ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2015 Справа № 905/2008/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали справи

за позовомФонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрбізнесбанк" в інтересах Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк"
доТовариства з обмеженою відповідаьністю "Пілон"
простягнення 678539,61 грн

за участю представників:

від позивачаОСОБА_1 представник за довіреністю
від відповідачане з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Пілон суми основного боргу у розмірі 407866,60грн., суми заборгованості за процентами у розмірі 132273,08грн., суми за нарахованими комісіями у розмірі 1600,00грн., суми нарахованої пені у розмірі 136799,93грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором № КТДЕЮ/11122.8.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.09.2015 порушено провадження у справі № 905/2008/15 та призначено розгляд справи на 28.09.2015.

У звязку з частковою неявкою в судові засідання представників позивача, відповідача, частковим невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі та ненаданням позивачем витребуваних документів у повному обсязі розгляд справи неодноразово відкладався.

Разом з позовом позивач подав клопотання про витребування від відповідача кредитного договору №КТДЕЮ/11122.8 від 25.12.2012 та всіх додаткових угод до нього; договорів забезпечення виконання кредитних забов'язань; доказів сплати платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором; документів, пов'язані з виконанням кредитного договору.

На підтвердження позовних вимог позивач надав виписки з рахунків другого класу Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, відкритих для відображення заборгованості відповідача за кредитним договором, з яких вбачається надання кредитних коштів на поточний рахунок позичальника та часткове виконання відповідачем зобовязань за договором. До того ж, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Укрбізнесбанк до матеріалів справи надала Прінтскрін (роздруківка) з автоматизованої бази банківської системи СКРУДЖ-3, з якого вбачається, що в операційної системі банку обліковується кредитна операція відносно клієнта №1122 ТОВ Пілон, юридична особа.

Відповідач вимог суду щодо надання витребуваних документів не виконав, мотивуючи це тим, що документи на які посилається позивач, які підтверджують або спростовують факти видачі, погашення наданого кредиту, які підлягають архівному зберіганню, не були вивезені з тимчасово окупованої території та території проведення антитерористичної операції, а саме з міста проведення господарської діяльності за адресою: вул.Северодвінська, буд.1, м.Донецьк. Посадовою особою на підприємстві складено відповідні документи про відсутність бухгалтерських та первинних документів у тому числі на які посилається позивач. Тобто такі документи є втраченими.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та вказує на те, що дані бухгалтерського обліку відповідача не підтверджують заявлену позивачем заборгованість. Надані суду розрахунки суми заборгованості та виписки з рахунків кредитних забов'язань є внутрішніми документами позивача, та не можуть свідчити як належні докази.

Відповідачем, через канцелярію суду, 12.11.2015 та 16.11.2015 подані клопотання про зупинення провадження по справі. Клопотання мотивовані тим, що Конституційним судом України розглядається подання від 08.07.2015 №201-2157/0/8-15 щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тому до розгляду питання Конституційним судом України подання Верховного суду України щодо відповідності (конституційності)(Закону №4452-5) неможливо розглядати справу №905/2008/15.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження по справі. Зупинення провадження по справі з інших підстав є неправомірним.

Зупинення провадження по справі- це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у даній справі.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі,-у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Дослідивши матеріали справи №905/2008/15, зміст позовних вимог, доводи позивача, відповідача та зміст клопотання про зупинення провадження у справі №905/2008/15, суд приходить до висновку про непов'язаність даної справи з розглядом Конституційним судом України питання щодо конституційності Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тому відсутні підстави для зупинення провадження по цій справі.

Відповідач у судове засідання призначене на 17.11.2015 явку своїх представників не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма від 16.11.2015, яка міститься в матеріалах справи.

Представник позивача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у звязку з чим, розглядсправиздійснювався без застосуваннямзасобівтехнічноїфіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарськогопроцесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, відповідача всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В :

Як зазначає позивач, та не спростовує відповідач, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на спростування відсутності кредитного договору, 25.12.2012 між Публічним акціонерним товариством Український ОСОБА_2 (далі позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю Пілон (далі позичальник, відповідач) підписано кредитний договір №КТДЕЮ/11122.8 (далі-договір), за умови якого банк надає позичальнику у тимчасове користування кредит у формі відзивної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 240000,00грн. строком до 17.12.2013 зі сплатою 25% річних. Проценти нараховуються за методом "факт/360".

Відповідно до пояснень позивача не спростованих відповідачем, 17.12.2013 ПАТ "Укрбізнесбанк" та ТОВ "Пілон" уклали додаткову угоду до кредитного договору №КТДЕЮ/11122.8 від 25.12.2012 у відповідності з якою було подовжено строк дії договору до 17.12.2014 та збільшено ліміт кредитування до 320000,00грн., та уточнено графік погашення кредиту. 28.05.2014 ПАТ "Укрбізнесбанк" та ТОВ "Пілон" уклали додаткову угоду до кредитного договору №КТДЕЮ/11122.8 від 25.12.2012 у відповідності з якою було збільшено ліміт кредитування до 408500,00грн. та уточнено графік погашення кредиту.

В обґрунтування позовних вимог позивач надав виписки з рахунків другого класу Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, відкритих для відображення заборгованості відповідача за кредитним договором, з яких вбачається надання кредитних коштів на поточний рахунок позичальника та часткове виконання відповідачем зобовязань за договором. До того ж, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Укрбізнесбанк до матеріалів справи надала Прінтскрін (роздруківка) з автоматизованої бази банківської системи СКРУДЖ-3, з якого вбачається, що в операційної системі банку обліковується кредитна операція відносно клієнта №11122 ТОВ Пілон, (код ОКПО 32844953, тип: юридична особа) на умовах Рег. №КТДЕЮ/11122.8 від 25.12.2012 на суму 408500,00грн. зі строком з 25.12.2012 до 17.12.2014, із застосуванням ставки 25,00000000%, кількість днів 360, характеристика: відзивна кредитна лінія.

Відповідач жодних доказів в спростування вищевказаних обставин не надав. Представник відповідача посилався на неможливість надання жодних пояснень у звязку з втратою документів.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо відсутності належних доказів на підтвердження отримання ним кредитних коштів з наступних підстав.

Абзацом 10 пункту 3 Положення про забезпечення безперервного функціонування інформаційних систем Національного Банку України та банків України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 17.06.2004 № 265, передбачено, що меморіальні ордери та виписки по особовому рахунку, а також всі складені первинні документи щодо видачі кредитних коштів роздруковуються з системи автоматизації банку, яка взаємодіє з інформаційною системою Національного Банку України.

Відповідно до абз. 2 п. 2.1 глави 2 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 30.12.1998 № 556, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп'ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк встановлює обов'язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов'язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Відповідно до п. п. 1.10, 4.1 - 4.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України N 254 від 18.06.2003 (далі за текстом - Положення), операційна діяльність банку - це сукупність технологічних процесів, пов'язаних з документуванням інформації за операціями банку (далі - операції), проведенням їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками.

Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Первинний документ - документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. п. 5.1 - 5.5 Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку, які ведуться на паперових носіях або в електронній формі.

Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них; аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; книги реєстрації відкритих рахунків; оборотно-сальдовий баланс; інші регістри відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку.

Так, зокрема, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня; їх форма затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Разом з тим, положенням передбачено, що інформаційне забезпечення операційної діяльності банків включає програмно-технічні комплекси автоматизації банківської діяльності, взаємозв'язки для обміну інформацією між ними, телекомунікаційну інфраструктуру, внутрішні нормативні документи та інструкції щодо їх застосування. За допомогою інформаційного забезпечення операційної діяльності має забезпечуватися:

хронологічне та систематичне відображення всіх операцій у регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів;

своєчасне та повне відображення всіх операцій банку та його відділень у регістрах бухгалтерського обліку банку (філії);

складання звітності (фінансової, статистичної, управлінської, податкової тощо);

взаємозв'язок даних синтетичного та аналітичного обліку. Банк у разі невідповідності структури рахунків аналітичного і синтетичного обліку забезпечує їх взаємозв'язок за допомогою перехідних таблиць;

накопичення та систематизація операцій у розрізі економічних показників, потрібних для складання звітності;

розрахунок економічних показників, що визначені відповідними методиками Національного банку;

можливість оперативного аналізу фінансової діяльності банку в розрізі структурних підрозділів;

інтегрованість з інформаційними системами Національного банку;

інтегрованість усіх складових систем автоматизації банківської діяльності, можливість отримувати інформацію про здійснені операції в будь-якому розрізі;

уніфікація програмно-технічних рішень та технологій для структурних підрозділів банку;

можливість нарощування функціональних характеристик програмного забезпечення, а також його адаптація в разі зміни нормативної бази щодо операцій.

За приписами п.п. 3.4, 3.8 вказаного Положення за допомогою інформаційного забезпечення операційної діяльності має забезпечуватися внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів, всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу банку, а також докладний опис кожної банківської операції.

Згідно з п. п. 5.6, 5.8 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

Враховуючи викладене, в умовах невиконання відповідачем зобовязань за ухвалами, захоплення офісу банку в Донецьку, суд приймає роздруківку з операційної системи СКРУДЖ-3, виписки з рахунків другого класу, з яких вбачається виконання зобовязань відповідачем як належний доказ існування кредитної операції. Отже доводи відповідача про відсутність належних доказів на підтвердження позовних вимог, судом відхиляються.

Враховуючи відсутність повного тексту договору, суд застосовує до спірних відносин норми §2 глави 71 Цивільного кодексу України та ст. 345-346 Господарського кодексу України.

Впродовж дії кредитного договору позивачем надавалися грошові кошти в межах встановленого ліміту, а саме позивач надав відповідачу кредит 26.12.2012 у розмірі 240000,00грн., 23.12.2013 у розмірі 80000,00грн., 27.05.2014 у розмірі 92000,00грн. на здійснення господарської діяльності, а саме придбання відповідачем товарів, що підтверджується виписками по особовим рахункам відкритим в ПАТ Український ОСОБА_2 для відображення кредитних операцій та обліку заборгованості за кредитним договором.

Відповідачем не надано доказів на спростування вказаних обставин, хоча відповідач має доступ до свого особового рахунку та має право брати з нього виписку в банку. Проте відповідач не надав до суду інших доказів, тому суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження видачі відповідачу кредиту на загальну суму 412000,00 грн. Окрім того, згідно виписки по особовому рахунку відповідача, останній здійснив часткове повернення кредитних коштів, а саме 23.12.2013 у сумі 4133,40 грн.

Якзазначає позивач, станом на 31.07.2015 у відповідача утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 407866,60грн., яка підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з особового рахунку №2201.980.1 відкритим в ПАТ Український ОСОБА_2 для відображення кредитних операцій та обліку заборгованості за кредитним договором.

За змістом ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерській облік та його відображення у відповідних регістрах обліку є належними доказами, які підтверджують проведення господарської операції.

Таким чином, суд приймає виписки по особовим рахункам як належні докази, якими підтверджується надання кредитних коштів та наявність заборгованості за кредитом та відсотками.

Також, судом враховано, що виходячи зі змісту наданих виписок вбачається часткове виконання позичальником зобовязань за кредитним договором.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загально господарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до інформації системи автоматизації банку кредит відповідачу надано на строк з 25.12.2012 до 17.12.2014.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Факт наявності у відповідача заборгованості за кредитом у сумі 407866,60 грн, позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований. Тому вимоги про стягнення основного боргу у розмірі 407866,60 грн. підлягають задоволенню.

У зв'язку з невиконанням належним чином, прийнятих на себе відповідачем зобов'язань, позивач просить стягнути з останнього заборгованість зі сплати процентів в сумі 132273,08 грн за період з 26.12.2012 по 30.07.2015 з урахуванням часткової сплати., зокрема за період з 27.12.2012 по 17.12.2014 позивачем нараховані відповідачу проценти на суму 152785,44 грн. за користування кредитом виходячи із ставки 25% річних, а також за період з 18.12.2014 по 30.07.2015 позивачем нараховані проценти за простроченим боргом у розмірі 127458,00 грн. виходячи із ставки 50% річних.

Отже, нарахування процентів за основним боргом здійснювалось позивачем за процентною ставкою 25% річних, а за простроченим боргом за процентною ставкою 50 % річних.

Зі змісту інформації, наданої позивачем з системи СКРУДЖ, не вбачається, встановлення процентної ставки на прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 50%.

А тому підстави для нарахування відповідачу процентів за користування кредитом за простроченим боргом у розмірі 50% річних відсутні, у звязку з недоведеністю позивачем встановлення такої процентної ставки.

За здійсненим судом перерахунком процентів за користування кредитом та процентів на суму простроченого боргу, з урахуванням процентної ставки 25% річних та часткових проплат відповідача, заборгованість по процентам у тому числі і за користування кредитом і за простроченим боргом становить 68544,24 грн. (розмір процентів за простроченим боргом за період з 18.12.2014 по 30.07.2015 становить 63729,16 грн., розмір процентів за користування кредиту за період з 27.12.2012 по 17.12.2014 становить 152785,44 грн., відповідачем сплачено процентів на суму 147970,36 грн.).

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав. Належних доказів погашення заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам станом на час вирішення спору відповідачем суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 407866,60 грн (заборгованість за кредитом) та у розмірі 68544,24 грн (заборгованість по процентам).

Також, позивач заявляє до стягнення заборгованість за комісіями в сумі 1600,00грн, штрафні санкції у вигляді пені в сумі 136799,93 грн.

Відповідно до ст.ст. 611, 612 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом. Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобовязань у відносинах субєктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 Цивільного кодексу України, статей 229-234 Господарського кодексу України та Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Зі змісту викладених норм вбачається, що встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) відбувається за угодою сторін.

Виходячи зі змісту інформації, наданої позивачем з системи СКРУДЖ не вбачається, ані встановлення комісійної винагороди, ані встановлення штрафних санкцій у вигляді пені.

Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, якими обґрунтоване право позивача на комісію, штрафні санкції у вигляді пені, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором та комісій не підлягають задоволенню, у звязку із недоведеністю.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У звязку з частковим задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідачапропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи зі ставок судового збору станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду (31.08.2015 згідно поштового штампу на конверті).

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Пілон (84000, Донецька область, Олександрівський район, СМТ Олександрівка, вул.Шкільна, буд.2, код 32844953) на користь Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2 (юридична адреса: 83001, м.Донецьк, вул. Артема,б.123, фактична адреса: 02660, м. Київ, проспект Гагаріна, 23, ідентифікаційний код 19388768, рахунок №1 у Головному управлінні Національного банку України по місту Києву і Київської області, МФО 321024) заборгованість по кредиту у розмірі 407866(чотириста сім тисяч вісімсот шістдесят шість)грн. 60коп.; заборгованість за процентами у розмірі 68544 (шістдесят вісім тисяч пятсот сорок чотири)грн. 24коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Пілон (84000, Донецька область, Олександрівський район, СМТ Олександрівка, вул.Шкільна, буд.2, код 32844953) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 9528 (дев'ять тисяч п'ятсот двадцять вісім)грн. 22коп.

5.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Дата складення повного рішення 23.11.2015

Суддя Д.М. Огороднік