РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015Справа №910/27147/15

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області

до публічного акціонерного товариства "Інтеграл-банк"

про стягнення 17 109,32 грн.

Представники сторін:

від позивача: Лабутіна О.А. - представник за довіреністю № 18 від 12.01.2014 року;

Красновид Н.Л. - представник за довіреністю № 17 від 12.01.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області до публічного акціонерного товариства "Інтеграл-банк" про стягнення 17 109,32 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.12.2009 року між ним та публічним акціонерним товариством "Інтеграл-банк" укладено договір про централізоване спостереження технічних засобів сигналізації, встановлених на об'єкті.

На умовах зазначеного договору позивач надав відповідачу послуги, проте відповідач свої зобов'язання в частині оплати за надані послуги за період серпень, вересень 2015 року в розмірі 17 109,32 грн. не виконав.

У зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.10.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 09.11.2015 року.

09.11.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі, на виконання вимог ухвали суду від 21.10.2015 року.

В судове засідання 09.11.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали від 21.10.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 015.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року розгляд справи відкладено на 24.11.2015 року.

В судове засідання 24.11.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали від 21.10.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 017.

Представники позивача позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

25.12.2009 року між Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області (охорона або виконавець) та публічним акціонерним товариством "Інтеграл-банк" (замовник) укладено договір №62/10 про централізоване спостереження технічних засобів сигналізації встановлених на об'єкті.

Відповідно до п.2.1 договору, за цим договором замовник доручає, а охорона зобов'язується здійснювати охорону майна замовника на об'єкті та обслуговування сигналізації на цьому об'єкті. За цим договором охорона не приймає майно замовника на об'єкті та обслуговування сигналізації на цьому об'єкті. За цим договором охорона не приймає майно замовника на зберігання і не вступає у володіння ним.

Охорона майна, що знаходиться на об'єкті, здійснюється охороною у дні та години, вказані у дислокації (п.2.2 договору).

Відповідно до п.13.1 договору даний договір набирає чинності з 01 січня 2010 року та є чинним протягом 12 місяців.

Договір поновлюється на строк, встановлений п.13.1 даного договору, якщо жодна із сторін не менше ніж за 15-ть календарних днів до закінчення строку чинності договору письмово не заявить про його припинення. Кількість разів поновлення договору не обмежується (п.13.2 договору).

Відповідно до п.3.1 договору, ціна охоронних послуг за цим договором є договірною і визначається сторонами в розрахунку та протоколі узгодження договірної ціни (додатки №№2,4 до договору), які є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п.3.2 договору, вартість охоронних послуг по договору на кожний окремий місяць розраховується сторонами на підставі дислокації та розрахунку (додатки №№ 1,2 до договору), відповідно до кількості годин надання цих послуг в кожному окремому місяці та їх вартості. Оплата за послуги "охорони" здійснюється "замовником" на умовах попередньої оплати шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок "охорони" (п.3.2 договору).

Перший платіж по договору у сумі вартості послуг «охорони» за перший місяць охорони "об'єкта" здійснюється "замовником" впродовж 2-х банківських днів після підписання сторонами договору. Усі наступні платежі по договору здійснюються "замовником" не пізніше 05 числа кожного місяця за цей місяць.

Датою оплати вважається дата зарахування коштів "замовника" на банківський рахунок "охорони".

Так, на виконання умов договору, між сторонами підписаний акт УПР-000535 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за серпень 2015 року на суму 8 554,66 грн.

Акт № УПР-000604 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за вересень 2015 року на суму 8 554,66 грн. не підписаний зі сторони відповідача. Проте, в матеріалах справи наявні докази його направлення на адресу ПАТ «Інтеграл-банк».

В матеріалах справи наявний підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 по 30.09.2015 по договору №УПР-62/10 від 25.12.09 з якого вбачається, що заборгованість відповідача станом на 01 жовтня 2015 року становить 17 109,32 грн. (серпень, вересень 2015р.).

24.09.2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією №13/5-1454 щодо сплати боргу, яка отримана останнім 25.09.2015 року за вх. №4096.

У відповідь відповідач повідомив позивача про те, що в банку запроваджено тимчасову адміністрацію, у зв'язку з чим у нього не має правової та фінансової можливості задовольнити вимоги позивача.

16.09.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 170 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у відповідача. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 16.09.2015 р. по 15.12.2015 р.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Разом із цим, указаний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч.1 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з п.2 1 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Частиною 4 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до п.1 ч. 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином, оскільки у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором за вимогою щодо стягнення грошових в розмірі 17 109,32 грн. за договором, а на час вирішення справи у банку запроваджено тимчасову адміністрацію, то такі дії банку обмежуються положеннями п. 1 ч. 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

На підставі викладеного господарський суд приходить до висновку, що вищевказаним Законом передбачений певний (спеціальний) порядок погашення вимог кредиторів, тому задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку в період тимчасової адміністрації банку не може бути проведений, оскільки це фактично порушує визначену спеціальним законом процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації.

Відтак, із огляду на викладене, враховуючи, що на час вирішення спору в банку запроваджено тимчасову адміністрацію, підстави для стягнення коштів в розмірі 17 109,32 грн. у суду відсутні, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права за договором в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 08.12.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий