та подавши для нотаріального посвідчення заяву від 10.09.2010р. про вихід зі складу засновників (учасників) ПП «Іллічівська перлина» без будь-яких фінансових, майнових та моральних претензій, заявив про відмову від права власності на Підприємство (відмову від майнового права). У звязку із наступним вчиненням дій по реалізації цієї відмови у вигляді оформлення протоколу №2 від 10.09.2010р. та подання нової редакції Статуту ПП «Іллічівська перлина» для проведення державної реєстрації змін до установчих документів ПП «Іллічівська перлина» його право власності на ПП «Іллічівська перлина» (на частку у статутному капіталі 100%) припинилося на підставі п.2 ч.1 ст.346 ЦК України, ч.2 ст.347 ЦК України з 10.09.2010р.

При цьому, відповідачі по даній справі ПП «Іллічівська перлина» та ОСОБА_2 Джерджос, ніяким чином не могли порушити у звязку із цими подіями права ОСОБА_3 та його охоронювані законом інтереси, оскільки позивач поєднував станом на 10.09.2010р. права власника ПП «Іллічівська перлина» та його директора, тобто одноособово управляв Підприємством.

ОСОБА_2 Джерджос, до якого як діючого власника (учасника) ПП «Іллічівська перлина» звернені позовні вимоги, також не порушував права позивача при його виході зі складу засновників, оскільки будь-якої помилки, обману, чи інших обставин, які б вплинули на волевиявлення позивача та були обумовлені поведінкою (діями) ОСОБА_2, з матеріалів справи не убачається.

Виконання умов договору про спільну діяльність та питання розподілу витрат і результатів такої діяльності не досліджується судом в межах даної справи, оскільки такі обставини не входять до предмету доказування, а їх юридична оцінка не може вплинути на результати вирішення даного спору.

Враховуючи наведене, підстави для визнання недійсною заяви від 10.09.2010р. про вихід ОСОБА_3 зі складу учасників ПП «Іллічівська перлина» відповідно до вимог ст.ст.203,215 ЦК України колегія суддів вважає відсутніми, тому оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 28.09.2015р. підлягає скасуванню як в цій частині, так і в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним протоколу №2 від 10.09.2010р. як похідних, у звязку із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права з прийняттям судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у позові ОСОБА_3 у повному обсязі.

Мотивам відхилення судом першої інстанції заяви про застосування позовної давності у спорі колегія суддів не надає юридичної оцінки, оскільки перевірка правильності застосування судом норм ст.ст.257-261,267 ЦК України за заявою відповідачів не повинна здійснюватись, якщо у позовних вимогах відмовлено, а рішення про задоволення позову скасовано.

Відповідно до ст.ст.105,49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1339,80грн. підлягають відшкодуванню ПП «Іллічівська перлина» за рахунок позивача ОСОБА_3 Набіля Джорджеса.

Керуючись ст.ст.49,99,101-105 ГПК України, колегія суддів ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 28.09.2015р. у справі №916/2855/15 скасувати.

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.