ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015р. Справа№ 5015/4554/12

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи

за позовом Самбірського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м.Львів

до ОСОБА_2, с.Бісковичі Самбірського району Львівської області

про розірвання договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва та зобовязання повернути у державну власність обєкт незавершеного будівництва.

За участю представників:

від прокуратури ОСОБА_3 прокурор відділу прокуратури Львівської області (посвідчення №0278828 від 30.07.2014р.);

від позивача ОСОБА_4 головний спеціаліст - юрисконсульт юридичного відділу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівський області (довіреність № 18-11-00041 від 06.01.2015р.);

від відповідача ОСОБА_5 адвокат (угода від 18.12.2012р.).

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області Самбірським міжрайонним прокурором подано позов в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва №507 від 07.02.2006р. та зобовязання повернути у державну власність обєкт незавершеного будівництва.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Ухвалою суду від 22.05.2013р. було призначено судову будівельно-технічну експертизу проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, у зв"язку з чим провадження у справі було зупинено.

Після поновлення провадження у справі для розгляду клопотання судового експерта, ухвалою суду від 11.09.2013р. провадження у справі №5015/4554/12 було зупинено для продовження проведення судової експертизи, призначеної ухвалою суду від 22.05.2013р.

22.10.2015р. на адресу господарського суду Львівської області надійшов супровідний лист за вих.№5476 від 19.10.2015р. (вх.№1553 від 22.10.2015р.) Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, яким повернуто матеріали справи №5015/4554/12 без виконання ухвали господарського суду Львівської області від 22.05.2013р. про призначення судової експертизи, у зв"язку з відсутністю повної оплати її вартості.

Ухвалою суду від 26.10.2015р. провадження у справі поновлено, призначено судове засідання на 16.11.2015р.

У судовому засіданні 16.11.2015р. оголошено перерву до 23.11.2015р.

Представники прокуратури та позивача у судовому засіданні 23.11.2015р. підтримали позовні вимоги повністю, просили позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Підставою позову є невиконання відповідачем умов договору №507 від 07.02.2006р. купівлі-продажу об"єкта незавершеного будівництва головного виробничого корпусу, з врахуванням змін та доповнень внесених договорами від 25.12.2006р. та від 21.08.2008р. У зв"язку з чим прокурор та позивач просять розірвати договір купівлі-продажу №507 від 07.02.2006р. та зобов"язати відповідача повернути у державну власність об"єкт незавершеного будівництва.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.11.2015р. усно заявив клопотання про призначення судової експертизи для визначення технічного стану об"єкта незавершеного будівництва головного виробничого корпусу, гарантував її оплату.

Представники позивача та прокуратури заперечили проти заявленого клопотання, просили у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що представник відповідача зловживає своїми процесуальними правами.

Розглянувши усно заявлене представником відповідача клопотання про призначення судової експертизи, заслухавши представників сторін та прокуратури, суд дійшов висновку відсутності підстав для його задоволення. При цьому суд виходить з наступного.

Клопотання про призначення судової експертизи подається у письмовій формі з нормативним обгрунтуванням підстав для її призначення, з визначенням експертної установи та примірного переліку питань, які сторона просить поставити на розгляд судового експерта, чого відповідачем не було зроблено.

Крім того, слід зазначити, що ухвалою суду від 22.05.2013р. у справі саме за клопотанням представника відповідача, була призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Львівському науково-технічному інституту судових експертиз.

Однак, вказана експертиза не проведена, матеріали справи Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз повернуто без виконання ухвали суду від 22.05.2013р. у зв»язку з неоплатою у повному розмірі суми судової експертизи.

Як вбачається із листа експертної установи вих.№5476 від 19.10.2015р. (вх.№1553 від 22.10.2015р.), ОСОБА_2 05.08.2013р. звертався з листом до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про неспроможність оплатити усю суму за проведення судової будівельно-технічної експертизи, у зв"язку з чим просив розтермінувати залишок суми на поточний рік. Однак, станом на 19.10.2015р. після чисельних оплат з частковими поступленнями коштів протягом більше ніж рік з дня направлення рахунку, вартість експертизи у повному обсязі відповідачем не оплачена.

Згідно ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку що дії відповідача спрямовані на умисне затягування судового процесу, що порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відтак, суд дійшов висновку відсутності підстав для задоволення усно заявленого клопотання про призначення судової експертизи.

У попередньо поданому відзиві (вх.№11839/13 від 10.04.2013р.) на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог, посилаючись на ч.3 ст.651 ЦК України зазначав, що покупець (відповідач) не може виконати взяті на себе зобов"язання по завершенню будівництва та використання його за призначенням у зв"язку з незадовільним технічним станом цього об"єкта. Вказане, на думку представника відповідача, підтверджується висновком Відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Самбірської районної державної адміністрації від 24.02.2011р. №21; листом Дрогобицького відділення Державного підприємства Державний інститут проектування міст Містопроект №124 від 30.12.2008р.; листом Державного підприємства Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут Укрзахідпроектреставрація вих.№ 22/1 від 16.01.2009р. за результатами візуального технічного обстеження обєкту. Як стверджує представник відповідача, укладеними договорами порушено вимоги ст.673 ЦК України щодо належної якості (належного технічного стану) проданого позивачем об"єкту незавершеного будівництва.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача та відповідача господарський суд,-

встановив:

04.01.2006р. у газеті Відомості приватизації №1 (390) від 04.01.06 було опубліковано повідомлення про продаж на аукціоні обєктів незавершеного будівництва під розбирання в тому числі спірного обєкта головного виробничого корпусу (балансоутримувач - Самбірський державний льонокомбінат, адреса: Львівська область, м.Самбір, вул.Бісківська,22), дане повідомлення містило необхідну інформацію про обєкт та умови його приватизації, у тому числі про обовязок покупця розібрати обєкт та привести будівельний майданчик у належний стан упродовж двох років після укладення договору купівлі-продажу. Початкова ціна продажу обєкта приватизації з врахуванням ПДВ визначена на рівні 85 706,4 грн.

Наказом РВ ФДМУ по Львівській області від 04.02.2006р. за №53 визнано таким, що не відбувся аукціон з продажу спірного об"єкту, який був проведений 03.02.2006р. та передбачено його приватизацію шляхом викупу ОСОБА_2 із збереженням при цьому, усіх умов приватизації.

07.02.2006р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір № 507 купівлі-продажу об»єкта незавершеного будівництва головного виробничого корпусу, який розташований за адресою: Львівська область, м.Самбір, вул.Бісківська,22 (далі по тексту договір), посвідчений приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №392.

Згідно п.1.1. договору, продавець зобов"язується передати у власність покупцеві об"єкт незавершеного будівництва головний виробничий корпус, який розташований за адресою: Львівська область, м.Самбір, вул.Бісківська,22, розміщений на земельній ділянці Бабинської сільської ради, а покупець зобов"язується прийняти вказаний об"єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Як визначено сторонами у п.1.2. договору право власності на об"єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

Акт прийому-передачі об"єкта був підписаний сторонами 16.03.2006р.

Вартість об"єкта незавершеного будівництва з урахуванням ПДВ складає 85 706,4 грн. (п.1.3. договору).

Відповідно до п.5.3. договору покупець зобов"язаний розібрати об»єкт та привести будівельний майданчик в належний стан протягом двох років після укладення договору купівлі-продажу.

Згідно п.5.4. договору на вимогу продавця покупець зобов"язаний до моменту завершення розбирання об"єкта та підписання акта підсумкової перевірки виконання умов договору надавати продавцю необхідні матеріали, відомості, документи тощо, про виконання умов договору.

Відповідно до п.5.6. договору покупцеві забороняється продавати об"єкт незавершеного будівництва та земельної ділянки на якій він розташований до моменту завершення розбирання.

25.12.2006р. було внесено зміни та доповнення до договору від 07.02.2006р. №507 купівлі-продажу об"єкта незавершеного будівництва головного виробничого корпусу, який розташований за адресою: Львівська область, м.Самбір, вул.Бісківська,22. Зміни та доповнення посвідчені приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано за №4639. Вказаними змінами пункти 5.3, 5.4, 5.6 договору купівлі-продажу №507 від 07.02.2006р. викладено у новій редакції.

Так, згідно п.5.3 покупець зобов"язаний добудувати об"єкт незавершеного будівництва протягом п"яти років без збереження первісного призначення. Сторони при виконанні умов договору купівлі-продажу керуються чинним закондавством.

Відповідно до п.5.4. договору покупець зобов"язаний на вимогу продавця до моменту завершення будівництва та підписання акту підсумкової перевірки виконання умов договору купівлі-продажу надавати продавцю необхідні матеріали, відомості, документи, тощо про виконання умов цього договору.

Згідно п.5.6. покупцеві забороняється продавати об"єкт незавершенрого будівництва та земельну ділянку, на якій розташований об"єкт до моменту завершення будівництва та здачі його в експлуатацію.

Крім того, договір було доповнено п.5.7. наступного змісту: "покупець зобов"язаний сплатити кошти за проведення нової незалежної оцінки об"єкта незавершеного будівництва та у разі встановлення позитивної різниці між вартістю недобудови, визначеною за результатами нової оцінки та вартістю недобудови під її розбирання, перерахувати дану суму на рахунок регіонального відділення".

Крім того, 21.08.2008р. між сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень до договору №507 від 07.06.2006р. купівлі-продажу об"єкта незавершеного будівництва головного виробничого корпусу, який розташований за адресою: Львівська область, м.Самбір, вул.Бісківська,22. Зміни та доповнення посвідчені приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровані за №2603.

Вказаними змінами пункти 1.1. та 5.3 договору купівлі-продажу викладено у новій редакції.

Зміни, що внесені до договору купівлі-продажу №507 від 07.06.2006р. договором від 21.08.2018р. в частині місцезнаходження об"єкта приватизації, пов"язані із наданням органом місцевого самоврядування уточнюючої інформації стосовно знаходження об"єкта незавершеного будівництва на території Бісковицької сільської ради (довідка Бісковицької сільської ради від 04.06.2008р. №1514).

Так, згідно п.1.1. продавець зобов"язується передати у власність покупця об"єкт незавершеного будівництва - головного виробничого корпусу, який розташований за адресою: Львівська область, с.Рудня, вул.Торгова,3, розміщений на земельній ділянці Бісковицької сільської ради, а покупець зобов"язується прийняти вказаний об"єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Відповідно до п.5.3. договору, покупець зобов"язаний добудувати об"єкт незавершеного будівництва протягом п"яти років за цільовим призначенням торговий центр.

Відповідно до п.4 Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994р. №412, визначено, що регіональне відділення відповідно до покладених на нього завдань і в межах своїх повноважень здійснює контроль за виконанням зобов"язань, передбачених у договорах купівлі-продажу об"єктів приватизації.

Відтак, 24.03.2011р. продавцем (РВ ФДМУ по Львівській області) за місцем знаходження майна об"єкта незавершеного будівництва, проведено перевірку виконання умов договору, за результатами якої складено акт поточної перевірки. В акті зафіксовано невиконання покупцем умов договору щодо добудови об"єкта незавершеного будівництва у строк та у спосіб, визначений договором з врахуванням змін і доповнень до нього.

З метою досудового врегулювання спору, 21.12.2011р. позивач скерував на адресу відповідача претензію №11-11-07426 про розірвання договору, яка залишена відповідачем без задоволення.

14.02.2012р. РВ ФДМУ по Львівській області звернулось до прокурора Львівської області з листом вих.№10-11-00933 про звернення прокуратури в інтересах держави в особі РВ ФДМУ по Львівській області із позовом до ОСОБА_2В, у зв»язку із вступом у законну силу Закону України «Про судовий збір» яким РВ ФДМУ позбавлено пільг щодо звільнення від сплати судового.

Прокурор та позивач, посилаючись на положення ч.8 ст.23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», ч.5 ст.27, 30 Закону України «Про приватизацію державного майна», п.4.1., п.11.2. договору просить договір №507 від 07.02.2006р. купівлі-продажу об»єкта незавершеного будівництва головного виробничого корпусу, який розташований за адресою: Львівська область, Самбірський район, с.Рудня, вул.Торгова, 3, укладеного між РВ ФДМУ по Львівській області та ОСОБА_2 розірвати та зобов"язати останнього повернути у державну власність об"єкт незавершеного будівництва головного виробничого корпусу, який розташований за адресою: Львівська область, Самбірський район, с.Рудня, вул.Торгова, 3.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.12 ГПК України господарським судам, зокрема, підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між субєктами господарської діяльності, а також спори, повязані з: приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин. З огляду на приписи частини 2 статті 1 та статті 12 ГПК України зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є субєктами підприємницької діяльності (п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року №10 Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам).

Згідно ст.30 Закону України "Про приватизацію державного майна", спори щодо приватизації державного майна, крім спорів, які виникли із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів вирішуються господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва, що перебувають у державній власності, включаючи законсервовані об'єкти, а також за ініціативою органів, уповноважених управляти відповідним державним майном, об'єктів незавершеного будівництва, що утримуються на балансах підприємств, які не підлягають приватизації (далі - об'єкти незавершеного будівництва), врегульовано Законом України "Про особливості приватизації об"єктів незавершеного будівництва).

Продаж обєктів незавершеного будівництва певним способом, у тому числі під розбирання, здійснюється виключно на підставі відповідного рішення органу приватизації, прийнятого згідно з нормами ст.ст.4-6, 15 Закону України Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва.

Згідно ст.4 Закону України „Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва (в редакції що діяла станом на 2006р.) рішення про приватизацію об'єктів незавершеного будівництва приймаються Фондом державного майна України, його регіональними відділеннями, органами приватизації в Автономній Республіці Крим (далі - органи приватизації) на підставі переліку об'єктів, та підлягають приватизації. У разі приватизації об'єкта незавершеного будівництва разом із земельною ділянкою рішення про приватизацію такого об'єкта органи приватизації приймають спільно із спеціально уповноваженим органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів або його органами на місцях.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України „Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва (в редакції що діяла станом на 2006р.) приватизація об'єктів незавершеного будівництва здійснюється органами приватизації, у тому числі за участю уповноважених ними юридичних осіб шляхом: продажу на аукціоні, за конкурсом; продажу шляхом викупу за наявності одного покупця безпосередньо цьому покупцеві із забезпеченням ним умов приватизації об'єкта; внесення об'єкта незавершеного будівництва до статутного фонду господарського товариства як внеску держави з наступною приватизацією акцій (часток, паїв) у порядку, встановленому установчими документами товариства та законодавством України, після завершення будівництва відповідного об'єкта; продажу під розбирання.

Згідно ст.15 Закону України „Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва (в редакції в редакції що діяла станом на 2006р.) у разі відсутності заяв на приватизацію об'єкта незавершеного будівництва, який повторно пропонується для продажу на аукціоні, за конкурсом або продажу іншими способами, орган приватизації може прийняти рішення про продаж об'єкта незавершеного будівництва під розбирання. Продаж об'єктів незавершеного будівництва під розбирання може бути визначений органом приватизації як самостійний спосіб приватизації без попередніх пропозицій для продажу іншими способами. Ціна продажу об'єкта незавершеного будівництва в разі його продажу під розбирання за рішенням органу приватизації може визначатися шляхом проведення незалежної оцінки.

Постановою Кабінету Міністрів України №1891 від 10.12.2003р. затверджено Методику оцінки майна (далі по тексту - Методика)

Оцінка майна (визначення його вартості) здійснюється відповідно до конкретного способу приватизації. Особливості оцінки об»єктів незавершеного будівництва визначені у п.п.96-98 Методики (в редакції, що діяла станом на 2006р.)

Відповідно до п.98 зазначеної Методики оцінка об'єкта незавершеного будівництва під час приватизації проводиться залежно від способу приватизації: для продажу на аукціоні, за конкурсом, під розбирання або шляхом викупу, а також для передачі до статутного капіталу господарського товариства як внеску держави з наступною приватизацією акцій (часток, паїв) у порядку, встановленому установчими документами товариства та законодавством України, після завершення будівництва відповідного об'єкта - шляхом проведення стандартизованої оцінки на підставі балансу без урахування суми індексації вартості об'єкта незавершеного будівництва, обчисленої за індексами, встановленими Держкомстатом для складання підприємствами та організаціями балансу станом на 1 січня 1997 р. у зв'язку із запровадженням національної грошової одиниці. За результатами оцінки складається акт за формою згідно з додатком 7. У разі відсутності у балансоутримувача інформації, зазначеної у пункті 97, або її неповноти державний орган приватизації може прийняти рішення про визначення вартості об'єкта незавершеного будівництва із застосуванням незалежної оцінки. При цьому визначається його ринкова вартість; для приватизації зазначених у пункті 96 матеріалів, виробів, конструкцій та устаткування на аукціоні, за конкурсом, шляхом викупу як разом з об'єктом незавершеного будівництва, так і окремо - шляхом визначення ринкової вартості; для продажу під розбирання - може визначатися вартість ліквідації шляхом проведення незалежної оцінки.

У даному випадку оцінка обєкта здійснена, виходячи із цільового призначення продажу (приватизації) - для розбирання (ліквідації) обєкта, що зумовило визначення неринкової вартості майна (вартості ліквідації обєкту, призначеного під розбирання), згідно з п.98 Методики.

Інший спосіб приватизації зумовлював проведення оцінки обєкта за іншою методикою розрахунку, і, у випадку продажу обєкта для його добудови, обовязковим є визначення ринкової вартості майна.

Проте, факт проведення нової оцінки спірного майна та визначення його ринкової вартості позивачем не доведений, також відсутні в матеріалах справи і докази проведення такої оцінки.

Спосіб приватизації обєкту незавершеного будівництва визначений рішенням органу приватизації є однією із істотних умов приватизації, відповідно до яких із покупцем укладається договір купівлі-продажу обєкта.

Умови приватизації повинні відповідати рішенню про приватизацію конкретного обєкта.

Порядок внесення змін до договорів купівліпродажу, укладених у процесі приватизації, врегульовано Положенням „Про внесення змін до договорів купівліпродажу державного майна, затвердженого наказом Фонду Державного майна України від 29.10.1998р. № 2041 (далі по тексту Положення).

Відповідно до п.3.1 названого Положення зміни до договорів купівлі-продажу стосовно перенесення термінів на більш пізній строк у порівнянні з терміном, установленим договором, вносяться за таких умов: достатня обґрунтованість потреби внесення таких змін; недопущення зменшення фактичних обсягів зобовязань, яке може статися внаслідок можливих протягом періоду їх виконання інфляційних процесів.

В силу п. 3.2, 3.3 Положення додаткова угода має передбачати вартісний обсяг кожного зобовязання, який повинен бути виконаний покупцем у змінений додатковою угодою термін, що розраховується за відповідною формулою.

Згідно з нормою п.4.1 Положення про внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна визначено процедуру внесення змін до договорів купівлі-продажу, укладених органами приватизації (і не передбачено можливості змін первинно визначених умов приватизації), додаткова угода про внесення змін до договору купівлі-продажу повинна відповідати вимогам законодавства, чинного на час її укладення, у тому числі вимогам законодавства щодо умов договору купівлі-продажу до якого вносять зміни.

Із змісту договорів від 25.12.2006р. та 21.08.2008р. про зміни та доповнення до договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва головного виробничого корпусу, який розташований за адресою: вул. Бісківській, 22 у м. Самборі Львівської області під розбирання №507 від 07.02.2006р.(з врахуванням внесених змін адреса: Львівська область, с.Рудня, вул.Торгова,3), випливає, що при їх укладенні сторонами наведених норм Положення не було враховано.

Слід зазначити, що укладенням договорів від 25.12.2006р. та 21.08.2008р.про внесення змін до договору купівлі-продажу об"єкта незавершеного будівництваголовного виробничого корпусу, сторони фактично змінили спосіб приватизації обєкта незавершеного будівництва, що суперечить вимогам Закону України Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва.

Відсутність зауважень зі сторони відповідача щодо укладених договорів від 25.12.2006р. та 21.08.2008р. не підтверджує факту законності їх укладання.

У відповідності до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено вище, згідно з п.7.3 договору у разі невиконання покупцем умов цього договору продавець має право, у встановленому порядку, на розірвання цього договору та повернення обєкта незавершеного будівництва у державну власність за рішенням суду.

У даному випадку як на підставу розірвання договору купівлі продажу прокурор та позивач посилаються на невиконання покупцем умов договору щодо добудови обєкта незавершеного будівництва.

Проте, у відповідача, згідно з умовами договору купівлі-продажу №507 від 07.02.2006р., відсутній обовязок з добудови обєкта незавершеного будівництва, умовами п.5.3 передбачено обовязок з розібрання обєкта, тому, факт недобудови обєкта не є правовою підставою для розірвання договору купівлі-продажу та повернення обєкту у державну власність.

Представник відповідача посилався на незадовільний технічний стан об"єкта договору купівлі-продажу, наслідком чого є неможлтвість виконання договору шляхом добудови у зв"язку з чим на підставі поданого ним клопотання суд ухвалою від 22.05.2013р. призначив судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручив Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Однак, у зв"язку з неоплатою відповідачем повної суми за проведення судової експертизи, матеріали справи повернуто експертною установою без виконання судової експертизи.

У матеріалах справи є висновок Відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Самбірської районної державної адміністрації від 24.02.2011р. №21; Дрогобицького відділення Державного підприємства Державний інститут проектування міст Містопроект (лист №124 від 30.12.2008р.) та Державного підприємства Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут Укрзахідпроектреставрація (лист вих.№ 22/1 від 16.01.2009р.) складені за результатами візуального технічного обстеження обєкту.

Однак, вказані докази не є експертними висновками, оскільки юридичні особи, які їх складали не є експертними установами та не попереджались про кримінальну відповідальність.

Слід зазначити, що відповідач при купівлі об"єкта незавершеного будівництва брав до уваги його технічний стан який в подальшому мав бути розібраний згідно поданого оголошення та відповідно до умов укладеного договору, проте щодо встановлення технічної можливості добудови такого обєкта відомості продавцем не надавались.

Спосіб приватизації обєкту незавершеного будівництва (визначений рішенням органу приватизації) є однією із істотних умов приватизації, відповідно до яких ізт покупцем укладається договір купівлі-продажу обєкту.

Умови приватизації повинні відповідати рішенню про приватизацію конкретного обєкта.

Отже, відповідно до умов приватизації визначених рішенням позивача, спірний обєкт незавершенного будівництва підлягав продажу (приватизації) виключно для його розбирання. Іншого умовами приватизації не передбачено.

Враховуючи, що умовами приватизації та договору купівлі-продажу передбачено відчуження обєкту під розбирання, тому, правові підстави для розірвання договору у звязку з непроведенням відповідачем добудови обєкту відсутні. Відповідно, за таких обставин відсутні правові підстави і для повернення у державну власність придбаного обєкта.

Слід зазначити, що посилання позивача на лист Фонду державного майна України від 27.07.2007р. вих.№10-23-10278 в обгрунтування правомірності укладення змін від 25.12.2006р. та від 21.08.2008р. до договору купівлі-продажу є безпідставним, оскільки вказаний лист не є нормативним актом, а також з врахуванням того, що можливість зміни способу приватизації обумовлена обов»язковим вчиненням певних дій, у тому числі й з визначення ринкової вартості об»єкту незавершеного будівництва, чого не було зроблено.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Прокурор та позивач, всупереч вищевказаній ст.33 ГПК України не довів належними та допустимими доказами правомірність своїх позовних вимог.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як роз»яснено Вищим господарським судом України у п.п.4.6. п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Відтак, судовий збір згідно ст.49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85, 87 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з Регіонального відділення Фонду денржавного майна по Львівській області (79000, м.Львів, вул.Січових Стрільців,3, ) у дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 2 146,00 грн.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України після набрання рішенням у справі законної сили.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

складено 30.11.2015р.

Суддя Сухович Ю.О.