ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р.Справа № 922/6093/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Київпастранс" в особі філії Автобусний парк № 8", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Фор", смт. Солоницівка
про стягнення коштів в розмірі 2838,65 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_1, дов.№ 249 від 01.12.2015р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Київпастранс" в особі філії Автобусний парк № 8", м. Київ звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Фор", смт. Солоницівка про стягнення заборгованості в розмірі 2838,65 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання покладених на відповідача обов`язків за Договором про надання послуг № 09 від 01.12.2011 р., в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги, з урахуванням чого та враховуючи приписи ст. ст. 509, 526, 599, 629 Цивільного Кодексу України, просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 1920,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 864,68 грн., 3 % річних в розмірі 53,97 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.11.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 01.12.2015 року о 09:45 год.

01.12.2015 року до суду від відповідача надійшов супровідний лист, в якому він просить суд долучити до матеріалів справи платіжне доручення № 4765 від 19.11.2015 року про сплату основного боргу в розмірі 1920,00 грн.

Надані документи долучено судом до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, просив суд припинити провадження по справі в частині сплати основного боргу. Надав пояснення по суті справи.

Позивач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві. Проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача за наявними в справі матеріалами, як передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом обєктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

Між Комунальним підприємством "Київпастранс" в особі філії Автобусний парк № 8" (надалі - Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ком-Фор" (надалі - Замовник) було укладено Договір про надання послуг № 09 від 01.12.2011 року (надалі - Договір), відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець надає йому послуги по забезпеченню контролю технічного стану автомобіля ГАЗ 330202-414 ЗНГ, р.н.№АХ 8206 СМ, а також проходження водіями перед рейсового та після рейсового медичного огляду(а.с.14).

Додатковою угодою № 01 до Договору про надання послуг №09 від 01.12.2012 року були внесені зміни до п.4.1 "Порядок оплати" (а.с.15).

Відповідно до п.4.1 Договору (з відповідними змінами) про надання послуг замовник зобов'язується сплачувати виконавцю за надані послуги 960 грн. (дев'ятсот шістдесят грн.) з урахуванням ПДВ за одну одиницю рухомого складу щомісячно шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок або готівкою до каси виконавця.

Згідно з умовами Договору про надання послуг № 09 від 01.12.2011 року позивач у повному обсязі виконав зобов'язання щодо надання послуг з медичного та технічного обслуговування, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000344 від 31.10.2014р., який було підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками (а.с.16).

30.07.2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією (вих. № 06-01/746) з вимогою провести з ним повний розрахунок за Договором про надання послуг № 09 від 01.12.2011 року (а.с.11-13).

Дана претензія була отримана відповідачем 08.08.2015 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення з відміткою про вручення (а.с.10), але дана вимога залишилась без відповідного реагування з боку відповідача, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду, з вимогою про стягнення на свою користь загальної суми заборгованості за виконані роботи в розмірі 2838,65 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Укладений між сторонами у справі Договір є договором про надання послуг.

Згідно із приписами ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

В ч.1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу. інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, вже після порушення провадження у справі, відповідачем на рахунок позивача 19.11.2015 року було сплачено суму основного боргу в розмірі 1920,00 грн., з урахуванням чого провадження у справі в частині стягнення 1920,00 грн. підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1. ст. 80 ГПК України.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 53,97 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 864,68 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач нарахував відповідачеві інфляційні витрати з 31.10.2014 року по 07.10.2015 року

Суд не може погодитись з періодом нарахування індексу інфляції, оскільки як зазначено у листі Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським суд України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Але суд перевіривши нарахування інфляційних витрат позивачем, вважає за можливе їх задовольнити, так як ці нарахування не перевищують розміру, який було перераховано судом.

Перевіривши нарахування надані позивачем, 3% річних в розмірі 103,55 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 936,18 грн. суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати з цієї справи покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 509, 525, 526, 530, 546, 549, 598, 599, 627, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю " Ком-Фор" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт.Солоницівка, вул. Бєлгородська, 5, ) на користь стягувача - Комунального підприємства "Київпастранс" в особі філії Автобусний парк №8 (04119, м.Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 7/9, , ІПН 60, р/р 0662 ПАТ ОСОБА_2 "Хрещатик", м. Києва, МФО 300670) 3% річних в розмірі 103,55 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 936,18 грн. та судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1920,00 грн. провадження у справі припинити на підставі п.1-1 ч.1. ст. 80 ГПК України.

Повне рішення складено 03.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_3