ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015р. Справа№ 914/3613/15

За позовом: Яворівської районної ради Львівської області, м.Яворів

До відповідача: Приватне підприємство «Тепло-технічний сервіс», м.Львів

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача : Державна фінансова інспекція у Львівській області

Про стягнення матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 23033,00 грн.

Суддя Березяк Н.Є

Секретар судового засідання Кравець О.І.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: ОСОБА_2 - представник

від третьої особи : не зявився

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов Яворівською районною радою до Приватного підприємства «Тепло-технічний сервіс» за участь третьої особи без самостійних вимог на предмет спору : Державної фінансової інспекції у Львівській області про стягнення матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 23033,00 грн.

Розгляд справи відкладався з підстав і мотивів, викладених в ухвалах суду.

В судових засіданнях представники позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задоволити позов з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві та наданих в судових засіданнях поясненнях. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на ті обставини, що під час проведення Державною фінансовою інспекцією у Львівській області ревізії фінансово-господарської діяльності Яворівської районної ради було виявлено завищення обсягів виконаних робіт на суму 23033,00 грн. , чим позивачу завдано збитків.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на ті обставини, що весь обсяг робіт та їх вартість по технічному нагляду на обєкті «Монтаж системи підігріву води з установкою колекторів сонячної енергії у Новояворівській районній лікарні №1» визначено умовами договору № 359 від 31.07.2012 року , укладеного між Яворівською міською радою та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3. В звязку з відсутністю коштів у Яворівської районної ради, оплату вартості робіт з технічного нагляду було здійснено для ФОП ОСОБА_3 відповідачем за поданням позивача відповідно до Додаткового договору №4. Як стверджує відповідач, кошти за роботи з технічного нагляду скеровані підприємцю, а відтак у позивача відсутні правові підстави стягувати з ПП «Тепло-технічний сервіс» збитки у розмірі сплачених грошових коштів іншій особі.

В судовому завданні 30.11.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

16.07.2012 року між Яворівською районною радою (Замовник) та Приватним підприємством «Тепло-технічний сервіс» (Виконавцем) було укладено Договір №17 відповідно до якого Виконавець взяв на себе зобовязання здійснити монтаж системи підігріву води з установкою колекторів сонячної енергії в Новояворівській районній лікарні №1 Управління охорони здоровя Львівської області в рамках реалізації проекту під назвою: «Відновлювальні джерела енергії - рецепт покращення якості навколишнього середовища на території Повіту Любачівського та Яворівського району, спів фінансованого Європейським Союзом з Європейського Інструменту Добросусідства і Партнерства в рамках Програми прикордонного співробітництва Польща-Білорусь-Україна 2007-2013», а замовник зобовязався прийняти і оплатити вартість робіт в розмірі 1 618 301,00 грн.

Між сторонами було укладено ряд додаткових договорів відповідно до умов одного з них зменшено вартість робіт в звязку із зміною курсу іноземної валюти на момент її конвертування (Додатковий договір №1 від 07.08.2012 року) а саме: 1 454 640,81 грн.

Згідно Договору № 359 від 31.07.2013 року, укладеного між Яворівською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, виконавець взяв на себе зобовязання виконати роботи (надати послуги) по здійсненню технічного нагляду на обєкті «Монтаж системи підігріву води з установкою колекторів сонячної енергії у Новояворівській районній лікарні №1» . Вартість виконаних робіт, які повинна була сплатити Яворівська районна рада відповідно до п.2.1 Договору становила 29 433 грн.

У звязку з відсутністю коштів, між Яворівською районною радою та Приватним підприємством «Тепло-технічний сервіс» 17.12.2012 року було укладено додатковий договір №4 до Договору №17 від 16.07.2012 року, відповідно до якого оплату вартості робіт по здійсненню технічного нагляду на вказаному обєкті зобовязувалось здійснити ПП «Тепло-технічний сервіс» за поданням Яворівської районної ради та виставленого кошторису.

Під час проведення Державною фінансовою інспекцією у Львівській області ревізії фінансово-господарської діяльності Яворівської районної ради за період з 01.01.2012 року по 17.04.2015 року, ревізією було встановлено завищення вартості робіт з технічного нагляду на суму 23033 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що внаслідок завищення обсягів виконаних робіт з технічного нагляду, Яворівській районній раді завдано збитки на суму 23033 грн., які він просить стягнути з відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно статті 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість послуг технічного нагляду визначена у договорі, укладеному між Яворівською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 № 359 від 31.07.2012 року (п. 2.1 договору) та погоджена обома сторонами. Зміни до даного договору в частині вартості послуг сторони не вносили, вартість наданих послуг оплачена відповідачем - ФОП ОСОБА_3 за поданням Яворівської районної ради .

Судом встановлено, що договір не визнавався судом недійсним повністю чи в частині.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 224 ЦК України, згідно якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобовязання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;

- вина боржника..

Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобовязання, розмір збитків, причинний звязок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доводиться кредитором. Це кореспондує загальним положенням процесуального законодавства (ч. 1 ст. 60 ЦПК і ст. 33 ГПК), відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи. (Роз'яснення, Вищий арбітражний суд, від 01.04.1994, № 02-5/215 „Про деякі питання практики вирішення спорів повязаних з відшкодуванням шкоди).

Враховуючи те, що договір на здійснення технічного нагляду укладався між позивачем і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, якому і сплачена вартість робіт визначена умовами договору № 359 від 21.07.2012 року на добровільних засадах, вартість наданих послуг була погоджена позивачем, акт виконаних підрядних робіт підписаний між сторонами без будь-яких зауважень до їх якості чи обсягу, відсутні такі умови застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків до відповідача, як протиправна поведінка, вина та причинний звязок.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Факт завдання йому збитків та вину відповідача у цьому позивач обґрунтовує ОСОБА_4 від 07.08.2015 року ревізії фінансово-господарської діяльності Яворівської районної ради за період з 01.01.2012 року по 17.04.2015 року. ОСОБА_4 не може бути належним та допустимим доказом, в розумінні приписів ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, в підтвердження факту завдання збитків. Згідно з п. 1 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року № 550, акт ревізії - документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта. Суд відзначає, що за своєю правовою природою акт ревізії не має обовязкового характеру, такий не може бути предметом судового спору, оскільки є документом, що фіксує факт проведення ревізії та результати такої. Акт ревізії є лише підставою для прийняття компетентним органом відповідного індивідуально-правового акту, який, у свою чергу, покликаний спричинити виникнення, зміну чи припинення певних права та обовязків певному колу субєктів.

В матеріалах справи відсутні, та позивачем не надані належні і допустимі докази самого факту завдання збитків, протиправності дій боржника та причинного звязку між такими діями та завданими позивачу збитками.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, враховуючи практику застосування законодавства вищою судовою інстанцією, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Керуючись ст..ст.3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82, 83,84,85 , ГПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду .

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01.12.2015 року.

Суддя Березяк Н.Є.