ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

25 листопада 2015 року Справа № 915/1836/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом ОСОБА_1 міської ради Київської області, вул. Енергетиків, 12, м. Буча, Київська область, 08290 ()

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Трест «Південзахідтрансбуд», вул. Нікольська, 25, м. Миколаїв, 54030 ()

про відшкодування збитків в сумі 1 820 202, 00 грн.

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

До господарського суду Миколаївської області звернулась ОСОБА_1 міська рада Київської області () з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Трест «Південзахідтрансбуд» () про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 1 820 202, 00 грн.

В позовній заяві позивач також просив суд з метою забезпечення позову накласти арешт на все майно, що належить відповідачу.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.11.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Призначено розгляд справи в судовому засіданні на 25.11.2015 року. Призначено розгляд заяви про забезпечення позову в судовому засіданні.

Зобов'язано позивача подати суду докази сплати судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову (п. 2 прохальної частини позовної заяви) та докази на підтвердження заяви.

В заяві від 24.11.2015 року позивач зазначив, що докази по сплаті судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову не має можливості надати, оскільки відсутні кошти на здійснення відповідної проплати. Крім того, просив суд розглядати справу за відсутності повноважного представника позивача.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року № 16 з останніми змінами та доповненнями питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, зі змісту ст. 66 ГПК України вбачається, що заходи до забезпечення позову вживаються судом у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року № 16 з останніми змінами та доповненнями особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року № 16 з останніми змінами та доповненнями достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивачем жодним чином не обгрунтовано наявності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача, не подано жодних доказів необхідності їх застосування. Отже, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, заява про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою, безпідставною та не підтвердженою належними та допустимими доказами. В задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до абз. 4 п. 22 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21.02.2013 року № 7 з останніми змінами на виняток з наведених правил у разі коли ГПК не передбачено можливості повернення господарським судом заяви у зв'язку з неподанням доказів сплати суми судового збору (наприклад, заяви про забезпечення позову), то суд повинен розглянути зазначену заяву й за відсутності таких доказів, а розподіл відповідних сум судового збору здійснити між сторонами за згідно із статтею 49 названого Кодексу у залежності від результатів розгляду відповідної заяви; про такий розподіл може бути зазначено і в рішенні (постанові) господарського суду, прийнятому(-ій) за результатами розгляду справи, або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Враховуючи вищевикладене, з позивача ОСОБА_1 міської ради Київської області підлягає стягненню в доход Державного бюджету України судовий збір за розгляд заяви про забезпечення позову в сумі 609 грн.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012 року № 6 з останніми змінами ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 ГПК).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26 грудня 2011 року № 16 з останніми змінами ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову або в задоволенні клопотання про скасування заходів до забезпечення позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 33, 43, 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 міської ради Київської області () про вжиття заходів забезпечення позову.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 міської ради Київської області, вул. Енергетиків, 12, м. Буча, Київська область, 08290 () в доход Державного бюджету України (ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО банку 826013, р/р 3002, , одержувач УК у м. Миколаїв /м. Миколаїв / 22030001, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу судовий збір за позовом (П.І.Б. чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Миколаївської області, ):

- 609 грн. (шістсот дев'ять грн. 00 коп.) - судового збору.

Наказ видати державній податковій інспекції після набрання ухвалою законної сили.

Суддя Е. М. Олейняш