ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2015 Справа № 908/5232/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЯМК-ЕЛЕКТРО»
доПублічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь»
простягнення 135 308,67 грн

за участю представників:

від позивачаОСОБА_1 представник за довіреністю
від відповідачаОСОБА_2 представник за довіреністю
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯМК-ЕЛЕКТРО» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» основної заборгованості у розмірі 71614,05 грн, пені у розмірі 5357,05 грн, 3% річних у розмірі 5589,96 грн та інфляційних втрат у розмірі 52747,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свої зобовязань за договором поставки № 15/1120 від 09.09.2010 щодо здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

17.11.2015 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду господарським судом Донецької області справи про визнання недійсним договору поставки № 15/1120 від 09.09.2010, укладеного між позивачем та відповідачем. Відповідачем надано копії позовної заяви та ухвали про порушення провадження у справі № 905/2924/15, до розгляду якої відповідач просить зупинити провадження по цій справі. В обґрунтування свого клопотання відповідачем зазначено, що договір на підставі якого позивач просить стягнути заборгованість, в порядку статті 181 Господарського кодексу України, визнається ним в судовому порядку недійсним, оскільки у специфікаціях та у договорі відсутня дата підписання останніх, що на думку відповідача свідчить про не погодження сторонами істотної умови договору щодо строку поставки продукції.

В судовому засіданні 18.11.2015 представник відповідача підтримав подане клопотання.

Позивач заперечив проти вказаного клопотання.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження по справі. Зупинення провадження по справі з інших підстав є неправомірним.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у даній справі.

Як розяснено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 42,43 Господарського процесуального кодексу України, ст.33 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З'ясувавши підстави, з яких відповідач просить визнати недійсним договір № 15/1120 від 09.09.2010, укладений між позивачем та відповідачем, в межах справи №905/2924/15, суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи по суті.

Також 17.11.2015 від відповідача до суду надійшло клопотання про продовження строку вирішення спору у справі, у звязку з необхідність надання додаткових документів та пояснень.

Позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідача, посилаючись при цьому на достатність часу для відповідача щодо подання додаткових документів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що провадження у справі порушено 12.10.2015, судове засідання призначено на 27.10.2015. За клопотанням відповідача, у звязку з його неявкою в судове засідання розгляд справи був відкладений на 18.11.2015, ухвала надіслана відповідачу 29.10.2015.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та мав достатньо часу для надання документів та пояснень по справі, а строк розгляду справи обмежений законом у 2 місяці, в який позивач просить розглянути його позовні вимоги. За таких обставин, у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи, судом відмовлено.

Представник відповідача був присутній у судовому засіданні, однак письмового відзиву на позов не подав, своїм процесуальним правом не скористався.

Представник відповідача проти позову усно заперечив, з тих підстав, що відповідач вважає договір недійсним.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З урахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду обох сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В :

09.09.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯМК-ЕЛЕКТРО» (постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (покупець, відповідач) підписано договір поставки №15/1120 (далі - Договір).

Судом встановлено, що вказаний Договір було укладено у простій письмовій формі, без розбіжностей та зауважень, підписано з боку позивача директором ОСОБА_3, з боку відповідача - генеральним директором ОСОБА_4, скріплено печатками позивача та відповідача.

За умовами вказаного Договору постачальник зобовязується передати у визначений строк продукцію (товар) у власність покупця, а покупець зобовязується у відповідності з умовами цього Договору прийняти продукцію (товар) і оплатити її (п.1.2.Договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2012 (п. 13.2 Договору).

Найменування, номенклатура (асортимент), кількість, якісні та інші характеристики продукції (товару), її ціна, строки і умови поставки вказуються в специфікаціях, які є невідємною частиною даного Договору (п. 1.3 Договору).

Сторонами підписані та скріплені печатками наступні Специфікації № 27 від 05.05.2011, № 91 від 03.08.2012, № 93 від 27.08.2012, № 96 від 11.09.2012, № 97 від 12.09.2012, № 98 від 12.09.2012, № 102 від 13.09.2012, № 103 від 04.10.2012, № 104 від 04.10.2012, № 106 від 05.10.2012, № 109 від 29.10.2012, № 110 від 07.11.2012, № 111 від 07.11.2012, № 114 від 19.11.2012, № 115 від 07.12.2012, № 116 від 28.11.2012, № 117 від 07.12.2012, № 118 від 17.12.2012.

Вказані специфікації містять дату їх підписання, підписані відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень, а тому суд приходить до висновку, що відповідач погодився із зазначеною на специфікаціях датою і підтвердив факт підписання та отримання вказаних специфікацій саме датою, яка зазначена на специфікаціях, і згідно з умовами специфікацій поставка товару здійснюється протягом визначеного у кожній специфікації періоду з дати їх підписання, а тому посилання відповідача на не зазначення у специфікаціях факту їх отримання і непогодження строку поставки судом не приймається.

Згідно з п. 9.3 Договору умови оплати указані в специфікаціях.

У Специфікаціях сторонами погоджені умови оплати: оплату по факту поставки протягом 30 календарних днів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що найменування, асортимент, кількість, якість, ціна продукції, строк поставки, дата поставки, строки оплати є такими що погоджені сторонами з урахуванням принципу вільного встановлення умов договору.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар за період з 04.12.2012 по 27.12.2012 на загальну суму 78731,82 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №ЯМК-00170 від 04.12.2012 на суму 17765,81 грн, №ЯМК-00172 від 07.12.2012 на суму 10683,29 грн, №ЯМК-00175 від 11.12.2012 на суму 6718,13 грн, №ЯМК-00177 від 14.12.2012 на суму 3133,72 грн, №ЯМК-00179 від 18.12.2012 на суму 423,94 грн, №ЯМК-00182 від 21.12.2012 на суму 30409,33грн, №ЯМК-00185 від 27.12.2012 на суму 9597,60 грн.

Отримання відповідачем товару, зазначеного у видаткових накладних, підтверджується підписом його представника на зазначених накладних та довіреностями відповідача на отримання товару від позивача.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобовязання сторін виникли в порядку статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують зазначені права та обовязки, а укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статей 712, 655-697 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У статті 692 Цивільного кодексу України зазначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 9.3 Договору умови оплати указані в специфікаціях.

У Специфікаціях сторонами погоджені умови оплати: оплату по факту поставки протягом 30 календарних днів.

Таким чином, товар отриманий за видатковою накладною №ЯМК-00170 від 04.12.2012 відповідач зобовязаний був оплатити до 03.01.2013, за видатковою накладною №ЯМК-00172 від 07.12.2012 відповідач зобовязаний був оплатити до 08.01.2013 (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день неділю - 06.01.2013, а 07.01.2013 Різдво Христове також вихідний), за видатковою накладною №ЯМК-00175 від 11.12.2012 відповідач зобовязаний був оплатити до 10.01.2013, за видатковою накладною №ЯМК-00177 від 14.12.2012 відповідач зобовязаний був оплатити до 14.01.2013 (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день неділю - 13.01.2013), за видатковою накладною №ЯМК-00179 від 18.12.2012 зобовязаний був оплатити до 17.01.2013, за видатковою накладною №ЯМК-00182 від 21.12.2012 зобовязаний був оплатити до 21.01.2013 (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день неділю - 20.01.2013), за видатковою накладною №ЯМК-00185 від 27.12.2012 зобовязаний був оплатити до 28.01.2013 (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день суботу 26.01.2013, а перший наступний робочий день це 28.01.2013).

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за Договором виконав належним чином, а саме поставив відповідачу товар на загальну суму 78731,82 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов Договору в повному обсязі не здійснив оплату отриманого товару, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась непогашена заборгованість в сумі 71614,05 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав. Належних доказів погашення заборгованості станом на час вирішення спору відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за отриманий товар у розмірі 71614,05 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 5357,05 грн, інфляційні втрати у розмірі 52747,61 грн та 3% річних у розмірі 5589,96 грн.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 10.5 Договору встановлено, що при несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5 % суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, відповідальність у вигляді пені за прострочення виконання зобовязання передбачена договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірними.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено строк настання платежу за спірними поставками, а також при розрахунку пені на заборгованість за видатковою накладною №ЯМК-00170 від 04.12.2012 позивачем здійснено нарахування з порушенням шестимісячного обмеження нарахування пені, замість з 04.01.2013 по 04.07.2013, пеню нараховано з 04.01.2013 по 05.07.2013.

Також судом визнано невірним здійснений позивачем розрахунок 3% річних, оскільки позивачем невірно визначено строк настання платежу за спірними поставками.

За здійсненим судом перерахунком розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, становить 5354,06 грн, розмір 3% річних становить 5589,77 грн, а розмір інфляційних втрат становить 51982,60 грн.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягають, у звязку їх з безпідставністю.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У звязку з частковим задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, ідентифікаційний код 00210602) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯМК-ЕЛЕКТРО» (84320, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 35853911) основний борг у розмірі 71614 (сімдесят одна тисяча шістсот чотирнадцять) грн 05 коп, пеню у розмірі 5354 (пять тисяч триста пятдесят чотири) грн 06 коп, 3% річних у розмірі 5589 (пять тисяч пятсот вісімдесят девять) грн 77 грн, інфляційні втрати у розмірі 51982 (пятдесят одна тисяча девятсот вісімдесят дві) грн 60 коп. та судовий збір у розмірі 2018 (дві тисячі вісімнадцять) грн 06 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено: 23.11.2015

Суддя М.В. Сажнева