РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

25 листопада 2015 року Справа № 902/841/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Петухов М.Г. ,

судді Гулова А.Г.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача відкритого акціонерного товариства "Бродецький цукровий завод"- ліквідатора ОСОБА_2

відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Мар`їнський Укрпромзбут"- не з'явився

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного підприємства "МЕГАМЕТ"- пред-ків ОСОБА_3 (пост.дов. НАН № 023504 від 20.03.2015 р.) та ОСОБА_4 (пост.дов. № 1 від 22.07.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційні скарги відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Мар`їнський Укрпромзбут"та приватного підприємства "МЕГАМЕТ"

на рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.15 р.

у справі № 902/841/15

за позовом акціонера відкритого акціонерного товариства "Бродецький цукровий завод" ОСОБА_1

до відкритого акціонерного товариства "Бродецький цукровий завод"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Мар`їнський Укрпромзбут"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство "МЕГАМЕТ"

про визнання недійсними договорів про зарахування боргу

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.2015 р. у справі № 902/841/14 задоволено позов акціонера відкритого акціонерного товариства "Бродецький цукровий завод" ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства "Бродецький цукровий завод" до товариства з обмеженою відповідальністю "Мар`їнський Укрпромзбут" про визнання недійсними договорів про зарахування боргу. Визнано недійсним договір про зарахування боргу № 11 від 06.07.2010 р.; договір про зарахування боргу № 12 від 07.07.2010 р.; договір про зарахування боргу № 13 від 08.07.2010р.; договір про зарахування боргу № 14 від 09.07.2010 р.; договір про зарахування боргу № 15 від 09.07.2010 р.; договір про зарахування боргу № 16 від 12.07.2010 р.; договір про зарахування боргу № 17 від 12.07.2010 р.; договір про зарахування боргу № 18 від 13.07.2010 р.; договір про зарахування боргу № 19 від 14.07.2010 р.; договір про зарахування боргу № 20 від 15.07.2010 р.; договір про зарахування боргу № 21 від 16.07.2010 р.; договір про зарахування боргу № 22 від 19.07.2010 р.; договір про зарахування боргу № 23 від 20.07.2010 р., які укладені ВАТ "Бродецький цукровий завод" та ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут".

Особа, яка не брала участь у справі, приватне підприємство "МЕГАМЕТ" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.2015 р. у справі № 902/841/15 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає положенням постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 6 «Про судове рішення» та ст.4 ГПК України. Пояснює, що оскаржуване рішення опосередковано позбавляє приватне підприємство «МЕГАМЕТ» права власності на нерухоме та рухоме майно, яке є предметом договорів зарахування боргу, оскільки на час розгляду справи саме підприємство «МЕГАМЕТ» є цього власником майна. Таким чином, місцевий господарський суд прийняв рішення про права та обовязки особи, яка не була залучена до участі у справі.

Стверджує, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, які мають значення для справи; має місце недоведеність обставин, які місцевий суд визнав встановленими; як наслідок має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Посилаючись на п.2.1. рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 р. № 04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин», ч.4 ст.5 Закону України «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні», пп.14-17, п.24 Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, зазначає, що судом першої інстанції не встановлено право власності позивача на цінні папери ВАТ «Бродецький цукровий завод».

Посилаючись на ст.92 ЦК України, доводить, що факт перевищення повноважень особами, що діють від імені юридичної особи не є підставою для визнання правочинів недійсними. Доводить, що ТОВ «Марїнський Укрпромзбут» не знало та не могло знати про обмеження повноважень щодо представництва, оскільки відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 27.08.2015 р. керівником ВАТ "Бродецький цукровий завод" починаючи з 30.03.2010 р. є ОСОБА_5

У додаткових письмових поясненнях /а.с.187-186 у т.2/ скаржник зазначає, що відповідно до ухвали господарського суду Вінницької області від 21.07.2010 р. у справі № 10/84-10 порушено провадження про банкрутство ВАТ "Бродецький цукровий завод" та призначено розпорядника майна. Посилаючись на абз.16 ст.1, ч.3 ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», стверджує, що суд першої інстанції всупереч цим нормам не взяв до уваги, що позивач не заявив себе як кредитор та не набув статусу учасника провадження у справі про банкрутство. Доводить, що тільки за поданням прокурора, клопотанням боржника, розпорядника майна або кредиторів може бути визнано недійсною угоду щодо продажу майна протягом трьох місяців до початку провадження у справі про банкрутство.

Вважає також, що такий спір має вирішуватись у справі про банкрутство, тому провадження у справі № 902/841/15 необхідно було припинити.

Відповідно до ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 р. приватне підприємство «МЕГАМЕТ» залучено до участі у справі № 902/841/15 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача /а.с.65 у т.3/ з урахуванням таких обставин.

Колегією суддів встановлено, що 21.10.2014 р. приватним підприємством «МЕГАМЕТ»/заставодержатель та товариством з обмеженою відповідальністю "Мар'їнський Укрпромзбут"/заставодавець укладений договір про задоволення вимог заставодержателя НАЕ № 458226 /а.с.72-73 у т.2/. Відповідно до п.1.3. договору про задоволення вимог заставодержателя, заставодавець передає у власність заставодержателю, а заставодержател приймає від заставодавця і набуває права власності на основні засоби (майно) за переліком у додатку 1 до цього договору /а.с.74-81 у т.2/, в рахунок часткового виконання зобовязань ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" та ТОВ «Сінтезпродсервіс» перед заставодержателем за генеральною кредитною угодою № 604/02-2010 від 17.10.2010 р. та кредитним договором № 606/02-2010 від 23.12.2010 р. Договір про задоволення вимог заставодержателя НАЕ № 458226 від 21.10.2014 р. підписаний представниками сторін, скріплений їх печатками та нотаріально посвідчений. Переліком підтверджено, що підприємству «МЕГАМЕТ» передане майно, набуте товариством з обмеженою відповідальністю "Мар'їнський Укрпромзбут" за оспорюваними у даній справі договорами.

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "Марїнський Укрпромзбут" також подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.2015 р. у справі № 902/841/15 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим. Пояснює, що в матеріалах справи відсутні належним чином завірені копії сертифіката акцій та оригінали виписок з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку позивача та безпідставно встановлено судом існування у позивача корпоративних прав ВАТ «Бродецький цукровий завод», за захистом яких він звернувся до суду.

Посилаючись на ст.ст.11, 509 ЦК України та ст.ст.173-174 ГК України вважає, що оскільки позивач безпосередньо не є стороною, або вигодонабувачем чи зобовязаною особою за спірним договором, то останній не впливає на права та обовязки позивача. Зауважує, що наявність корпоративних прав не створює підстав для виникнення певних субєктивних прав або інтересів щодо спірних угод. Зазначає, що позивач не довів, що ВАТ «Бродецький цукровий завод» доручило акціонеру ОСОБА_6 звернутись до суду із даним позовом.

Вважає, що місцевим судом допущено порушення процесуального права, а саме ст.27 ГПК України, оскільки оскаржуване рішення впливає на права та обовязки приватного підприємства «МЕГАМЕТ», яке не було залучено до участі у справі.

06.10.2015 р. відповідач ТОВ "Марїнський Укрпромзбут" подав Рівненському апеляційному господарському суду заяву про застосування позовної давності у даній справі /а.с.1-5 у т.3/.

Обґрунтовуючи таку заяву, пояснює, що ОСОБА_6 було відомо про існування рішення про призначення виконуючого обовязки голови правління ВАТ «Бродецький цукровий завод» ОСОБА_5 від 30.03.2010 р., однак він не скористався своїм правом на оскарження протоколу спостережної ради від 30.03.2010 р. Суду не надано доказів того, що ОСОБА_6 намагався раніше, ніж у 2015 році скористатись своїм правом на отримання інформації стосовно справ ВАТ "Бродецький цукровий завод", але йому було відмовлено в цьому, через що він не міг раніше дізнатись про наявність оспорюваних договорів. Стверджує, що в позовній заяві не обґрунтовано, в чому полягає корпоративний спір між позивачем та ВАТ "Бродецький цукровий завод".

У додаткових письмових поясненнях, наданих апеляційному суду 23.11.2015 р., відповідач ТОВ "Марїнський Укрпромзбут" зазначає, що судом першої інстанції проігноровано ч.4 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ст.16 ГПК України, щодо виключної підсудності майнових спорів за участю особи, яка перебуває в процедурі банкрутства. Вважає також, що судом здійснено аналіз господарської діяльності ВАТ "Бродецький цукровий завод"/боржника та досліджено у ліквідаційній процедурі питання щодо виявлення фактів незаконного відчуження майна.

Позивач ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу та у поясненнях, наданих у судовому засіданні зазначає, що апеляційні скарги є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до реєстру власників іменних цінних паперів та сертифікату іменних акцій позивач є власником акцій ВАТ «Бродецький цукровий завод» в кількості 33531 шт. Стверджує, що судом першої інстанції перевірено даний факт, оглянуто в судовому засіданні оригінали документів на підтвердження перебування у власності позивача цінних паперів ВАТ «Бродецький цукровий завод».

Пояснює, що порушення його/позивача прав як акціонера повязане із діяльністю товариства та полягає в незаконному відчуженні майнових активів товариства особою, яка не мала прав на вчинення таких дій.

Вважає, що скаржники невірно тлумачать п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» та п.2.2.1. рекомендації Президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 р. № 4-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин».

Посилаючись на рішення Конституційного суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 зазначає, що позивачем заявлено позов не від імені ВАТ «Бродецький цукровий завод», а до ВАТ «Бродецький цукровий завод» як одного із відповідачів через порушення товариством прав акціонера ОСОБА_6

Пояснює, що оскаржуваним рішенням не порушено права приватного підприємства «МЕГАМЕТ», оскільки позовні вимоги ґрунтуються на порушенні з боку ВАТ «Бродецький цукровий завод» та ТОВ "Марїнський Укрпромзбут". Зауважує, що підприємство «МЕГАМЕТ» не є стороною оскаржуваного правочину, судом першої інстанції не вирішувалось питання щодо права власності на майно, власником якого є підприємство «МЕГАМЕТ», та не застосовувались наслідки недійсності правочинів.

Стосовно доводів скаржників про відсутність у ЄДРПОУ відомостей про обмеження повноважень ОСОБА_5 зазначає, що остання незаконно призначена виконуючою обовязків голови правління ВАТ «Бродецький цукровий завод» та незаконно внесена до ЄДРПОУ як його керівник, а відтак не мала права вчиняти жодних дій, в т.ч. підписувати договори. Доводить, що ТОВ "Марїнський Укрпромзбут" не могло не знати про відсутність повноважень в.о.голови правління ВАТ «Бродецький цукровий завод», оскільки було ознайомлено із статутом та порядком призначення голови правління.

У додатковий письмових поясненнях /а.с.129-132 у т.3/, наданих апеляційному суду 25.11.2015 р., позивач пояснює, що у відповідності до договору іпотеки від 16.04.2008 р. загальна вартість майна, яке передавалось в іпотеку становила 10177296,00 грн., однак при передачі такого майна за оскаржуваними договорами від ВАТ «Бродецький цукровий завод» до ТОВ «Марїнський Укрпромзбут» вартість нерухомого майна предмета іпотеки була визначена в.о.голови правління ВАТ «Бродецький цукровий завод» ОСОБА_7 в сумі 2070525,00грн. станом на липень 2010 року, тобто - вартість нерухомого майна була значно занижена порівняно із вартістю, визначеною у договорі іпотеки.

Також у відповідності до договору застави від 03.06.2008 р. загальна вартість майна, яке передавалось в заставу становила 7856880,40 грн., однак при передачі такого майна за оспорюваними договорами від ВАТ «Бродецький цукровий завод» до ТОВ «Марїнський Укрпромзбут» вартість такого майна була визначена в.о.голови правління ВАТ «Бродецький цукровий завод» ОСОБА_7 в сумі 5491979,16 грн. станом на липень 2010 року, тобто -вартість рухомого майна також була значно занижена.

Крім того, всупереч Закону України «Про іпотеку» не було проведено експертної оцінки даного рухомого і нерухомого майна та укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

З огляду на наведене, пояснює, що збитками в даному випадку є різниця між реальною ринковою вартістю майна, що передане за оскаржуваними договорами та вартістю, по якій дане майно було одноособово передано ОСОБА_7 від ВАТ «Бродецький цукровий завод» до ТОВ «Марїнський Укрпромзбут», без погодження із акціонерами товариства. Стверджує, що загальний розмір збитків завданих акціонерам ВАТ «Бродецький цукровий завод» орієнтовно становить 61294269,08 грн.

Доводить, що рішення спостережної ради є недійсним та таким, що не породжує юридичних наслідків з огляду на те, що в протоколі засідання спостережної ради від 30.03.2010 р. відсутні будь-які рішення стосовно призначення виконуючою обовязки голови правління ОСОБА_5

Щодо пропуску строку позовної давності пояснює, що про факт незаконного призначення ОСОБА_5 виконуючою обовязки голови правління ВАТ «Бродецький цукровий завод» позивачу було відомо, однак про те, які дії вчинялись з боку ОСОБА_5 від імені ВАТ «Бродецький цукровий завод», в тому числі і про укладання нею оскаржуваних договорів, йому не було відомо до факту надання ліквідатором в січні 2015 року відповіді на колективний запит акціонерів. В звязку із цим вважає, що термін позовної давності позивачем як акціонером не пропущений.

Також звертає увагу суду на той факт, що предметом оспорюваних договорів є обєкти нерухомого майна, однак сторонами всупереч цивільному та господарському законодавству було вчинено правочини без обовязкового нотаріального посвідчення, що є безумовною підставою для визнання правочинів недійсними.

Враховуючи викладене, просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.2015 р. у справі № 902/841/14 - без змін.

Відповідач відкрите акціонерне товариство «Бродецький цукровий завод» в особі ліквідатора ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав доводи позивача повністю, письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав. В своїх поясненнях звертає увагу, що відповідно до ст.10 та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» норми цього Закону, зокрема, стосовно підсудності, не застосовуються до справи про банкрутство, провадження у якій порушено, прийнято постанову про визнання боржника банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру до набрання чинності цим Законом.

Відповідач ТОВ "Марїнський Укрпромзбут" не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні 25.11.2015 р. і подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Зважаючи на те, що судом вжито необхідних заходів для завчасного і належного (за юридичними адресами) повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень /а.с.112-123 у т.3/, сторонам надавалась можливість в розумні терміни довести до відома суду свої доводи і міркування стосовно обставин спору, суд не визнав явку представників в судове засідання обов'язковою, додаткові докази судом не витребовувались, тому колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача ТОВ "Марїнський Укрпромзбут" за наявними у справі матеріалами відповідно до норм ст.ст.99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційних скарг і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

16.04.2008 р. ВАТ "Бродецький цукровий завод" та ПАТ "Банк "Демарк" уклали кредитний договір № 463, за умовами якого банк надав ВАТ "Бродецький цукровий завод" кредит у розмірі 10000000,00 грн. на строк до 26.12.2008 р. зі сплатою 24 % річних за користування кредитом.

16.04.2008 р. відкритим акціонерним товариством "Банк "Демарк"/іпотекодержатель та відкритим акціонерним товариством "Бродецький цукровий завод"/іпотекодавець в особі голови правління ОСОБА_1 укладений іпотечний договір, предметом якого є забезпечення всіх вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 463 від 16.04.2008 р. /а.с.38-40 у т.1/.

Договір іпотеки посвідчений 16.04.2008 р. приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу ОСОБА_8 і зареєстрований в реєстрі за №№ 807-808.

Кредитний договір та договір іпотеки підписані позивачем ОСОБА_1 як головою правління ВАТ «Бродецький цукровий завод». Відповідно до п.10.4.6 статуту ВАТ «Бродецький цукровий завод» голова правління виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, в звязку з чим був розпорядником коштів і майна товариства.

Отже, позивач не міг не бути обізнаним про наявність строкових господарських зобовязань товариства.

Пунктами 10.1, 10.2 статуту ВАТ "Бродецький цукровий завод" передбачено, що управління товариством здійснюють: загальні збори акціонерів, наглядова рада, правління та ревізійна комісія. Вищим органом товариства є загальні збори акціонерів.

Відповідно до протоколу засідання спостережної ради (відповідно до п.п.10.1, 10.2 статуту цей орган управління має назву наглядова рада) ВАТ «Бродецький цукровий завод» від 30.03.2010 р. у звязку із відстороненням ОСОБА_1 від посади голови правління на підставі постанови прокуратури Вінницької області від 29.03.2010 р. прийнято рішення про обрання виконуючою обовязки голови правління ОСОБА_5 до рішення загальних зборів /а.с.43-45 у т.1/.

В подальшому ОСОБА_1 засуджений вироком Ленінського районного суду м.Вінниці від 14.05.2012 р. за ч.3 ст.212, ч.1 ст.222, ч.2 ст.366, ч.2 ст.364-1, ч.1 ст.365-1 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу з позбавленням права обіймати посади, повязані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на всіх підприємствах та в установах незалежно від форм власності строком на три роки, і до виконання обовязків голови правління ВАТ «Бродецький цукровий завод» позивач не приступав.

12.03.2010 р. публічним акціонерним товариством "Банк "Демарк"/цедент та товариством з обмеженою відповідальністю "Мар'їнський Укрпромзбут"/цесіонарій укладений договір відступлення права вимоги № 351. Відповідно до цього договору ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" набув всі права за іпотечним договором, який укладений 16.04.2008 р. на забезпечення виконання зобовязань іпотекодавця за кредитним договором № 463 від 16.04.2008 р., включаючи всі додаткові угоди до нього.

Згідно з п.1.1 цього договору цедент передає, а цесіонарій приймає всі права за іпотечним договором, який укладений цедентом та відкритим акціонерним товариством "Бродецький цукровий завод" та посвідчений приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_8 16 квітня 2008 року.

Договір відступлення прав за іпотечним договором від 12.03.2010 р. посвідчений 12.03.2010 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_8 та знесений до реєстру за № 303.

ВАТ "Бродецький цукровий завод" не сплатив борг товариству з обмеженою відповідальністю "Мар'їнський Укрпромзбут", докази сплати коштів відсутні, суду не надані докази на спростування боргу.

ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" звернувся до відкритого акціонерного товариства "Бродецький цукровий завод" із письмовою вимогою про оплату боргу в сумі 11597733,97 грн. згідно з актом вивірки від 01.07.2010 р./а.с.42 у т.1/.

На вказану вимогу ВАТ "Бродецький цукровий завод" надав відповідь (без дати та номеру) про визнання боргу в розмірі 11597733,97 грн. і, пославшись на важке фінансове становище, запропонував в рахунок погашення заборгованості прийняти основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а саме:

- основні засоби, які є предметом іпотечного договору від 16.04.2008 р. на загальну суму 2070525,65 в т.ч. ПДВ;

- основні засоби, які є предметом договору застави від 03.06.2008 р. № 463/2 на загальну суму 5491979,16 грн. в т.ч. ПДВ;

- основні засоби, які є власністю ВАТ "Бродецький цукровий завод" на загальну суму 3768092,58 грн. в т.ч. ПДВ;

- товарно-матеріальні цінності, які є власністю ВАТ "Бродецький цукровий завод" на загальну суму 267136,58 грн. в т.ч. ПДВ /а.с.46 у т.1/.

05.07.2010 р. відкритим акціонерним товариством "Бродецький цукровий завод"/боржник (в особі в.о. голови правління ОСОБА_5В.) та товариством з обмеженою відповідальністю "Мар'їнський Укрпромзбут"/кредитор укладений договір зарахування боргу № 9 /а.с.15 у т.1/.

Відповідно до п.1.3. договору зарахування боргу, боржник передає у власність в рахунок погашення заборгованості яка виникла, і підтверджується актом звірки від 01.07.2010 р., у боржника ВАТ "Бродецький цукровий завод" перед кредитором ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут", а кредитор: ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" приймає у власність товарно-матеріальні цінності на загальну суму 83290,30 грн. в тому числі ПДВ.

Згідно з п.1.4. договору зарахування боргу усі правовідносини, що виникають з цього договору або пов'язані із ним, у тому числі пов'язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення договору, регулюються цим договором та відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості. Сторони засвідчили, що цей договір відповідає дійсним намірам сторін, укладений сторонами добровільно, його умови є справедливими для сторін (п.1.7.договору зарахування боргу).

Відповідно до п.1.8. договору зарахування боргу, договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх забовязань.

На тотожних умовах між відповідачами були укладені договори про зарахування боргу /а.с.16-27 у т. 1/, а саме:

- від 05.07.2010 р. № 10 (на суму 183846,28 грн.);

- від 06.07.2010 р. № 11 (на суму 894291,12 грн.);

- від 07.07.2010 р. № 12 (на суму 733435,76 грн.);

- від 08.07.2010 р. № 13 (на суму 665289,50 грн.);

- від 09.07.2010 р. № 14 (на суму 96248,08 грн.);

- від 09.07.2010 р. № 15 (на суму 217887,85 грн.);

- від 12.07.2010 р. № 16 (на суму 160267,02 грн.);

- від 12.07.2010 р. № 17 (на суму 216589,27 грн.);

- від 13.07.2010 р. № 18 (на суму 201630,06 грн.);

- від 14.07.2010 р. № 19 (на суму 206527,92 грн.);

- від 15.07.2010 р. № 20 (на суму 222660,25 грн.);

- від 16.07.2010 р. № 21 (на суму 213267,40 грн.).

На умовах (п.1.1) договору про зарахування боргу від 19.07.2010 р. № 22 /а.с.28 у т.1/ відповідачі погодили, що боржник передає у власність в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у боржника ВАТ "Бродецький цукровий завод" перед кредитором ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" і підтверджується актом вивірки від 01.07.2010 р., а кредитор: ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" приймає у власність майно, яке предметом договору іпотеки на загальну суму 2070525,65 грн. в тому числі ПДВ.

Відповідно до п. 1.1 договору про зарахування боргу від 20.07.2010 р. № 23 /а.с.30 у т.1/, укладеного між відповідачами, боржник передає у власність в рахунок погашення заборгованості, яка підтверджується актом вивірки від 01.07.2010 р., а кредитор: ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" приймає у власність відповідно до п.4.3 договору застави від 03.06.2008 р. № 463/2 майно, на загальну суму 5491979,16 грн. в тому числі ПДВ.

Вказані договори зарахування боргу підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

На виконання вказаних вище договорів зарахування боргу №№ 11-23 відповідачами складені та підписані акти приймання-передачі рухомого та нерухомого майна /а.с.17-37 у т.1/, а саме: від 06.07.2010 р. на суму 834291,12 грн.; від 07.07.2010 р. на суму 733435,76 грн.; від 08.07.2010 р. на суму 665289,50 грн.; від 09.07.2010 р. на суму 96248,08 грн.; від 09.07.2010 р. на суму 217887,85 грн.; від 12.07.2010 р. на суму 160267,02 грн.; від 12.07.2010 р. на суму 216589,27 грн.; від 13.07.2010 р. на суму 201630,06 грн.; від 14.07.2010 р. на суму 206527,92 грн.; від 15.07.2010 р. на суму 222660,25 грн.; від 16.07.2010 р. на суму 213267,40 грн.; від 19.07.2010 р. на суму 2070525,65 грн.; від 20.07.2010 р. на суму 5491979,16 грн.

Відсутні акти приймання- передачі майна за договорами про зарахування боргу від 05.07.2010 р. № 9 та № 10.

Відповідно до постанови Донецького окружного адміністративного суду від 27.04.2010 р. у справі 2а-9401/10/0570 задоволено позов ТОВ «Мар'їнський Укрпромзбуд» до комунального підприємства «Вінницьке обласне обєднання Бюро технічної інвентаризації» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ВАТ «Бродецький цукровий завод» про визнання незаконними дії відповідача щодо відмови у реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. Суд зобовязав комунальне підприємство «Вінницьке обласне обєднання Бюро технічної інвентаризації» зареєструвати за ТОВ «Мар'їнський Укрпромзбуд» права власності на об'єкти нерухомого майна: будівля корпусу заводу, літ. А, загальною площею 6093,1 кв.м; будівля мехмайстерні, літ. Б, загальною площею 922,4 кв. м; будівля трансформаторної станції, літ. В, загальною площею 88,6 кв.м; будівля електрозварювання, літ. Г, загальною площею 18,5 кв.м; насосна станція, літ. Д, загальною площею 271,9 кв.м; градірня, літ. Д', загальною площею 209,7 кв.м; хлораторна, літ. Д2, загальною площею 476,1 кв.м; склад № 1, літ. Е, загальною площею 709,6 кв.м; будівля зварювальної, літ. Є, загальною площею 13,1 кв.м; будівля контори заводу, літ. Ж, загальною площею 808,6 кв. м; будівля контори матеріального складу, літ. З, загальною площею 44,1 кв.м; будівля насосної станції жомової, літ. И, загальною площею 58,3 кв.м; будівля водокачки, літ. І, загальною площею 66,7 кв.м; трансформаторна підстанція, літ. Ї, загальною площею 23,5 кв.м; склад № 2, літ. Й, загальною площею 849,6 кв.м, склад № 3, літ Й'4 загальною площею 553,6 кв.м; склад № 4, літ. Й2, загальною площею 272,4 кв.м; будівля сировинної лабораторії, літ. К, загальною площею 290,7 кв.м; будівля насосної станції пуску мазуту, літ. Л, загальною площею 28,7 кв.м; тракт доочистки буряків, літ. М, загальною площею 460,8 кв.м; будівля насосної, літ. Н, загальною площею 50,2 кв.м; будівля прохідної будки, літ. О, загальною площею 52,2 кв.м; будівля конюшні, літ. П, загальною площею 155,1 кв.м; залізнодорожна будка, літ. Р, загальною площею 7,5 кв.м; будівля роздрібнювача грубих кормів, літ. С, загальною площею 523,3 кв. м; сировинна лабораторія РЮПРО, літ. Т, загальною площею 186,6 кв.м; будівля пожеждепо, літ. У, загальною площею 205,1 кв.м; будівля транспортного цеху, літ. Ф, загальною площею 495,6 кв.м; будівля гаража, літ. X, загальною площею 308,2 кв.м; гараж, літ. Ц, загальною площею 314,1 кв.м; склад запасних частин, літ. Ч, загальною площею 292,8 кв.м; котельня, літ. Ш, загальною площею 144,8 кв.м; конюшня на бурякопункті, літ. Щ, загальною площею 116,8 кв.м; їдальня на бурякопункті, літ. Я, загальною площею 212,8 кв.м; побутові приміщення, літ. Ю, загальною площею 128,5 кв.м; склад № 6, літ. а, загальною площею 1227,1 кв.м; склад № 5, літ. б, загальною площею 459,5 кв. м; будівля столярної майстерні, літ. в, загальною площею 125,0 кв.м; будівля вагової будки № 1, літ. г, загальною площею 44,7 кв. м; будівля вагової будки № 2, літ. д, загальною площею 60,7 кв.м; будівля вагової будки № 3, літ. ж, загальною площею 44,3 кв. м; вагова будка, літ. з, загальною площею 5,7 кв. м; сарай збереження інструменту (склад АТЛ), літ. е, загальною площею 19,8 кв.м.; огорожа фасадна № 1; огорожа цегельна № 2, які знаходяться за адресою: Вінницька область, Козятинський район, смт.Бродецьке, вул.Робітнича, 44 та належать ТОВ «Мар'їнський Укрпромзбуд» на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором від 12.03.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9, зареєстрованим в реєстрі за № 303.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Донецького окружного адміністративного суду від 27.04.2010 р. у справі № 2а-9401/10/0570 в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 18.05.2010 р.

При цьому колегією суддів звертається увага, що відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує встановлена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Оскільки в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду, судова колегія вважає безсумнівними встановлені рішенням рішення Донецького окружного адміністративного суду 19.07.2010 р. факти, при цьому ці факти не можуть ставитися судом під сумнів та є такими, які не потребують додаткового доведення зазначених обставин та фактів.

Таким чином, ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду 19.07.2010 р. зареєстрував право власності на все нерухоме майно, одержане від ВАТ "Бродецький цукровий завод".

21.07.2010 р. господарським судом Вінницької області порушено провадження у справі № 10/84-10 про банкрутство ВАТ «Бродецький цукровий завод», призначено розпорядника майна /а.с.190-191 у т.2/.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 21.12.2010 р. затверджено реєстр вимог кредиторів ВАТ «Бродецький цукровий завод» /а.с.192-195 у т.2/.

Відповідно до постанови господарського суду Вінницької області від 20.01.2011 р. суд визнав банкрутом боржника ВАТ «Бродецький цукровий завод», відкрив ліквідаційну процедуру, припинив повноваження розпорядника майна та призначив ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_10 /а.с.196-198 у т.2/.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником цінних паперів/акцій ВАТ "Бродецький цукровий завод" у кількості 32531, що становить 0,35% у статутному фонді товариства (кількість випущених акцій 9252680 згідно з п.7.2 статуту). Така обставина підтверджена даними реєстру власників цінних паперів ВАТ "Бродецький цукровий завод", оригінал якого оглянутий колегією суддів в судових засіданнях /витяг на а.с.72-73 у т.1/.

Звертаючись з позовом у даній справі, ОСОБА_1 у позовній заяві та в поясненнях, наданих суду апеляційної інстанції зазначив про порушення його корпоративних прав та інтересів, яке полягає в тому, що на підставі оспорюваних договорів відбулось відчуження майна товариства, учасником якого він є. Підставою для визнання цих договорів недійсними позивач визначає те, що оспорюванні правочини підписано в.о. голови правління ВАТ "Бродецький цукровий завод" ОСОБА_5, яка не мала відповідних повноважень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів. До корпоративних спорів належать також спори за позовами учасників (акціонерів) господарських товариств про визнання недійсними правочинів, укладених товариством, якщо позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів.

Згідно з ч.1 ст.167 ГК України корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (девідентів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з вимогами чинного законодавства України товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками та учасниками як внески, а управління товариством здійснюють його органи.

Статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" визначено права учасників господарського товариства. Статтею 6 Засновники та акціонери товариства і статтею 10 Органи управління товариством статуту відкритого акціонерного товариства «Бродецький цукровий завод» визначені права акціонерів, де окремо визначені права акціонерів, які володіють 10% голосів та 60% голосів.

Позивач доводить відсутність повноважень в.о.голови правління на укладення договорів про зарахування боргу. Разом з тим, рішення спостережної/наглядової ради (протокол від 30.03.2010 р.) не оспорювалось в судовому порядку жодним учасником товариства, зокрема ОСОБА_1 На підставі цього рішення внесені відомості про керівника юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що відповідно до норм ст.92 ЦК України є достатнім підтвердженням повноважень такої особи, зокрема, перед третіми особами. Сторони договору ВАТ "Бродецький цукровий завод" і ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" виконали договори, що підтверджено актами приймання-передачі і рішенням суду - на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 27.04.2010 р. у справі 2а-9401/10/0570 комунальне підприємство «Вінницьке обласне обєднання Бюро технічної інвентаризації» зобовязане зареєструвати за ТОВ «Мар'їнський Укрпромзбуд» права власності на об'єкти нерухомого майна.

Колегія суддів вважає, що учасник товариства не наділений суб'єктивним правом щодо здійснення повноважень власника майна товариства, а тому доводи позивача про те, що внаслідок оспорюваних договорів порушені права позивача, не ґрунтуються на законі. Разом з тим, позивач жодним чином не доводить, в чому саме полягає порушення його корпоративного права внаслідок укладення договорів про зарахування боргу, враховуючи при цьому його обізнаність про існування прострочених господарських зобовязань товариства за кредитним договором та договором уступки права вимоги.

Зважаючи на наведені норми і обставини, а також враховуючи незначну частку позивача у статутному фонді товариства, колегія суддів дійшла висновку, що укладення оспорюваних договорів про зарахування боргу не свідчить про порушення корпоративних прав позивача щодо управління справами товариства, розподілу прибутку товариства та активів у разі ліквідації тощо. Отже, позивач не належить до тих суб'єктів, котрі мають право оспорити зазначені договори, оскільки в порядку ст.ст.33-34 ГПК України не надав належних та допустимих доказів того, що внаслідок їх укладання порушені його корпоративні права. Тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову про визнання недійсними договорів про зарахування боргу.

Наведена вище правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.04.2011 р. у справі № 3-29гс11 та п.51 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів».

Крім того, учасники господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших учасників господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших учасників товариства.

З урахуванням наведеного колегія суддів відхилила клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи ТОВ «Кристал», яке також є акціонером ВАТ "Бродецький цукровий завод" і володіє 60,84% акцій цього товариства, що підтверджується сертифікатом іменних акцій серії АА № 292 від 15.05.2002 р. /а.с.82 у т.3/. Колегія суддів при цьому звертає увагу, що заява, подана Рівненському апеляційному господарському суду позивачем від імені учасників ТОВ «Кристал»/а.с.80-81 у т.3/, підписана особами, участь яких в товаристві «Кристал» жодним чином не підтверджена. Разом з тим, зміст заяви /а.с.81 у т.3/ свідчить про наявність самостійних вимог та підстав спору (зокрема, про відчуження майна без рішення загальних зборів).

В кожному випадку у спорі про захист корпоративного права позивач має самостійно доводити порушення власних прав та інтересів, а не обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших учасників товариства.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ст.104 ГПК України, оскільки є недоведеними обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими , та неправильно застосовані норми матеріального права.

Процесуальних порушень, про які зазначає скаржник ТОВ "Марїнський Укрпромзбут", колегія суддів не вбачає, враховуючи такі обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що ухвали суду, зокрема, ухвала від 07.07.2015 р. про відкладення розгляду справи на 22.07.2015 р. /а.с.163, 219 у т.1/ направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача ТОВ "Марїнський Укрпромзбут", а саме: 85600, м.Мар'їнка, проспект Ворошилова, 16, Донецька область, що підтверджується реєстром поштових відправлень № 857 від 13.07.2015 р. /а.с.203 у т.1/. Вказана ухвала повернута господарському суду Вінницької області поштовим відділенням з відмітками: «за зазначеною адресою не проживає» та «за закінченням терміну зберігання».

Доводи відповідача ТОВ "Марїнський Укрпромзбут" щодо неможливості отримання вказаної ухвали у звязку із проведенням активних бойових дій на території населеного пункту міста Мар'їнка та перебоями у роботі поштового відділення, спростовані такими повідомленнями та довідками Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку „Укрпошта, які надані суду відповідачем /а.с.103-109 у т.3/ та підтверджують надання послуг поштового звязку у населеному пункті Марїнка.

У п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 р. розяснено, що за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, місцевий господарський суд повідомив сторону про час і дату розгляду апеляційної скарги за адресою, підтвердженою матеріалами справи (відповідач зазначає таку адресу в апеляційній скарзі та інших, наданих суду поясненнях), тому невручення процесуального документа, направленого судом стороні за належною адресою, та повернення рекомендованої кореспонденції поштою по закінченню терміну зберігання не свідчить про невиконання судом обов'язку щодо повідомлення учасників процесу про вчинення процесуальних дій, оскільки матеріали справи містять докази вчинення судом необхідних дій, направлених на завчасне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Крім того, відповідно до ст.10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та ст.14 Закону України "Про торгово-промислові палати України" єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили, які мали місце на території проведення антитерористичної операції, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Такий доказ на підтвердження неможливості отримання ухвал суду за наявності форс-мажорних обставин суду не наданий.

Також колегія суддів відхиляє доводи відповідача ТОВ "Марїнський Укрпромзбут" про виключну підсудність спору за участю особи, яка перебуває в процедурі банкрутства, оскільки відповідно до п.п.1.1. Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» положення цього Закону, зокрема, ч.4 ст.10 стосовно підсудності, не застосовуються до справи про банкрутство, провадження у якій порушено, прийнято постанову про визнання боржника банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру до набрання чинності цим Законом. Господарський суд Вінницької області 21.07.2010 р. порушив провадження у справі № 10/84-10 про банкрутство ВАТ «Бродецький цукровий завод», постанова про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури прийнята 20.01.2011 р. до набрання чинності Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (з 04.11.2012 р. в частині застосування норм про підсудність).

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Мар`їнський Укрпромзбут" та третьої особи приватного підприємства "МЕГАМЕТ" є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.2015 р. у справі № 902/841/14 підлягає скасуванню відповідно до п.п.2,4 ч.1 ст.104 ГПК України.

Судові витрати за розгляд справи покладаються на позивача згідно з ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Мар`їнський Укрпромзбут" та третьої особи приватного підприємства "МЕГАМЕТ" задоволити. Рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.2015 р. у справі № 902/841/15 скасувати. Прийняти нове рішення. Відмовити в позові.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 (Вінницька область, Козятинський район, с.Комсомольське, вул.Нікольського, буд. 40; ідент. код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мар`їнський Укрпромзбут" (85600, Донецька область, м.Мар'їнка, проспект Ворошилова, 16; ) 1339,80 грн. (тисячу триста тридцять девять грн. 80 коп.) витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 (Вінницька область, Козятинський район, с.Комсомольське, вул.Нікольського, буд. 40; ідент. код НОМЕР_1) на користь приватного підприємства «МЕГАМЕТ» (04080, м. Київ, вул.Нижньоюрківська, буд.9; ) 1339,80 грн. (тисячу триста тридцять девять грн. 80 коп.) витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Вінницької області видати накази на виконання цієї постанови.

Матеріали справи № 902/841/15 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.