РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015Справа №910/21982/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Збалансовані інвестиції"

2) Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасні фінансові інструменти"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління

активами "Дельта плюс"

про стягнення 60 288 229, 93 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача-1: не з'явився

Від відповідача-2: Кириленко О.П. за довіреністю № 504 від 30.12.2014

Від третіх осіб: не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" 25.08.2015 звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Збалансовані інвестиції" та Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" про солідарне стягнення збитків (упущеної вигоди) на загальну суму 60 288 229,93 грн.

В обґрунтування своєї позовної заяви позивач посилається на порушення відповідачами зобов'язань за укладеними між сторонами спору договорами купівлі-продажу цінних паперів щодо поставки останніх позивачу, яке в силу положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України є обов'язковими для виконання сторонами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 вказаний вище позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/21982/15, залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасні фінансові інструменти", 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами"Дельта плюс", зобов'язано сторін та третіх осіб надати суду певні документи.

Через відділ діловодства суду 22.09.2015 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити уповноваженого представника у судове засідання, оскільки останній перебуває на лікарняному.

Розглянувши дане клопотання, суд його відхилив з тих підстав, що нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі, тому неможливість одного з представників відповідача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника. Також позивачем не виконано вимог ухвал суду у даній справі, оскільки він міг подати витребувані судом документи через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва, як він це зробив, подавши клопотання про відкладення розгляду цієї справи.

Однак позивач наданими йому процесуальними правами не скористався, у зв'язку з чим це клопотання визнається судом необґрунтованим та підлягає відхиленню.

Представники сторін та третіх осіб у дане судове засідання 23.09.2015 не з'явилися, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином, вимог ухвали суду не виконали, відповідачі та треті особи про причини неявки не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2015 відкладено розгляд справи до 12.10.2015, зважаючи на неявку представників сторін та третіх осіб у призначене судове засідання та не виконанням ними вимог ухвали суду.

Представники сторін та третіх осіб у дане судове засідання 12.10.2015 не з'явилися, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином, вимог ухвали суду не виконали, про причини неявки не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 відкладено розгляд справи до 21.10.2015, представників сторін та третіх осіб у призначене судове засідання та не виконанням ними вимог ухвали суду.

Через відділ діловодства суду 21.10.2015 від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, для мирного врегулювання спору.

У судовому засіданні 21.10.2015 представник відповідача-2 підтримав клопотання про відкладення розгляду справи, просив його задовольнити.

Представник позивача заперечень не навів проти даного клопотання, разом з тим, представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, суд його задовольнив з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 відкладено розгляд справи до 18.11.2015, у зв'язку з неявкою представників відповідача-1 та третіх осіб у призначене судове засідання, не виконанням ними вимог ухвали суду та зважаючи на заявлене клопотання представника відповідача-2.

Представник позивача у судове засідання 18.11.2015 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином.

Через відділ діловодства суду 18.11.2015 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з участю його представника в іншому судовому процесі.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні 18.11.2015 заперечив проти задоволення даного клопотання, надав суду відмову від фіксування судового процесу технічними засобами, пояснив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши клопотання позивача, суд його відхилив.

Відповідач-1 та треті особи уповноважених представників до судового засідання не направили, проте, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, вимог ухвали суду не виконали.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, визнав за доцільне відкласти розгляд даної справи до 25.11.2015 р. у зв'язку з неявкою представників позивача, відповідача-1 та третіх осіб у призначене судове засідання, не виконанням ними вимог ухвали суду.

Представники позивача та відповідача-1 у судове засідання 25.11.2015 не з'явилися, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином.

Представник відповідача-2 проти позову заперечив, просив у ньому відмовити повністю, надав пояснення по суті спору.

У судовому засіданні 25.11.2015 р. Господарським судом міста Києва було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернулося Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" із позовом до Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Збалансовані інвестиції" та Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" про солідарне стягнення збитків (упущеної вигоди) на загальну суму 60 288 229,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з договором купівлі-продажу цінних паперів № 152620 від 06.05.2014 р., укладеного на ПАТ «Фондова біржа «Перспектива», ПАТ «Укрінбанк» зобов'язувався поставити позивачеві цінні папери 12.05.2014 р., зокрема: облігації внутрішньої державної позики серія (код ISIN) - UA; дата погашення 23.03.2016 р., номінал 1 облігації 1 000, доларів США 00 центів, кількість 4 767 штук, загальна номінальна вартість 4 767 000 доларів США 00 центів.

Самого тексту договору купівлі-продажу цінних паперів № 152620 від 06.05.2014 р. позивач не надав, а з доданої до позовної заяви виписки ПАТ «Фондова біржа «Перспектива» з реєстру договорів випливає, що 06.05.2014 р. укладений був договір купівлі-продажу облігацій внутрішніх державних позик України за № 152618;ДД-140506-01. Пояснень з цього приводу позивачем не надано.

За твердженням позивача, викладеним у позовній заяві, на прохання ПАТ «Укрінбанк», зазначений ним договір купівлі-продажу було розірвано із домовленістю, що зазначені цінні папери будуть придбані позивачем у ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Збалансовані інвестиції". В обґрунтування даного твердження позивачем надано суду електронне листування між банками.

Надалі, між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасні фінансові інструменти», що діє від імені, в інтересах та за рахунок Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд», від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Дельта плюс», 13 листопада 2014 року був укладений Договір купівлі-продажу цінних паперів № ДД-141113-10; БВ13/11/14-1 щодо купівлі ПУАТ «Фідобанк» у Фонду цінних паперів, позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а саме здійснив оплату цінних паперів, а відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань цінні папери не поставив. Враховуючи зазначене вище позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, підстави та обґрунтування позову наведені нижче.

За вказаним договором від 13 листопада 2014 року продажу підлягали цінні папери з наступними параметрами:

- вид цінних паперів - облігації внутрішньої державної позики (надалі за текстом - ОВДП);

- серія (код ISIN) - UA ;

- дата погашення - 23 березня 2016 року;

- номінал 1 облігації - 1000, 00 (одна тисяча доларів США 00 центів);

- кількість 4 767 (чотири тисячі сімсот шістдесят сім) штук;

- загальна номінальна вартість - 4 767 000, 00 (чотири мільйони сімсот шістдесят сім тисяч доларів США 00 центів);

- ціна за одну облігацію - 9 796, 32 (дев'ять тисяч сімсот дев'яносто шість гривень 32 копійки);

- загальна ціна договору - 46 699 057, 44 (сорок шість мільйонів шістсот дев'яносто дев'ять тисяч п'ятдесят сім грн. 44 копійки);

- дата розрахунків за договором - 26 грудня 2014 року.

За твердженням позивача, у подальшому сторони дійшли згоди щодо змін строків розрахунків та ціни за договором купівлі-продажу цінних паперів № ДД-141113-10;БВ13/11/14-1 від 13.11.2014 р. та уклали відповідні додаткові угоди.

Серед цих додаткових угод між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасні фінансові інструменти», що діє від імені, в інтересах та за рахунок Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд», від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Дельта плюс», 31.03.2015 р. був укладений додатковий договір № 9 про внесення змін до договору купівлі-продажу цінних паперів № ДД-141113-10; БВ13/11/14-1, згідно з умовами якого загальну ціну договору визначено на рівні 45 836 659, 47 грн. та встановлено дату розрахунків за договором - 29 квітня 2015 р.

У зазначену дату - 29.04.2015 р. ПАТ «Фідобанк», відповідно до умов договору купівлі-продажу цінних паперів № ДД-141113-10; БВ13/11/14-1 від 13.11.2014 р., здійснив депонування на кліринговому рахунку ПАТ «Фідобанк» у ПАТ «Розрахунковий центр» необхідної суми грошових коштів в загальній сумі 45 836 659, 47 грн. для купівлі цінних паперів, що підтверджується випискою з клірингового рахунку.

За твердженням позивача, викладеним у позовній заяві, станом на 17 год. 00 хв. 29 квітня 2015 року відповідач-1 не виконав власних зобов'язань з продажу цінних паперів за договором № ДД-141113-10; БВ13/11/14-1 від 13.11.2014 р., внаслідок чого відбулося його прострочення як боржника за цим договором.

30.04.2015 р. позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні фінансові інструменти», до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд» та до Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Дельта плюс»з претензіями № 7-1/1046 щодо негайного виконання взятого на себе зобов'язання та сплати неустойки.

Позивач у позовній заяві звернув увагу суду на те, що згідно з пунктом 2.1. договору № ДД-141113-10; БВ13/11/14-1 від 13.11.2014 р., відповідач-1 гарантував, що на дату виконання договору та на весь строк його дії він є власником ОВДП, які є предметом цього договору, має повне право на їх продаж, зазначені ОВДП на дату виконання договору нікому не продані, не обтяжені правами третіх осіб, а також не знаходяться під арештом за рішенням суду чи органу досудового слідства, ніяка третя особа не має ніяких претензій чи судових позовів про витребування цих ОВДП.

Проте, з наданих суду доказів (зокрема, з витягу з реєстру обтяжень рухомого майна № 47231701 від 17.06.2015 р.) вбачається, що цінні папери, які є предметом договору № ДД-141113-10; БВ13/11/14-1 від 13.11.2014 р., на момент виконання договору перебували у власності ПАТ «Укрінбанк» і були передані у заставу під зобов'язання відповідача-2 за договорами рефінансування, укладеними з Національним банком України.

Таким чином, позивач вважає, що внаслідок дій відповідачів щодо не передання спірних цінних паперів позивачу та розпорядження ними, Публічному акціонерному товариству «Фідобанк» було заподіяно збитки, які полягають в упущеній вигоді, яку б позивач отримав як різницю між договірною вартістю спірних ОВДП та номінальною вартістю спірних ОВДП, які позивач повинен був набути у власність за укладеним з відповідачем-1 договором купівлі-продажу цінних паперів.

За таких обставин позивач просить господарський суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Збалансовані інвестиції" та Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" збитки у вигляді упущеної вигоди на загальну суму 60 288 229,93 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги до відповідачів не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 216, ч. 2 ст. 217 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Обов'язковими умовами покладення відповідності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Отже, зменшення майнових благ внаслідок неправомірних дій наступає об'єктивно, тобто, незалежно від волевиявлення сторони, як наслідок невиконання зобов'язань.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов'язань -причиною. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

Як зазначалось вище, згідно ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В обґрунтування позовних вимог до ПАТ «Укрінбанк» позивач посилається на те, що нібито за ініціативою відповідача-2 був розірваний договір купівлі-продажу цінних паперів № 152620 від 06.05.2014 р., укладений на ПАТ «Фондова біржа «Перспектива», за яким ПАТ «Укрінбанк» зобов'язувалося поставити позивачеві цінні папери 12.05.2014 р., зокрема: облігації внутрішньої державної позики серія (код ISIN) - UA; дата погашення 23.03.2016 р., номінал 1 облігації 1 000, доларів США 00 центів, кількість 4 767 штук, загальна номінальна вартість 4 767 000 доларів США 00 центів.

У підтвердження цього позивач надав суду електронне листування, яке, на його думку свідчить про те, що з електронної адреси: було надіслано таблицю пропозицій щодо угод з цінними паперами між позивачем та відповідачем-2, в якій зазначено, що угода щодо цінних паперів UA у кількості 4 767 штук підлягає розірванню 26.05.2014 р. з подальшим укладенням угоди по викупу спірних цінних паперів з КУА, підконтрольною відповідачу-2.

Проте господарський суд визнає помилковим дане твердження позивача, оскільки з аналізу електронного листування між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (зокрема, лист від 26.05.2014 р. о 13 год. 02 хв.) вбачається, що зазначена таблиця була підготовлена та направлена на адресу ОСОБА_3 з адреси електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто з адреси працівника позивача ОСОБА_2, і ця обставина підтверджується реквізитами електронного листа.

Що стосується аркушу із зображенням реквізитів направлення ОСОБА_3 електронного документу на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 працівника ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_2 з текстом «Ок.», то суд не приймає його як належний доказ, оскільки він не відповідає вимогам електронного документу та відсутні підстави беззаперечно визнавати, що ця відповідь стосується безпосередньо листа працівника позивача, направленого 26.05.2014 р. о 13 год. 02 хв.

При цьому, позивачем також не надано господарському суду самого тексту договору купівлі-продажу цінних паперів № 152620 від 06.05.2014 р., а з доданої до позовної заяви виписки ПАТ «Фондова біржа «Перспектива» з реєстру договорів випливає, що 06.05.2014 р. укладений був договір купівлі-продажу облігацій внутрішніх державних позик України за № 152618;ДД-140506-01.

Крім того, позивачем не обґрунтовано належними доказами його посилання на те, що ПАТ «Укрінбанк» перебуває під спільним контролем з Публічним акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Збалансовані інвестиції", у зв'язку з чим дане твердження позивача суд визнає припущенням.

Наведене свідчить про те, що не доведено належними доказами протиправності дій ПАТ «Укрінбанк», його вини у заподіянні позивачу збитків, а також причинно-наслідкового зв'язку між діями банку та збитками позивача, у зв'язку з чим позов до відповідача-2 задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Збалансовані інвестиції", то господарський суд також відмовляє у них з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9.2. договору купівлі-продажу цінних паперів № ДД-141113-10; БВ13/11/14-1 від 13.11.2014 р. дія цього договору припиняється за взаємною згодою сторін, після виконання зобов'язань сторін, у випадку, передбаченому пунктом 6.3. договору, а також за рішенням суду.

Пунктом 6.3. договору № ДД-141113-10; БВ13/11/14-1 від 13.11.2014 р. визначено, що у випадку затримки виконання стороною своїх зобов'язань на строк, більший ніж 5 банківських днів від дати, вказаної у договорі, інша сторона має право розірвати договір в односторонньому порядку з дня, наступного після вказаного в цьому пункті строку. Розірвання договору здійснюється через надсилання винній стороні письмового повідомлення.

Таким чином, дія договору купівлі-продажу цінних паперів № ДД-141113-10; БВ13/11/14-1 від 13.11.2014 р. триває і господарському суду не надано доказів, що він припинив свою дію і не може бути виконаний. Сторонами договору неодноразово вносились зміни до договору в частині строків виконання зобов'язань згідно з додатковими договорами. Більше того, господарському суду не надано доказів направлення позивачем відповідачу-2 повідомлення про розірвання цього договору.

Крім того, в обґрунтування позову ПАТ «Фідобанк» посилається на те, що ним упущено вигоду у розмірі 60 288 229,93 грн.

За твердженням позивача, упущена вигода полягає в різниці між договірною вартістю спірних ОВДП та номінальною вартістю спірних ОВДП, які позивач повинен був набути у власність за укладеним з відповідачем-1 договором купівлі-продажу цінних паперів, та розрахована позивачем з урахуванням курсу гривні до долара США.

Господарський суд зауважує, що пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі купівлі цінних паперів (аналогічна правова позиція викладена у постанові постанові Вищого господарського суду України від 13.06.2012 № 10/27 та в оглядовому листі Вищого господарського суду України від 14.01.2014 р. № 01-06/20/2014).

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи (наприклад, коли доведено обставину, що цінні папери ним придбавалися для їх подальшого продажу, або ним уже укладено попередній договір на продаж цих цінних паперів), і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Натомість, вимоги позивача у даному спорі про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі придбання цінних паперів з урахуванням курсу гривні по відношенню до долара США.

Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії.

Зазначене вказує на відсутність достатніх підстав стверджувати про наявність понесених позивачем збитків у вигляді упущеної вигоди в заявленому розмірі, тоді як обов'язок доказування розмір понесених збитків нормами чинного законодавства України покладено на позивача.

Таким чином, в порушення статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, позивач не надав господарському суду належних доказів заподіяння йому збитків у розмірі 60 288 229,93 грн., не обґрунтував наявності всіх елементів складу правопорушення, у зв'язку з чим господарський суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити повністю.

2. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 30.11.2015

Суддя І.О. Андреїшина