ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа № 911/3709/15

Господарський суд Київської області, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

62456, Харківська обл., Харківський р-н, смт Буди, вул. 300-річчя, буд. 44

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1»,

08120, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Бузова, вул. Леніна, 215А, кімн. 3

про стягнення 135 293,19 грн.

за участю представників:

позивача ОСОБА_2 (довіреність від 04.09.2015);

відповідача - не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (далі-відповідач) про стягнення 131 293,19 грн. заборгованості, з яких: 111742,00 грн. основного боргу, 19551,19 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобовязань за договором на прибирання приміщень від 20.09.2013 № 20-09/13 та додатковою угодою від 12.08.2014 № 1.

Ухвалою суду від 25.08.2015 порушено провадження у справі №911/3709/15, розгляд справи призначено на 22.09.2015.

22.09.2015 судове засідання не відбулось, у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Саванчук С.О.

Ухвалою суду від 28.09.2015 розгляд справи відкладено на 13.10.2015.

Ухвалою суду від 13.10.2015 розгляд справи відкладено на 27.10.2015.

Через канцелярію господарського суду (вх. № 25359/15 від 27.10.2015) надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням того, що заяву про збільшення розміру позовних вимог підписано уповноваженою на це особою, збільшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів, збільшення розміру позовних вимог прийнято господарським судом.

У зв'язку з прийняттям збільшення розміру позовних вимог господарським судом, у справі має місце нова ціна позову, відповідно до розміру якої буде вирішуватися спір 135 293,19 грн.

Через канцелярію господарського суду (вх. 25335/15 від 27.10.2015) надійшло клопотання позивача про продовження строку вирішення спору, відповідно до частини 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 27.10.2015 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

У судових засіданнях 27.10.2015 та 10.11.2015 представником позивача надано документи, витребувані судом та підтримано позовні вимоги повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судові засідання 13.10.2015, 27.10.2015 та 10.11.2015 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчить відбиток штампу канцелярії суду на звороті у нижньому лівому куті ухвал від 25.08.2015, від 28.09.2015, від 13.10.2015 та від 27.10.2015 про направлення їх копій на адресу відповідача. При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 10.11.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (далі-виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-2» (далі-замовник) укладено договір на прибирання приміщень від 20.09.2013 № 20-09/13 (далі-Договір), відповідно до умов пунктів 1.1, 1.3 якого виконавець зобовязується власними силами, з використанням власних засобів для прибирання та технічного обладнання, виконувати комплекс робіт з прибирання приміщень замовника, розташованих за адресою: Харківська обл., Дергачівський р-н, смт Мала Данилівка, вул. Окружна, 4а, а замовник зобовязується оплатити виконані виконавцем роботи згідно з умовами Договору.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, вартість виконаних робіт з прибирання приміщень за місяць складає 78 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 13 000,00 грн.

Згідно з пунктом 3.4 Договору, оплата робіт проводиться замовником щомісячно, не пізніше 5 банківських днів з моменту отримання від виконавця відповідного рахунку на оплату та підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт, за умови, що роботи вважаються виконаними відповідно до умов Договору.

Приймання-передача виконаних за місяць робіт здійснюється сторонами кожний місяць у відповідності до акту виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками сторін, скріплюється їх печатками та являється невідємною частиною Договору, з урахуванням всіх претензійних актів за звітний місяць. Акт надається виконавцем у двох оригінальних екземплярах до 5 числа кожного місяця, який йде за звітним. Надані послуги вважаються прийнятими у повному обсязі та без зауважень, якщо протягом 3 робочих днів з моменту вручення акту замовник не направить виконавцю мотивовану відмову у прийнятті робіт (пункт 3.6 Договору).

Договір діє з 30.09.2013 до 31.12.2013, а, у випадку, якщо жодна з сторін у письмовій формі не заявить про намір розірвати Договір за 20 днів до закінчення строку його дії, він автоматично продовжується на один рік, вказана процедура пролонгації повторюється у кожному випадку закінчення строку дії Договору (пункти 6.1., 6.2. Договору).

У матеріалах справи відсутні докази наявності письмового повідомлення сторін про намір розірвати Договір, відтак, суд дійшов висновку про чинність Договору протягом спірних правовідносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Статтею 520 Цивільного кодексу України визначено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

12.08.2014 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-2» та відповідачем укладено додаткову угоду про заміну сторони у зобовязані № 1, відповідно до умов пунктів 1, 2, 3 якої сторони дійшли згоди про заміну сторони замовника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2» на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Край-1», у зобовязаннях за Договором, з дати підписання цієї додаткової угоди. З дати підписання зазначеної угоди, всі права (як кредитора у зобовязанні за Договором) і обовязки (як боржника у зобовязанні за Договором) сторони за Договором, переходять від первісного замовника до нового замовника, і первісний замовник вибуває із зобовязання за Договором, як сторона. Обовязок оплати послуг згідно з умовами Договору, що були надані виконавцем первісному замовнику та неоплачені до моменту підписання додаткової угоди, переходить до нового замовника.

Отже, за вказаним правочином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Край-1» прийняло зобов'язання сторони замовника за договором на прибирання приміщень від 20.09.2013 № 20-09/13.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на виконання умов Договору, у період: квітень - травень 2015 року, надано послуги з прибирання приміщень у сумі 115 742,00 грн., що підтверджується наданими у матеріали справи актами здачі-приймання робіт (надання послуг), які підписані у двосторонньому порядку уповноваженими представниками сторін, що підтверджує прийняття вказаних послуг.

Підписи уповноважених представників на актах здачі-приймання робіт (надання послуг) скріплені відбитками печаток, що оцінюється судом як підтвердження фактів вчинення господарських операцій з отримання послуг, до матеріалів справи долучені копії зазначених актів.

Проте, в порушення умов Договору, вартість наданих позивачем послуг, згідно з актами здачі-приймання робіт (надання послуг), залишена відповідачем не сплаченою.

На підтвердження наявності заборгованості, до матеріалів справи надано банківську довідку від 10.11.2015 та звіти щодо кредитових операцій по рахунку позивача, з банківської установи, в якій відкрито поточний рахунок позивача, що засвідчені підписами уповноваженої особи банку та скріплені відбитками його печатки, за весь період спірних правовідносин з відповідачем, відповідно до яких судом встановлено відсутність надходжень грошових коштів від відповідача з оплати вартості спірних послуг, що надані за Договором у квітні травні 2015 року.

У ході судового розгляду, позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням того, що заяву про збільшення розміру позовних вимог підписано уповноваженою на це особою, збільшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів, збільшення розміру позовних вимог прийнято господарським судом.

У зв'язку з прийняттям збільшення розміру позовних вимог господарським судом, у справі має місце нова ціна позову, відповідно до розміру якої буде вирішуватися спір 135 293, 19 грн.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін. Згідно з частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевказані письмові докази, що наявні у матеріалах справи, положення Договору та вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 115 742,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи зі змісту Договору, він за правовою природою є договором про надання послуг, за яким одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується факт надання послуг, докази повної оплати їх вартості відсутні.

Позивач, на підставі пункту 4.3 Договору, заявляє до стягнення з відповідача пеню, яка за розрахунком позивача складає 19 551,19 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобовязання. Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З метою всебічного, повного і обєктивного розгляду обставин справи, суд здійснив перерахунок розміру пені і зясував, що наданий позивачем розрахунок є невірним і, що, за вірним розрахунком, проведеним судом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 15 749,79 грн., з урахуванням правильного періоду її нарахування і меж позовних вимог.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України, статті 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 0,01 грн. судового збору, що надмірно сплачений при поданні позову, відшкодування решти судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (08120, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Леніна, 215А, кімн. 3, ідентифікаційний ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (62456, Харківська обл., Харківський р-н, смт Буди, вул. 300-річчя, буд. 44, ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_1) 115 742 (сто п'ятнадцять тисяч сімсот сорок дві) грн. 00 коп. заборгованості, 15 749 (п'ятнадцять тисяч сімсот сорок девять) грн. 79 коп. пені та 2 625 (дві тисячі шістсот двадцять пять) грн. 86 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (62456, Харківська обл., Харківський р-н, смт Буди, вул. 300-річчя, буд. 44, ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_1) з Державного бюджету України 0,01 грн. судового збору, що сплачений за квитанцією ПриватБанк від 09.08.2015.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 27.11.2015.

Суддя С.О. Саванчук