ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.11.2015 Справа № 907/1063/15

За позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк, м. Дніпропетровськ

до фізичної особи підприємця ОСОБА_1, смт. Буштино Тячівського району

до товариства з обмеженою відповідальністю „Консалтингова група „ДЕ ВО, м. Тячів

про стягнення солідарно суми 850393,33 грн., в т.ч. 346477,95 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом згідно договору № 106-03 ТW/ПКЛ від 17.10.2003 та 503915 грн. 38 коп. пені.

Суддя господарського суду В.В. Мокану

представники:

Позивача ОСОБА_2, довіреність № 2304-К-О від 11.07.2014 року

Відповідача ФОП ОСОБА_1 не брав участі

Відповідача ТОВ „Консалтингова група „Де Во не брав участі

СУТЬ СПОРУ: публічним акціонерним товариством комерційним банком „Приватбанк, м. Дніпропетровськ заявлено позов до фізичної особи підприємця ОСОБА_1, смт. Буштино Тячівського району та до товариства з обмеженою відповідальністю „Консалтингова група „ДЕ ВО, м. Тячів про стягнення солідарно суми 850393,33 грн., в т.ч. 346477,95 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом згідно договору № 106-03 ТW/ПКЛ від 17.10.2003 та 503915 грн. 38 коп. пені.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, які обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору № 106-03 ТW/ПКЛ від 17.10.2003 року, внаслідок чого рішенням господарського суду Закарпатської області від 10.05.2006 року у справі № 16/122 з неї було стягнуто 160000 грн. заборгованості за кредитом, 14254,41 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 4609,26 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Оскільки рішення суду в частині погашення суми заборгованості за кредитом боржником виконано не повністю (залишок боргу складає 77010 грн.), правовідносини сторін за кредитним договором, на думку позивача, не припинилися, заборгованість по процентах за користування кредитними коштами станом на 15.07.2015 року складає 346477,95 грн., яку позивач просить стягнути разом з пенею в сумі 503915,38 грн. за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Враховуючи, що зобовязання за кредитним договором було забезпечено договором поруки, укладеним з ТОВ „Консалтингова група „ДЕ ВО, позивач просить стягнути суму позову солідарно з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та ТОВ „Консалтингова група „ДЕ ВО.

Відповідачі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (ухвали суду надіслані відповідачам на адреси, зазначені в позовній заяві та підтверджені відомостями з ЄДРЮОФОП; повідомлення про вручення фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 рекомендованих листів з ухвалами суду долучені до

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 27.11.2015 року у справі № 907/1063/15

матеріалів справи), явку уповноважених представників у судові засідання не забезпечили, витребувані ухвалами суду документи не подали, причин невиконання вимог суду не повідомили. Надіслані відповідачеві ТОВ „Консалтингова група „ДЕ ВО рекомендованими листами ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи повернуті на адресу господарського суду поштовим відділенням зв'язку з відміткою „за зазначеною адресою не проживає, „фірма не працює. Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців) і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, порядок повідомлення сторони за практикою Вищого господарського суду України вважається дотриманим. Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Між закритим акціонерним товариством комерційним банком „Приватбанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк (далі банк), та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (далі позичальник) 17.10.2003 року укладено договір № 106-03 ТW/ПКЛ про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом 160000 грн. на термін до 14.10.2005 року, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки, комісійну винагороду в обумовлені договором терміни.

Видача кредиту відповідачу у сумі 160000 грн. підтверджується меморіальним ордером № 10 від 21.10.2003 року.

Додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 14.10.2005 року змінено термін повернення кредиту на 13.01.2006 року, а також розмір відсотків за користування кредитом та розмір відсотків річних при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, а саме, пунктом 4.1 визначено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п. п. 1.3, 2.2.3, 2.4.1 договору позичальник сплачує відсотки річних в розмірі 25%; пунктом 4.2 визначено, що при порушенні зобовязань, передбачених п. п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2 договору, позичальник сплачує банку відсотки в розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Умовами п. 5.1 договору встановлено, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. п. 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3, клієнт виплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, у відсотках від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу.

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 27.11.2015 року у справі № 907/1063/15

У звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором рішенням господарського суду Закарпатської області від 10.05.2006 року у справі № 16/122 з ФОП ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за договором у сумі 178863,67 грн., в тому числі: 160000 грн. заборгованість за кредитом; 14254,41 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4609,26 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, нарахована станом на 06.03.2006 року.

За твердженням позивача, не спростованим відповідачами, присуджена вищевказаним рішенням господарського суду заборгованість за кредитом сплачена позичальником не повністю, станом на 15.07.2015 року заборгованість ФОП ОСОБА_1 за кредитом складає суму 77010 грн.

Враховуючи, що чинне законодавство (частина перша статті 598, статті 599 601, 604 609) не повязує припинення зобовязання з прийняттям судового рішення, позивачем правомірно нараховано проценти за користування кредитними коштами за період після прийняття судового рішення. Це відповідає позиції Вищого господарського суду України, викладеній у постанові пленуму ВГСУ від 24.11.2014 року № 1, про те, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків (п. 4.1.5).

Отже, заборгованість по процентах за користування кредитом, визначена станом на 15.07.2015 року, складає 346477,95 грн., підлягає стягненню з позичальника.

Нарахована на підставі п. 5.1 кредитного договору пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 503915,38 грн. визначена позивачем за весь період дії кредитного договору по 15.07.2015 року з виключенням суми 4609,26 грн., стягнутої рішенням господарського суду від 10.05.2006 року.

З додатково поданої на вимогу суду виписки по пені з врахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України вбачається нарахування пені за період з 13.01.2006 року (термін повернення кредиту) по 13.07.2006 року, тобто протягом шести місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, в сумі 16769,49 грн. При цьому сума пені, нарахованої за період до 06.03.2006 року, за який відбулось стягнення пені рішенням господарського суду від 10.05.2006 року у справі № 16/122, складає 4609 грн. 26 коп. З врахуванням наведеного, у відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України за порушення зобовязань по кредитному договору з позичальника підлягає стягненню пеня в сумі 12160 грн. 23 коп., нарахована за період з 07.03.2006 року по 13.07.2006 року. Вимога про стягнення іншої частини пені задоволенню не підлягає з огляду на норму ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Заявлена позивачем вимога про притягнення до відповідальності солідарно з позичальником також поручителя на підставі укладеного між банком та товариством з обмеженою відповідальністю „Консалтингова група „ДЕ ВО договору поруки від 17.10.2003 року та додаткової угоди до нього від 14.10.2005 року задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 27.11.2015 року у справі № 907/1063/15

Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

До матеріалів справи позивачем долучено договір поруки від 17.10.2003 року, який судом до уваги не приймається, оскільки в ньому відсутній підпис та відбиток печатки поручителя. Як вбачається з додаткової угоди № 1 до договору поруки від 17.10.2003 року, укладеної між банком та ТОВ „Консалтингова група „ДЕ ВО 14.10.2005 року, сторони узгодили умову про те, що додаткова угода діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором, у забезпечення якого вона укладена.

Однак, зазначена умова додаткової угоди до договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та / або поручителем своїх зобовязань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (п. 4.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 року № 1). За таких обставин строк дії договору поруки слід визнати невстановленим, а дію договору поруки припиненою після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (термін повернення кредиту 13.01.2006 року), тобто з 13.07.2006 року. Припинення поруки є підставою для відмови у позові до поручителя ТОВ „Консалтингова група „ДЕ ВО.

Судові витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України належить віднести на відповідача фізичну особу підприємця ОСОБА_1 в сумі, пропорційній розміру задоволених вимог, що складає 5379 грн. 57 коп.

Переплачена позивачем згідно платіжного доручення від 16.07.2015 року сума судового збору у розмірі 6169 грн.44 коп. підлягає поверненню з державного бюджету України, про що винесено ухвалу господарського суду від 27.11.2015 року.

Керуючись ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 78, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області, вул. Травнева, 22, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) суму 358638 (триста пятдесят вісім тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 18 коп., в тому числі, 346477 грн. 95 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом та 12160 грн. 23 коп. пені, а також 5379 (пять тисяч триста сімдесят девять) грн. 57 коп. судового збору.

3. В інший частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.12.2015 року.

Суддя В.В.Мокану