ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

03.11.2015р. Справа № 917/2032/15

за позовом Комунального виробничого підприємства "Комсомольськтеплоенерго", вул. Молодіжна, 8, м. Комсомольськ, Полтавська область,39801

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,39800(юр.адреса: м. Комсомольськ, вул.Конституції 36)

про стягнення 8934,94 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

Представники сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 8934,94 грн., за договором № 556 від 31.03.2004 року

Позивач на позовних вимогах наполягає у повному обсязі за мотивами позовної заяви.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, ухвали суду які були направлені на адреси відповідача вказані в позовній заяві (АДРЕСА_2, 39800 (юр.адреса: м.Комсомольськ, вул.Конституції, 36), повернулися на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у пп. 3.9.2 постанови від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, належне повідомлення відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання згідно з п. п. 2.6.11, 2.6.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 28 від 20.02.2013 р., суд не розцінює неявку відповідача та невиконання останнім вимог суду як підставу для подальшого відкладення розгляду справи та розглядає спір за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Між Комунальним виробничим підприємством "Комсомольськтеплоенерго" (теплопостачальна організація) та Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (споживач) 31.03.2004 р. укладено Договір №556 на постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - договір), за умовами якого теплопостачальна організація взяла на себе зобов"язання постачати теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязувався оплачувати одержану теплову енергію щомісячно за встановленими нормами і тарифами, затвердженими рішенням Комсомольської міської ради № 400 від 22.10.2002 року на умовах цього договору, додатків та змін до нього.

При цьому сторони, зокрема, узгодили наступне :

- оплата за спожиту теплову енергію здійснюється у розмірі 687,01 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) відповідно до постанови НКРКП від 31.12.2013 року №430 (п.1 змін № 4 від 11.02.2014 року до додатку №1 до Договору);

- розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів та виставлених рахунків. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.1 Договору );

- споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію пеня в розмірі 0,5 % належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше ставки, встановленої законодавством (п. 7.2.3 Договору);

- даний Договір укладений на період з 01.04.2004 року по 31.12.2004 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення (п.10.1, 10.4 Договору).

За даними позивача в порушення умов договору відповідач не повністю розрахувався за постачання теплової енергії за період з грудня 2013 року по травень 2014 року, з огляду на що утворилась заборгованість у сумі 4989,02 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 8934,94 грн., в т.ч. 4989,02 грн. - заборгованість відповідача за відпущену в період з грудня 2013р. по травень 2014р. теплову енергію у вигляді гарячої води на опалення нежитлового приміщення по вул.Конституції, 36, що у м. Комсомольську на підставі договору №556 від 31.03.2004 р., укладеного між сторонами, 215,88 грн. - 3 % річних та 3730,04 грн. - інфляційні нарахування.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо постачання відповідачу теплової енергії. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України за отриману теплову енергію вчасно не сплатив. Дана обставина відповідачем не спростовується.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 215,88 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3730,04 грн., суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: 3 9.1.3" та додано до матеріалів справи).

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За викладеного, позовні вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 43, ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,39800, юр.адреса: м. Комсомольськ, вул.Конституції 36) на користь Комунального виробничого підприємства "Комсомольськтеплоенерго" (39801, м. Комсомольськ Полтавської області, вул.Молодіжна,8) , р/р 9601 в АТ "Банк "Фінанси та кредит", МФО 300131) заборгованість за Договором про постачання теплової енергію у вигляді гарячої води, укладеного між сторонами, в розмірі 8934,94 грн. з яких:4989,02 грн., основний борг, 215,88 грн. - 3% річних, 3730,04 грн. - інфляційні втрати, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1218,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 10.11.2015р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.