КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа№ 918/585/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

при секретарі Філімоновій І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Релігійної громади Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району та Рівненської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2015 року по справі №918/585/15 (суддя - Чинчин О.В.)

за позовом Релігійної громади Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району

до

1. Релігійної громади Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району;

2.Рівненської обласної державної адміністрації;

3.Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації

про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів та визнання недійсним реєстраційного посвідчення Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації від 03.09.1996 р.

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд господарського суду Рівненської області передані вимоги Релігійної громади Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району (надалі також - "Позивач") до Релігійної громади Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району (надалі також - "Відповідач - 1"), Рівненської обласної державної адміністрації (надалі також - "Відповідач - 2"), Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації (надалі також - "Відповідач - 3") про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів та визнання недійсним реєстраційного посвідчення Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації від 03.09.1996 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року в частині передачі відповідачу в особисту власність культової будівлі є недійсним, оскільки відповідач не є правонаступником жодної організації, яка правомірно користувалась культовою будівлею з посиланням на ст. 17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", а тому спірна будівля могла бути передана лише у безоплатне користування. За таких підстав, рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року було прийнято з перевищенням повноважень, а тому просить Суд визнати недійсним рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року в частині передачі релігійній громаді Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району у власність культової будівлі, приміщення церкви, що розташована в с. Птича Дубенського району Рівненської області, та визнати недійсним реєстраційне посвідчення Рівненського обласного БТІ від 03.09.1996 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10.06.2015 року справу №918/585/15 передано за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.09.2015р. у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с.Птича Дубенського району, звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2015р. у справі №918/585/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями визначено склад суду для розгляду справи №918/585/15, головуючий суддя Тищенко О.В. судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Крім того не погоджуючись з прийнятим рішенням Рівненська обласна державна адміністрація також звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2015р. у справі №918/585/15 та припинити провадження.

01.10.15 апеляційну скаргу Рівненської обласної державної адміністрації передано раніше визначеному складу суду, головуючий суддя Тищенко О.В. судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

На підставі апеляційних скарг Релігійної громади Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с.Птича Дубенського району та Рівненської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2015р., згідно ст. 98 ГПК України, Київським апеляційним господарським судом ухвалами від 05.10.2015р. порушено апеляційні провадження та призначено розгляд апеляційних скарг на 27.10.15р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2015 року було об'єднано подані сторонами по справі апеляційні скарги в одне апеляційне провадження, у зв'язку з неявкою представника відповідача-3 розгляд справи було відкладено на 02.12.2015 року.

Представник апелянта-1 в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги власної апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 02.09.2015 року у справі № 918/585/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В задоволенні іншої апеляційної скарги просив відмовити.

Представник апелянта-2 в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги власної апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 02.09.2015 року у справі № 918/585/15 скасувати та припинити провадження у справі. В задоволенні іншої апеляційної скарги просив відмовити.

Представник відповідача -1 в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечували проти доводів скаржників, викладених в апеляційних скаргах, просив суд відмовити в їх задоволенні та залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду м. Києва від 02.09.2015 року у справі № 918/585/15.

Представник відповідача 3 в судове засідання 02.12.2015 року не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів 1,2, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як було вірно встановлено судом попередньої інстанції рішенням виконавчого комітету Рівненської обласної ради №173 від 25.09.1991 року будівля церкви у с. Птича передана на праві власності релігійній громаді УПЦ Свято - Успенської церкви, про що зареєстровано Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №1-3 за реєстровим №7 та підтверджується реєстраційним посвідченням від 03.09.1996 року.

12.01.2015 року зареєстрована Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно п.1 Статуту Успіння Пресвятої Богородиці парафія є первинним релігійним осередком православних віруючих Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат і утворюється на добровільних засадах згідно чинного законодавства.

Рішенням загальних зборів жителів с. Птича Дубенського району Рівненської області за місцем проживання від 07.03.2015 року визнано недійсним право на постійне користування земельною ділянкою, на якій знаходиться Птицький храм, що видано в 1996 році, оскільки територіальна громада села не була повідомлена про таке рішення.

Дослідивши доводи апеляційних скарг, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Стаття 55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади чи місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

У пункті 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 року № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" також зазначено, що обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі; якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Позивач в обгрунтування своєї правової позиції посилається на те , що рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року в частині передачі Відповідачу в особисту власність культової будівлі є недійсним, оскільки Відповідач не є правонаступником жодної організації, яка правомірно користувалась культовою будівлею з посиланням на ст. 17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", а тому спірна будівля могла бути передана лише у безоплатне користування.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу совісті і релігійні організації" (надалі - Закон), релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Одним із видів релігійних організацій в Україні є релігійні громади.

Згідно зі ст. 8 Закону, релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об'єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.

Відповідно до статей 13 і 14 Закону України „Про свободу совісті та релігійні організації" релігійні громади одержують правоздатність юридичної особи з моменту реєстрації їх статуту (положення) у обласній, Київській і Севастопольській міських державних адміністраціях, а в Автономній Республіці Крим - в Уряді цієї Республіки. Релігійні центри, управління, монастирі, релігійні братства, місії та духовні навчальні заклади визнаються юридичними особами з моменту реєстрації їх статутів (положень) у державному органі України у справах релігій.

Як було вірно встановлено місцевим господарським судом 25.09.1991 року зареєстровано Статут Української православної церкви, діяльність якої поширюється на с. Птича Дубнівського району, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію статуту релігійної громади №114, виданим виконавчим комітетом Рівненської обласної Ради народних депутатів, за адресою парафії - 265020, с. Птича Дубнівського району, Рівненської області, Свято - Успенський храм.

Згідно пункту 1 Статуту с. Птича Свято - Успенська парафія є релігійне об'єднання (релігійна спілка), первинний структурний підрозділ Української Православної Церкви, який безпосередньо входить до складу Рівненської єпархії.

У відповідності до пункту 26 Статуту будівлі, споруди, предмети культу, об'єкти соціального, добродійного та господарського призначення, грошові засоби, література, інше майно, набуте парафією, створене нею за рахунок власних засобів, пожертвуване громадянами, підприємствами, закладами та організаціями, передане державою, а також набуте на інших законних підставах, є власністю релігійної організації УПЦ.

Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 25.02.2013 року №89 "Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції" зареєстровано статут релігійної громади Української православної церкви в с. Птича Дубнівського району, зареєстрований рішенням виконавчого комітету Рівненської обласної Ради народних депутатів від 25.09.1991 року №173, у новій редакції, за адресою: вул. Львівська, буд. 27 а, с. Птича Дубенського району Рівненської області, 35645, з юридичною назвою - релігійна громада Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району.

Зі змісту довідки Рівненської обласної державної адміністрації вбачається, що статут релігійної громади Української православної церкви в с. Птича Дубнівського району зареєстровано рішенням виконавчого комітету Рівненської обласної Ради народних депутатів від 25.09.1991 року №173. У січні 2013 року ця релігійна громада звернулась з заявою про реєстрацію власного статуту у новій редакції. Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 25.02.2013 року №89 статут релігійної громади Української православної церкви в с. Птича Дубнівського району зареєстровано у новій редакції з юридичною назвою - релігійна громада Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району. Також повідомлено, що на території Рівненської області не було зареєстровано статутів релігійних громад релігійної громади УПЦ Свято - Успенської церкви, Української православної церкви с. Птича Дубнівського району.

Таким чином місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що Релігійна громада Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району є окремою юридичною особою, яка зареєстрована рішенням виконавчого комітету Рівненської обласної Ради народних депутатів від 25.09.1991 року №173, в подальшому на підставі розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 25.02.2013 року №89 перереєстровувала свої установчі документи та змінила юридичну назву - релігійна громада Свято Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району.

Статтею 328 Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. № 435-IV передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про власність" від 07.02.1991р. №697-ХХІІ (чинного на час здійснення передачі спірних об'єктів) об'єктами права власності релігійної організації є культові споруди, предмети релігійної обрядовості, благодійного, культурно-просвітницького і виробничого призначення, жилі будинки, грошові кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності. Релігійні організації мають право власності на майно, придбане ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами і організаціями або передане державою чи придбане на інших підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» культові будівлі і майно, які складають державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішенням обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, Уряду АР Крим.

Згідно п.6 Постанови №988-ХІІ від 23.04.1991 р. Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" вказано Кабінету Міністрів України, Уряду Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям забезпечити відповідно до Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" повернення у власність чи передачу у безоплатне користування релігійним громадам культових будівель і майна з урахуванням: прав релігійних громад, яким належали ці будівлі і майно на момент їх переходу у власність держави; прав релігійних громад, які користуються цими будівлями і майном у встановленому законом порядку; вкладення коштів релігійними громадами у спорядження, переобладнання культової будівлі і тривалості користування нею; наявності у даному населеному пункті (місцевості) інших культових будівель та їх використання релігійними громадами відповідних віровизнань; інших суттєвих обставин у їх сукупності.

У відповідності до пункту 3 Указу Президента України від 4 березня 1992 р. N 125 „Про заходи щодо повернення релігійним організаціям культового майна" обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а в Республіці Крим - Уряд Республіки Крим зобов'язані протягом 1992 - 1993 років здійснити передачу релігійним громадам у власність чи безоплатне користування культових будівель, що використовуються не за призначенням. (Розпорядженням Президента України від 22.06.1994р. N 53/94 дію цього пункту продовжено до 01.12.1997). Таким чином, згідно з Указом Президента України від 4 березня 1992 р. N 125 „Про заходи щодо повернення релігійним організаціям культового майна" допускається не лише повернення, а й передача у власність релігійних громад культових будівель.

Згідно з Указом Президента України від 04.03.92 № 125 (125/92) «Про заходи щодо повернення релігійним організаціям культового майна» і розпорядження Президента України від 22.06.94 № 53/94-рп (53/94-рп) зазначені державні органи зобов'язані були в установлені строки здійснити передачу релігійним громадам у власність чи безоплатне користування культових будівель, що використовувались не за призначенням. Тобто згідно з цим допускається не лише повернення, а й передача у власність релігійних громад культових будівель. Як роз'яснила Президія Вищого арбітражного суду України своїм роз'ясненням від 29.02.96 № 02-5/109 зазначена передача культових будівель у власність релігійних громад, які не були їх власниками, можлива за умови, якщо в населеному пункті немає законного претендента на ці будівлі, тобто релігійної громади тієї конфесії (віросповідної приналежності), якій належала будівля на момент переходу у власність держави.

Відповідно до пунктів 9.3 та 9.4 Роз'яснення Вищого Арбітражного суду України від 29.02.96 № 02-5/109 «Про деякі питання, що виникають при застосуванні Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» під поверненням культових будівель і майна слід розуміти повернення зазначених будівель і майна у власність релігійних організацій того ж самого конфесійного напряму, наприклад, громадам православної церкви, Римо- католицької церкви тощо. Доказами належності культового майна або будівель тій чи іншій релігійній організації можуть бути довідки державних архівних установ, Державного комітету України у справах релігій, архівні документи церковних організацій (шематизми), рішення місцевих органів влади та інші письмові докази.

Судом встановлено, що за відомостями 1912 року церква - дерев'яна на кам'яному фундаменті з такими же колонами, 15 серпня 1912 року здійснена закладка нового кам'яного храму. Наказом Архієпископа Волинського і Ровенського №572 від 30 липня 1981 року настоятелем св. Успенської церкви селища Птича Дубнівського району Рівненської області призначено священика ОСОБА_4.

Протоколом №5 від 02.12.1945 року зборів прихожан Св. Успенської церкви с. Птича Вербського району Рівненської області постановили вибрати членів церковної ради та затвердили акт ревізійної комісії від 27.11.1945 року.

12.12.1945 року між громадянами села Птича та Виконавчим комітетом Вербської ради депутатів трудящих був укладений Типовий договір про передачу у користування приходу православної церкви церковної будівлі і культового майна, відповідно до умов якого громадяни села Птича прийняли від Вербського виконкому Ради депутатів трудівників у безстрокове безоплатне користування одноповерхову кам"яну церкву зі сторожкою й предметами культу, що знаходиться в с. Птича.

На підставі рішення Ради у справах російської православної церкви при СНК СРСР від 05.05.1946 року Уповноваженим Радою у справах російської православної церкви при СНК СРСР по Рівненській області УССР зареєстрована за №43 приходська православна община Св. Успенської церкви у с. Птича Вербського району Рівненської області з наданням общині у користування церковної будівлі і культового майна, що підтверджується довідкою №43-19 від 05.05.1946 р.

За реєстровим №43-21 від 05.05.1946 р. зареєстрований список Церковної ради церкви с. Птича Вербського району, що також підтверджується довідкою про реєстрацію церковної ради №43-21 від 05.05.1946 р.

24.12.1968 р. за №43 зареєстрований виконавчий орган та ревізійна комісія релігійного товариства с. Птича Дубенського району Рівненської області, що підтверджується довідкою уповноваженого Радою у справах російської православної церкви при СНК СРСР по Рівненській області УССР.

Слід зазначити, що права релігійних громад, які в установленому порядку користувалися культовими будівлями і майном до введення в дію Закону ( 987-12 ), зберігаються і після одержання ними правоздатності юридичної особи згідно з пунктом 4 Постанови Верховної Ради України від 23 квітня 1991 року ( 988-12 ) про порядок введення цього Закону в дію. Права громад щодо володіння і користування цими будівлями і майном зберігаються також за їх правонаступниками. (п.5 Роз'яснень №02-5/109 від 29.02.1996 р. Вищого господарського суду України "Про деякі питання, що виникають при застосуванні Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації").

У відповідності до архівних матеріалів бюро по с. Птича Дубенського району Рівненської області будівля церкви за адресою: Рівненська область, Дубенський район, с. Птича, вул. Львівська, 27а зареєстрована на праві власності за релігійною громадою УПЦ Свято Успенської церкви на підставі рішення №173 від 25.09.1991 року виконкому Рівненської обласної ради, що підтверджується довідкою №1177 від 23.07.2015 р., виданою Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації.

На підставі рішення обласної районної ради від 25.09.1991 року культова будівля у с. Птича Дубенського району Рівненської області належить УПЦ св. Успенської церкви, про що зареєстровано Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №1-3 за реєстровим №7 та підтверджується реєстраційним посвідченням від 03.09.1996 року.

На дату проведення державної реєстрації 03.09.1996 року рішення виконкому Рівненської обласної ради №173 від 25.09.1991 року було включене до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на нерухоме майно. На виконання державної реєстрації, при реєстрації об'єктів нерухомого майна за юридичними особами видавалось реєстраційне посвідчення, що підтверджується довідкою №19 від 23.07.2015 р., виданою Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації.

25.09.1996 року релігійній громаді Української православної церкви с. Птича Дубенського району видано Птицькою сільською Радою народних депутатів Дубенського району Рівненської області України державний акт на право постійного користування землею площею 0,25 га для розміщення культових споруд, житлових та громадських будівель відповідно до рішення Птицької сільської Ради народних депутатів від 13.09.1996 року №19, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії РВ 00097.

Згідно з довідкою №293 від 17.02.2015 р., виданою сільським головою Птицької сільської ради Дубенського району Рівненської області, земельна ділянка площею 0,25 га для розміщення культових споруд, житлових та громадських будівель, на яку виданий Державний акт на право постійного користування землею РВ 00097 від 25.09.1996 року релігійній громаді Української православної церкви с. Птича Дубенського району, належить релігійній громаді Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району.

Отже з огляду на вище зазначені норми законодавства, роз'яснення їх застосування та встановлені судом обставини справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що передача у власність відповідачу - 1 культової будівлі у с. Птича Дубенського району Рівненської області на підставі рішення виконкому Рівненської обласної ради №173 від 25.09.1991 року було здійснено з урахуванням прав єдиної релігійної громади на території с. Птича, яка існувала станом на день передачі будівлі у власність, та користувалась культовою будівлею до введення в дію Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", тобто в межах наданих йому повноважень та норм чинного законодавства України.

Крім того, на час передачі культової будівлі у с. Птича Дубенського району Рівненської області релігійній громаді Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району на підставі рішення №173 від 25.09.1991 року, права Позивача та охоронювані законом інтереси останнього не могли бути порушені, оскільки лише 12.01.2015 року зареєстрована Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що підстави для визнання недійсним рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року в частині передачі Відповідачу - 1 в особисту власність культової будівлі у суду відсутні.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним реєстраційного посвідчення Рівненського обласного БТІ від 03.09.1996 року, яким посвідчено, що культова будівля, приміщення церкви в с. Птича Дубенського району Рівненської області зареєстрована за релігійною громадою УПЦ Св. Успенської церкви на праві особистої власності на підставі рішення обласної ради від 25.09.1991 року, Суд вважає, що вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню як похідні від основної вимоги про визнання недійсним рішення, в задоволенні якої Суд відмовив.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Отже, позовні вимоги Релігійної громади Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району до Релігійної громади Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району, Рівненської обласної державної адміністрації, Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів та визнання недійсним реєстраційного посвідчення Рівненського обласного БТІ від 03.09.1996 року, яким посвідчено, що культова будівля, приміщення церкви в с. Птича Дубенського району Рівненської області зареєстрована за релігійною громадою УПЦ Св. Успенської церкви на праві особистої власності на підставі рішення обласної ради від 25.09.1991 року, задоволенню не підлягають.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні суду повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, отже рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, підстав для його скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційних скарг покладається на самих апелянтів.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Релігійної громади Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району та Рівненської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 02.09.2015 року по справі № 918/585/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 918/585/15 повернути до Господарського суду м. Києва

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко