ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р.Справа № 916/3179/15

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкова Р.В.

судді Гуляк Г.І. та судді Петренко Н.Д.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Комунального підприємства "Міськзелентрест"

до відповідача: Приватного підприємства "Дорлідер"

про стягнення 117015,00 грн.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача: не з`явився.

встановив:

Позивач, Комунальне підприємство "Міськзелентрест", звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Приватного підприємства "Дорлідер", 115482,05 грн. Заявою від 06.11.2015 р. вихід. № 2562 позивач уточнив свої вимоги та просить стягнути 61838,21 грн. основного боргу, 3994,92 грн. 3% річних. 4374,42 грн. пені, 46807,45 грн. інфляційних.

В обґрунтування своїх вимог посилається на невиконання відповідачем умов договору від 01.10.2014 в частині оплати виконаних робіт, виконання позивачем робіт у повному обсязі, оформлення їх актами приймання, встановлення договором відповідальності у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та на інші вказані у позовній заяві обставини.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на пунктом 3.2 договору, відповідно до якого оплата здійснюється після отримання коштів від замовника, неврахування позивачем умов п.3.4 договору про утримання 2% генпідрядного відсотку, від суми оплати, необхідність внесення змін у розрахунок штрафних санкцій внаслідок невірного визначення періоду нарахування штрафних санкцій та суми основного боргу, незрозумілість розрахунків позивача та на інші вказані у відзиві та поясненнях обставини. Відповідач також заявив про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені, посилаючись на пропуск встановленого ч.2 ст.258 Цивільного Кодексу України строку позовної давності у 1 рік.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між сторонами 01.10.2012 р. був підписаний договір субпідряду № ГЗТ-181/12, відповідно до якого позивач (субпідрядник) зобовязався на свій ризик власними та/або залученими силами і засобами із своїх матеріалів виконати роботи по капітальному ремонту внутрішньоквартального проїзду за адресою вул. Середня, 61 в м.Оде6сі, а відповідач (генпідрядник) зобовязався прийняти і оплатити виконані роботи відповідно до умов договору (п.1.1).

Фактично між сторонами виникли взаємні права та обовязки характерні для договору підряду.

Відповідно до п.1 ст.837 Цивільного Кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст.629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 Господарського Кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач свої зобовязання за договором виконав, що підтверджується актом № 625 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2012 року. Вартість робіт склала 61838,21 грн.

Відповідно до ст.530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок оплати встановлений сторонами у п.3.2 договору, відповідно до якого оплата здійснюється відповідачем позивачу на його поточний рахунок в національній валюті України по факту виконаної роботи протягом 5-ти робочих днів, за умови отримання оплати за виконані роботи від замовника, на підставі актів виконаних робіт, довідки про виконані роботи, за вирахуванням генпідрядного відсотку, згідно з п.3.4 договору.

Таким чином, вказана узгоджена сторонами норма договору передбачає виникнення у відповідача обовязку здійснити оплату виконаних робіт лише після отримання коштів від замовника та у розмірі, що зменшується на визначену сторонами у п.3.4 договору суму генпідрядного відсотку. Пункт 3.4 договору встановлює його розмір у вигляді 2% від вартості виконаних робіт.

Під час розгляду справи судом встановлено, що замовником робіт є управління дорожнього господарства Одеської міської ради відповідно до договору від 29.08.2012 р. № 58сн, тоді як відповідач є генпідрядником, а позивач, - субпідрядником.

Оплата замовником здійснена на рахунок відповідача як генпідрядника 04.04.2013 р., що підтверджується платіжним дорученням № 106 від 21.03.2013 р. на суму 61838,21 грн. Саме з цієї дати слід виходити при визначенні моменту, з якого у відповідача виник обовязок щодо сплати коштів позивачу з урахуванням п.3.2 договору.

В порушення наведених вище норм закону, а також умов договору, відповідач свої зобов'язання щодо оплати належним чином не виконав. З урахуванням передбаченого договором зменшення суми оплати на 2% (п.3.2 та п.3.4), розмір заборгованості становить 60601,45 грн.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного Кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного Кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної правової норми позивачем нараховані 3994,92 грн. 3% річних за період з 08.04.2013 р. по 02.06.2015 р. Разом з цим, внаслідок невірного визначення позивачем розміру основного боргу (61838,21 грн. замість 60601,45 грн.), обґрунтований розмір 3% річних за вказаний період становить 3915,02 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення 46807,45 грн. інфляційних за період з квітня 2013 року по травень 2015 року включно. Враховуючи невірне визначення позивачем розміру основного боргу, обґрунтований розмір інфляційних за вказаний період становить 45897,25 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення 4374,42 грн. пені за період з 08.04.2013 р. по 08.10.2013 р.

Дійсно, п.7.1 договору передбачає відповідальність відповідача у вигляді пені у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення оплати за виконані роботи.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст.551 ЦК України визначає, що, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення 4374,42 грн. пені обґрунтовані, але задоволенню не підлягають внаслідок пропуску передбаченого п.2 ст.258 Цивільного Кодексу України спеціального строку позовної давності в 1 рік стосовно вимог про стягнення неустойки.

Пункт 4 ст.267 Цивільного Кодексу України визначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного суд вважає вимоги позивача про стягнення 262380,00 грн. основного боргу, 20832,25 грн. 3% річних, 191699,90 грн. інфляційних обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення 61838,21 грн. основного боргу, 3994,92 грн. 3% річних, 4374,42 грн. пені, 46807,45 грн. інфляційних підлягають задоволенню частково у розмірі 60601,45 грн. основного боргу, 3915,02 грн. 3% річних, 45897,25 грн. інфляційних.

Відповідно до ст.ст.44,49 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 267, 525, 526, 530, 549, 551, 610-612, 629, 837 Цивільного Кодексу України, ст.193 Господарського Кодексу України, ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд,-

вирішив:

1. Позов Комунального підприємства "Міськзелентрест" до Приватного підприємства "Дорлідер" про стягнення 61838,21 грн. основного боргу, 3994,92 грн. 3% річних, 4374,42 грн. пені, 46807,45 грн. інфляційних - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Дорлідер" (67560, Одеська область, Комінтернівський район, сільрада Красносільська, цілісний майновий комплекс, 21 км Старокиївське шосе 30 А, ) на користь Комунального підприємства "Міськзелентрест" (65070, м. Одеса, вул. Варненська, 27 - а, ) 60 601/шістдесят тисяч шістсот одну/грн. 45 коп. основного боргу, 3 915/три тисячі девятсот пятнадцять/грн. 02 коп. 3% річних, 45 897/сорок пять тисяч вісімсот девяносто сім/грн. 25 коп. інфляційних, 2 309/дві тисячі триста девять/грн. 64 коп. витрат зі сплати судового збору

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 23.11.2015 року.

Повний текст рішення складений 07.12.2015.

Примітка: в судовому засіданні 23.11.2015 р. при оголошенні вступної та резолютивної частини даного рішення, сторонам було повідомлено, що повний текст рішення буде підписано 30.11.2015 р. Однак у звязку з перебуванням судді Гуляк Г.І. на лікарняному з 27.11.2015 р. по 04.12.2015 р. включно, повний текст даного судового рішення було оформлено відповідно до вимог ст.ст. 84 85 ГПК України 07.12.2015 р.

Головуючий суддя Р.В. Волков

Суддя Г.І. Гуляк

Суддя Н.Д. Петренко