ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"26" листопада 2015 р.Справа № 915/2115/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

Суддів: Величко Т.А.,

Філінюка І.Г.

при секретарі - Земляк А.В.

за участю представників:

Від позивача: Молчанов А.О.

Від відповідача: Лях Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна"

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 22 вересня 2015р.

у справі № 915/2115/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс"

про стягнення вартості майна

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна" звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" про витребування макухи соняшникової у кількості 10695,150 тон, була передана на зберігання відповідачеві на підставі договору складського зберігання № 14 від 27.05.2013 року.

Позовні вимоги з посиланням на ст. ст. 321, 387, 391, 526, 949, 953, 1212, 1213 ЦК України, ст. ст. 24, 32, 35 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» обґрунтовувалися тим, що відповідач в порушення укладеного між сторонами договору складського зберігання № 14 від 27.05.2013р. та приписів чинного законодавства, незважаючи на неодноразові звернення та здійснення оплати за зберігання, не повертає позивачеві передану на зберігання макуху соняшникову загальною вагою 10695,150 тон, загальною вартістю 39 037 297,50 грн., чим порушує права позивача як власника цього майна.

У наступному позивач неодноразово подавав до господарського суду заяви про зміну предмета позову і останньою заявою від 18.02.2015 року (яка була прийнята судом до розгляду по суті) просив суд стягнути з відповідача на свою користь 39 037 297,50 грн. вартості макухи соняшникової, що була передана у кількості 10695,150 тон на зберігання відповідачеві на підставі договору складського зберігання № 14 від 27.05.2013 року.

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач посилався на те, що в порушення договору складського зберігання № 14 від 27.05.2013р., відповідно до якого позивачем на зберігання відповідачу було передано 10695,150 тон макухи соняшникової, загальною вартістю 39 037 297,50 грн., останній відмовляється повернути вказану макуху. Наголошуючи на тому, що у нього є підстави стверджувати про відсутність макухи відповідної якості у відповідній кількості в складських приміщеннях відповідача, з огляду на що повернення макухи позивачу шляхом її витребування у відповідача є неможливим, позивач на підставі ст. ст. 1212, 1213 ЦК України просив відшкодувати її вартість.

В процесі розгляду даної справи у поданих до суду письмових поясненнях позивач обґрунтовував пред'явлені вимоги посиланнями на положення норм ст. ст. 22, 936, 950, 951 ЦК України.

ТОВ "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" не визнало позов посилаючись на те, що на момент звернення до суду з цим позовом позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення його права відмовою від видачі на його вимогу переданого на зберігання товару, оскільки умови договору стосовно порядку повернення макухи соняшникової поклажодавцем належним чином дотримані не були. Також відповідач вказував те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами існували договірні відносини, що виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212, ст. 1213 ЦК України, крім того, визначена позивачем ціна позову не обґрунтована і її розрахунок не наданий.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.09.2015 року (суддя Коваль С.М.) в задоволенні позову відмовлено з мотивів недоведеності позовних вимог.

Рішення мотивовано тим, що 27.05.2013 року між сторонами було укладено договір складського зберігання № 14, отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу пред'явлених вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена наявність всіх умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 1212 ЦК України, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ТОВ "АДМ Трейдінг Україна" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Апеляційна скарга з урахуванням її змісту обґрунтована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосування норм матеріального і порушенням норм процесуального права, а саме: ст. ст. 319, 321, 936, 950, 953, 1212 ЦК України, ст. ст. 4, 4-3, 38, 43 ГПК України. При цьому скаржник, зокрема, вказує те, що приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд послався на неможливість застосування до спірних відносин ст. 1212 ЦК України, але судом першої інстанції не було взято до уваги, що під час розгляду справи в обґрунтування позовних вимог позивач посилався і на інші норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, на норми ст. ст. 936, 950 ЦК України. Також суд не надав належної правової оцінки фактам безпідставного ухилення відповідача від відвантаження макухи соняшникової, що була прийнята на зберігання, та факту її відсутності на складах відповідача, що є підставою для стягнення з останнього збитків у розмірі вартості цього товару.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим.

24.11.2015 року до Одеського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи з метою вирішення питання щодо документального підтвердження факту та розміру нестачі товару, що належав позивачеві та був переданий на зберігання відповідачеві на підставі договору складського зберігання № 14 від 27.05.2013р. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що для встановлення фактичних даних щодо обсягу нестачі товару позивача, який прямо віднесений до предмета доказування за заявленим позовом про стягнення вартості втраченого внаслідок нестачі товару, існує дійсна потреба у спеціальних знаннях. При цьому, через відсутність фактичних даних щодо обсягу такої нестачі, його визначення з використанням документів, оформлених лише одним учасником судового процесу, є практично неможливим та буде суперечити приписам ст. 43 ГПК України щодо повної та всебічної юридичної оцінки обставин справи в їх сукупності.

В судовому засіданні апеляційного суду від 26.11.2015р. представник позивача вказане клопотання підтримав, а представник відповідача заперечував проти його задоволення вважаючи призначення експертизи у справі недоцільним.

Розглянувши вказане клопотання колегія суддів приходить до висновку щодо його задоволення, з огляду на таке.

За приписами п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 3 ст. 4-3 ГПК України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

За змістом ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахування особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

За вимогами ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. п. 2, 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 23.03.2012р. № 4, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. За змістом статті 101 ГПК апеляційний господарський суд, яким приймаються додаткові докази і перевіряється законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, вправі призначити судову експертизу на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги, що предметом спору у справі є правовідносини щодо відшкодування вартості втраченого товару переданого на зберігання відповідачеві на підставі договору складського зберігання № 14 від 27.05.2013р., а встановлення факту та документального підтвердження розміру вартості втраченого товару входить до предмета доказування у справі, колегія суддів вважає за необхідне клопотання позивача задовольнити та з метою забезпечення всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності призначити у справі судову економічну експертизу, адже за вказаних обставин існує дійсна потреба у володінні спеціальними знаннями і у даному випадку висновок судового експерта з вищенаведених питань не може бути замінений іншими належними засобами доказування.

За змістом ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у випадках призначення судової експертизи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджає подальшому руху процесом і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Враховуючи встановлену апеляційним судом необхідність в роз'ясненні питань, що виникли при вирішенні даного господарського спору і потребують спеціальних знань, та виниклу у зв'язку з цим необхідність в призначенні судової експертизи у справі, апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України підлягає зупиненню.

Керуючись ст. ст. 41, п. 1 ч. 2 ст. 79, 86, 99 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 915/2115/14 судову економічну експертизу - експертизу документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) Чи підтверджується документально нестача товару - макухи соняшникової, кількістю 10 695,150 метричних тон, що належав ТОВ "АДМ Трейдінг Україна" та був переданий на зберігання ТОВ "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" на підставі договору складського зберігання № 14 від 27.05.2013р., з урахуванням додаткових угод до нього № 1 від 01.08.2013р., № 2 від 05.08.2013р., № 3 від 01.10.2013р., № 4 від 15.07.2014р., № 5 від 01.08.2014р., № 6 від 23.09.2014р., і розміщений за адресою: 54025, м. Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, 117 станом на 15.11.2014р. ?

2) Якою є документально підтверджена вартість нестачі товару - макухи соняшникової, кількістю 10 695,150 метричних тон, що належав ТОВ "АДМ Трейдінг Україна" та був переданий на зберігання ТОВ "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" на підставі договору складського зберігання № 14 від 27.05.2013р., з урахуванням додаткових угод до нього № 1 від 01.08.2013р., № 2 від 05.08.2013р., № 3 від 01.10.2013р., № 4 від 15.07.2014р., № 5 від 01.08.2014р., № 6 від 23.09.2014р., і розміщений за адресою: 54025, м. Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, 117 станом на 15.11.2014р. ?

2. Проведення експертизи доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21).

3. Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України.

4. В розпорядження експертів надати матеріали справи господарського суду Миколаївської області № 915/2115/14.

5. Зобов'язати сторони всебічно сприяти проведенню експертизи і на вимогу експертів надавати усі необхідні документи.

6. Оплату вартості судової експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна".

7. На період проведення експертизи апеляційне провадження у справі № 915/2115/14 зупинити.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

Філінюк І.Г.