РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015Справа №910/20205/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Молодіжний житловий комплекс "Оболонь"

до Київської міської ради

про поновлення договору оренди земельних ділянок

за участю Прокуратури міста Києва Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

Від прокуратури: Бондарчук І.П. (службове посвідчення №026128 від 13.05.2014),

Від позивача: Савченко Ю.О. (дов.№157 від 30.06.2015),

Від відповідача: Безносик А.О. (дов.№225-КР-3813 від 13.10.2015),

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Молодіжний житловий комплекс "Оболонь" до Київської міської ради про поновлення договору оренди земельних ділянок.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Київською міською радою терміну розгляду питання поновлення Договору оренди земельних ділянок, який зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів 23.03.2005 за № 91-6-00422.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 порушено провадження у справі №910/20205/15, розгляд справи призначений на 20.08.2015 року.

20.08.2015 на виконання розпорядження керівника апарату суду №04-23/1274 здійснено повторний автоматичний розподіл справи №910/20205/15, за результатами якого головуючим суддею у справі визначено суддю Полякову К.В.

Ухвалою суду від 21.08.2015 справу №910/20205/15 прийнято до свого провадження суддею Поляковою К.В. та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22.09.2015 року.

У судовому засіданні 22.09.2015 судом оголошено перерву до 20.10.2015 року.

Під час судового засідання 20.10.2015 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши усні пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник прокуратури у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, наведених у письмовому відзиві, поданому через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва 19.10.2015 року.

Судом, враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно частини 5 статті 16 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до п.22 рішення Київської міської ради від 15 липня 2004 року №419/1829 Закритому акціонерному товариству «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» передано в оренду земельні ділянки загальною площею 0,2343 га для будівництва житлового будинку з паркінгом на вул. Богдана Хмельницького, 80-б у Шевченківському районі м. Києва.

На підставі вказаного рішення між Київрадою та ЗАТ „Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» укладений договір оренди земельних ділянок для будівництва житлового будинку з паркінгом на вул. Богдана Хмельницького, 80-б у Шевченківському районі м. Києва, що був зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів 23.03.2005 за №91-6-00422.

У подальшому, рішенням Господарського суду міста Києва від 31.03.2008 у справі №35/115 поновлено договір оренди земельної ділянки від 23.03.2005 №91-6-00422 на 4 роки шляхом визнання укладеною угоду до договору оренди. Вказана угода зареєстрована Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), про що зроблено запис від 14.05.2008 за №91-6-00777 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Надалі, листом № 164 від 11.05.2012 ТОВ «МЖК «Оболонь» (правонаступник ЗАТ «МЖК «Оболонь») звернулось до Київської міської ради з проханням продовжити строк дії договору на 5 років та укласти відповідну додаткову угоду до нього.

Із матеріалів справи вбачається, що 28.07.2015 за вих№197 позивачем направлено лист до Київської міської ради із проханням поновити договір оренди шляхом укладання угоди, проект якої направлено на адресу відповідачеві як додаток.

Оскільки відповідачем не укладено угоду із позивачем щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 23.03.2005, ТОВ «МЖК «Оболонь» звернувся із даним позовом до суду, у межах якого просить визнати укладеною Угоду до договору оренди земельних ділянок від 23.03.2005 №91-6-00422 (про поновлення) в редакції позивача, посилаючись на те, що Київська міська рада порушила термін розгляду питання поновлення Договору оренди земельних ділянок.

На підтвердження продовження користування ТОВ «МЖК «Оболонь» земельною ділянкою та використання її за цільовим призначенням позивачем на дано до суду технічні умови на підключення об'єкта до теплових мереж№13523 від 09.10.2007, №31/9/3852 від 25.12.2009 та №31/9/3454 від 23.02.2012, технічні умови на водопостачання об'єкта №;6390 від 23.05.2005, №6390 від 13.06.2008 та №6390 від 01.03.2012, технічні умови на проектування електромереж зовнішнього освітлення №143-2 від 15.03.2005 та №146-2 від 26.03.2008, технічні умови на каналізування об'єкта №6691 від 23.05.2005, № 6691 від 13.06.2008 та №6691 від 01.03.2012, технічні умови на диспетчеризацію інженерного обладнання при проектуванні житлового будинку №155/1/7-2448 від 19.04.2007, технічні умови на підключення до мережі дощової каналізації та влаштування автопід'їзду №210-10 від 19.04.2007 року.

Позивачем до матеріалів справи надано погодження на здійснення будівництва від ДП «Міжнародний аеропорт Бориспіль», ДП «Обслуговування повітряного руху України», Міноборони - Штабу повітряних сил Збройних сил України, Державної авіаційної адміністрації та отримано історико-містобудівне обґрунтування. Також, ТОВ «МЖК «Оболонь» укладено Договір підряду №1007162 на виконання вишукувальних робіт від 15.06.2007, Договір №96 на надання послуг по виготовленню проектно-кошторисної документації від 21.02.2005, Договір №6079 на виконання комплексної експертизи інвестиційного будівельного проекту будівництва від 11.02.2008 року.

Наразі, як стверджкє позивач, ним розроблено Проект «Будівництво житлового будинку з паркінгом по вул. Б. Хмельницького, 80-6, в Шевченківському районі м. Києва», отримано висновок №6079 комплексної державної експертизи від 06.03.2008, Позитивний висновок комплексної державної експертизи №11- 00483-10 від 03.02.2011, Експертний висновок Державного департаменту пожежної безпеки МНС України від 18.03.2008 №31/4/2617. Крім того, укладено Договір №1169 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва від 25.12.2007, за яким Товариством сплачено пайові кошти в розмірі 2 159 450 грн., що підтверджується Листом Головного управління економіки та інвестицій від 30.10.2008 № 049-08/8676.

У свою чергу, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та у своєму письмовому відзиві вказує, що за приписами статті 33 Закону України «Про оренду землі» позивач наділений переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк після закінчення дії договору. Також зауважує, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим, проте укладання угоди про поновлення договору у такому випадку є обов'язковим. Крім того, Київська міська рада зауважує, що позивачем не урегульовано розміру орендної плати у відповідності до положень статті 288 Податкового кодексу України.

Київська міська рада також просить застосувати строки позовної давності, про що надано відповідну заяву.

Прокуратура у своєму відзиві заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем порушено строк направлення листа орендодавцеві щодо продовження строку договору оренди землі, передбаченого положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 13, 19 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.116 Земельного кодексу України, юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приписами ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент закінчення строку дії договору оренди врегульовано, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" пунктом 2.17 роз'яснено, що у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011) та з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що строк дії договору було попередньо продовжено до 14.05.2012, у той час як лист позивачем щодо продовження строку договору датується 11.05.2012 року. Отже, ТОВ «МЖК «Оболонь», як орендарем, порушено строк направлення листа, оскільки такий лист щодо поновлення мав бути направлений на адресу відповідача за місяць до закінчення дії договору оренди.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Натомість матеріали справи не містять належних та допустимих доказів звернення ТОВ "МЖК "Оболонь" із позовом до суду щодо поновлення договору оренди саме з 11.05.2012 року.

Як встановлено судом, 01.07.2015 за вих. №02 Департаментом земельних ресурсів направлено на адресу позивача лист, в якому надано перелік умов, що сприятимуть розгляду питання про поновлення договору оренди Київською міською радою.

Однак, як вже зазначено вище ч.6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" передбачено не тільки "відсутність" заперечень орендодавця, а й необхідність укладення додаткової угоди між орендодавцем та орендарем. При цьому, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Судом у межах розгляду даного господарського спору встановлено, що така угода про поновлення договору оренди між позивачем та відповідачем не укладена, доказів направлення проекту угоди 11.05.2012 позивачем не надано.

Наразі, предметом даного спору є не встановлення наявності чи відсутності переважного права позивача на поновлення договору, а встановлення факту наявності підстав для продовження оренди спірної земельної ділянки позивачем, як таким, що продовжує використовувати земельну ділянку.

Таким чином, суд констатує, що оскільки строк договору оренди сплив 14.05.2012, а в установлений законом строк додаткової угоди про поновлення договору оренди між сторонами не укладено, що у розумінні статті 33 ЗУ «Про оренду землі» є обов'язковим, доказів оскарження зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі у судовому порядку позивачем не надано, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання укладеною угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки.

Положеннями частини 1 статті 251 ЦК України, визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальна позовна давність тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу (ст. 260 ЦК України).

Відповідно до стаття 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

З огляду на вищевищевикладене, суд відзначає, що позивач повинен був звернутися із позовом про продовження строку договору оренди земельної ділянки до суду протягом трьох років, починаючи з 11.05.2012, чого ТОВ "МЖК "Оболонь" зроблено не було, натомість із даним позовом про поновлення строку договору оренди позивач звернувся 05.08.2015, тобто після спливу строку, ня який мав бути подовжений договір оренди земельної ділянки від 23.03.2005 року.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог з викладених у позові ТОВ «МЖК «Оболонь» правових підстав слід відмовити повністю.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Молодіжний житловий комплекс "Оболонь" до Київської міської ради про поновлення договору оренди земельних ділянок - відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 20.10.2015 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 26.10.2015 року

Суддя К.В. Полякова