РІШЕННЯ

"24" листопада 2015 р.Справа № 921/630/15-г/15

Господарський суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Галамай О.З. , судді Гирили І.М. , судді Стопника С.Г.

при секретарі Сиротюк К.В.

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, вул. Танцорова, 11, м. Тернопіль, 46008

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник", вул. Лозовецька, 13, 46002

третя особа: Управління з питань цивільного захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації (вул. Родини Барвінських, 10, м. Тернопіль, 46001)

про зобов"язання укласти договір про безоплатне зберігання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони).

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, довіреність №08 від 18.02.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, довіреність б/н від 28.10.2015р.;

від третьої особи: не з"явився

від ТОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_3 представник, довіреність №17/07-2 від 15.01.2015р.

Представникам сторін в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22, 27 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору:

На розгляд господарського суду Тернопільської області Регіональним відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" за участю третьої особи: Управління з питань цивільного захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації про зобов"язання укласти договір про безоплатне зберігання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони).

Ухвалою суду від 25.06.2015 р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 15.07.2015 р.

В судовому засіданні 15.07.2015р. суд перейшов до розгляду справи по суті та оглянув оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та пояснень, наданих в судовому засіданні. Також через канцелярію суду подав необхідні документи, які витребовувались ухвалою суду від 25.06.2015 р. (вх.№16149).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№16135). Також подав необхідні документи, які витребовувались ухвалою суду від 25.06.2015 р.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав письмові пояснення по суті спору (вх. №16032 від 14.07.2015 р.).

Ухвалами суду розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду та в порядку ст.77 ГПК України оголошувалась перерва в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 09.09.2015р. на задоволення клопотання представників сторін про розгляд справи колегіально у складі трьох суддів в звязку із складністю розгляду справи, прийнято до провадження справу колегією суддів та призначено її розгляд на 07.10.2015р.

В судовому засіданні 07.10.2015р. судом розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні 07.10.2015р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Також через канцелярію суду подав додаткові докази у справу (вх. № 21365).

Представник відповідача в судове засідання 07.10.2015р. не з"явився. Однак через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №21257 від 06.10.2015р.).

Представник третьої особи в судове засідання 07.10.2015р. не з"явився, причин неявки не повідомив.

Ухвалами суду розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду та продовжувався розгляд справи на 15 днів в порядку ст.69 ГПК України.

Представник позивача в останньому судовому засіданні 24.11.2015р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Також через канцелярію суду подав додаткові пояснення по суті спору (вх. № 24702 від 23.11.2015р. ).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо заявлених позовних вимог та зазначив, що оскільки відкрито кримінальне провадження №0003027 по факту зловживанням службовим становищем колишнім директором ОСОБА_4Й та привласненням останнього штампів, печаток та бухгалтерської документації ТОВ "Домобудівник", а тому не має можливості надати доказів у справу.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, причин неявки не повідомив.

В судовому засіданні 24.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Приватизація цілісного майнового комплексу орендного підприємства "Тернопільський домобудівний комбінат" здійснювалась відповідно до Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств".

Згідно з матеріалами інвентаризації цілісного майнового комплексу орендного підприємства "Тернопільський домобудівний комбінат" (інвентаризаційний опис №1 основних засобів, інвентаризаційний опис №17 основних засобів) станом на 01.07.1993р на балансі орендованого підприємства обліковувались спецспоруда ЦО (сховище №72057) інв. №2242 та спецобєкт (№ 72010) інв. №1003.

Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" відповідач є правонаступником майнових та інших прав та обов"язків орендного підприємства "Тернопільський ДБК".

В обґрунтування заявлених позовних вимог Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області зазначає про те, що ним прийнято наказ № 00274 про взяття на облік та внесення до ІППС "Етап Майно" Єдиного реєстру об"єктів державної власності державне майно - сховищ № 72010, №72057, які знаходяться за адресою м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 13 та обліковуються на балансі ТОВ "Домобудівник". Також долучає реєстр державного майна. Відтак вважає, що під час приватизації майна ТОВ "Домобудівник" до статутного фонду останнього не увійшли, зокрема, спецспоруда ЦО сховище №72057 та спецоб"єкт - сховище №72010, які знаходяться на балансі відповідача.

До матеріалів позовної заяви позивач з метою збереження об"єкту, що має особливий статус долучив ряд листів від 02.07.2014р. за №18-08-02389, 21.08.2014р. за №18-08-03142, 30.09.2014р. за №18-08-03628, 25.12.2014р. №18-08-04843 про звернення до ТОВ "Домобудівник", як балансоутримувача державного майна щодо відповідальності за забезпечення належного утримання державного майна - сховищ № 72010, №72057, які знаходяться за адресою м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 13 та необхідності укладання договору зберігання захисної споруди - цивільної оборони, до яких додано примірники проектів відповідних договорів та актів приймання - передачі, які останнім залишені без відповіді і задоволення.

Таким чином, позивач вважає, що укладення договору про безоплатне зберігання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) між суб'єктом управління та балансоутримувачем є обов'язковим на підставі закону, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1218,00 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Ст. 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Позов - це звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Ст. 20 Господарського кодексу України встановлено що, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Предметом даного спору є зобовязання відповідача укласти договір безоплатного зберігання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони), який надісланий йому листом №18-08 04843 від 25.12.2014 р.

Серед способів захисту, передбачених ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, не передбачено такого способу захисту, як установлення правовідносин, в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення договору.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110цс12, де Верховний Суд України зазначив, що особа вправі звернутися до суду за захистом своїх прав на підставі п.1 ч.2 ст.6 ЦК України з позовом про визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативно - правовим актом, що містить відповідний обов'язок, а зобов'язання укласти договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст.16 ЦК України.

Такої ж думки дотримується і Пленум Вищого господарського суду України, що відображено у п. 2.18 Постанови № 6 від 17 травня 2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин".

Таким чином, позивач обрав не передбачений чинним законодавством спосіб захисту порушеного права та інтересу, а тому застосування такого способу захисту може призвести до порушення приписів ст. 19 Конституції України.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Спосіб захисту, насамперед, повинен слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при відмові в задоволенні позову витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 3, 4, 41, 42, 43,44, 45,46,12, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30.11.2015р.

Головуючий суддя Галамай О.З.

Суддя Гирила І.М.

Суддя Стопник С.Г.