РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015Справа №910/8370/15-г

За позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" м. Києва

про зобов'язання вчинити дії.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Буклешова Т.М.,

від відповідача не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у квітні 2015 року Тернопільське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним і відповідачем договору банківського рахунку № 907873/228 від 6 листопада 2012 р. відповідач не виконав його доручення щодо перерахування з його рахунку 12652,20 грн.

З цих підстав позивач просив задовольнити позов, зобов'язати відповідача перерахувати грошові кошти з його поточного рахунку на рахунки його одержувачів на підставі платіжних доручень №№ 53 від 29 січня 2015 р., 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61 від 2 лютого 2015 р., 62 від 3 лютого 2015 р., а також стягнути з відповідача господарські витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на неможливість виконання умов договору, оскільки в його банку запроваджено тимчасову адміністрацію. Його представник у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений в установленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Справа розглядається після скасування на підставі постанови Вищого господарського суду України від 20 жовтня 2015 р. рішення господарського суду міста Києва від 2 червня 2015 р., постанови Київського апеляційного господарського суду від 5 серпня 2015 р.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 6 листопада 2012 р. між сторонами у справі укладено договір банківського рахунку № 907873/228, згідно з умовами якого відповідач відкрив позивачу поточні рахунки №№ 3001, 3002, 3003 для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України, зобов'язався приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, здійснювати розрахункові операції, а позивач - оплачувати надані послуги на умовах договору.

Відповідно до умов п.п. 2.3.3, 2.3.4 договору відповідач зобов'язався своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування позивача, у відповідності з чинним законодавством України. Забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунок позивача.

Строк дії договору відповідно до умов п. 8.1 договору встановлений з дня його підписання сторонами та діє протягом невизначеного строку.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, наявною у матеріалах справи копією указаного договору.

Також встановлено, що позивач належним чином оформив та надав на виконання відповідачу платіжні доручення №№ 53 від 29 січня 2015 р., 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61 від 2 лютого 2015 р., 62 від 3 лютого 2015 р. на перерахування 12652,20 грн. на бюджетні рахунки.

Доказів виконання зазначених платіжних доручень не надано.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Відповідно до вимог ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" операції з відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів належить до банківських послуг, які дозволяється надавати виключно банку.

Даною нормою також встановлено, що надання банківських послуг має право здійснювати банк на підставі банківської ліцензії.

Згідно ст. 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" № 365 від 4 червня 2015 р. банківську ліцензію відповідача відкликано, а банк ліквідовано.

Згідно вимог ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Враховуючи, що зобов'язання відповідача по перерахуванню грошових коштів за спірним договором у розмірі 12652,20 грн. виконати неможливо у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає, то таке зобов'язання є припиненим.

За таких обставин, у позові в цій частині відповідно до вимог ст. 607 ЦК України слід відмовити.

При цьому, позивач не позбавлений можливості захистити своє порушене право власності на грошові кошти шляхом звернення до відповідача у процедурі ліквідації банку в порядку гл. 16 Закону України "Про банки і банківську діяльність", розділу VII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Оскільки у позові відмовлено, позивач в установленому порядку звільнений від сплати судового збору, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар