Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "26" листопада 2015 р. Справа № 906/1551/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

при секретарі Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №1267-О від 26.04.2013

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 535292,02грн

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 535292,02грн, з яких: 223715,33грн - заборгованість за кредитом, 165429,67грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 128288,91грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1000,00грн - штраф (фіксована частина), 16858,11грн - штраф (відсоток від ліміту).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо сплати коштів згідно умов кредитного договору №ZRWКLOК1386 від 20.02.2012.

В якості правових підстав позову позивач визначає ст.ст.16, 526, 527, 530, 543, 554, 589, 590, 610, 1050, 1054, ЦК України, ст.193 ГК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, довідку від 26.11.2015, згідно якої вимоги позивача щодо стягнення боргу в сумі 535292,02грн залишаються незмінними. Також, надав письмове пояснення стосовно періодів нарахування відсотків за користування кредитом (з 24.02.2012 по 05.06.2015) та пені (з 07.11.2013 по 05.06.2015).

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно і належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 54-55).

Відповідно до п. п. 3.9.1 та 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач у справі був належним чином повідомлений судом за адресою, вказаною у позовній заяві, про час та місце судового розгляду справи, а тому нез'явлення його або його представника не перешкоджає вирішенню спору.

У зв'язку з цим, відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.02.2012 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" в особі директора філії Житомирське регіональне управління ПАТ КБ Приватбанк (Банк, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Позичальник, відповідач) укладено кредитний договір №ZRWКLOК1386 (далі - Кредитний договір) (а.с. 32-36), зокрема, на таких умовах:

- вид кредиту - відновлювальна кредитна лінія (п. А.1);

- ліміт кредитного договору - 340405,13грн, у тому числі: 320000,00грн - на ремонт основних засобів і 3242,98грн на оплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.5, 2.2.12 цього Договору, у розмірі по 0,00грн для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна шляхом перерахування за реквізитами п.2.1.1 за кожним договором застави, у розмірі 17162,15грн на сплату судових витрат, передбачених п.п.2.2.15, 2.3.13, 5.8 цього Договору.

Ліміт кредитування на конкретну дату ("поточний ліміт") визначається сумою кредитних коштів, яка у цю дату може знаходитись у користуванні Позичальника. Поточний ліміт встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту, зазначеним у Додатку №1 до цього Договору (п.А.2.1 Кредитного договору).

У п.А.3 Кредитного договору сторони домовились про те, що термін повернення кредиту згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 до цього Договору). Згідно зі ст.ст.212, 651 ЦК України у разі порушення Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов'язань, має право змінити умови Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому, Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У разі непогашення заборгованості за цим Договором у строк, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості у період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов'язань термін повернення кредиту здійснюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 до цього Договору).

Рахунки для обслуговування кредиту, згідно з п.А.4 Кредитного договору: транзитний рахунок №0731.

Зобов'язання Позичальника забезпечуються: Договором іпотеки №ZRWКLOК01386/DI від 20.02.2012, Договором поруки №ZRWКLOК01386/DР від 20.02.2012 (А.5 Кредитного договору).

Відповідно до п.А.6 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує відсотки у розмірі 24% річних. У разі невиконання та/або неналежного виконання Позичальником зобов'язань, передбачених п.2.2.13 цього Договору, Банк збільшує процентну ставку на 5% річних за кожен випадок невиконання та/або неналежного виконання. При цьому, Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов'язань, передбачених п.2.2.13 цього Договору, і дати початку нарахування підвищених відсотків. За умови відновлення виконання Позичальником зобов'язань, передбачених п.2.2.13 цього Договору, Позичальник за користування кредитом сплачує відсотки у розмірі 24% річних. При цьому, Банк направляє письмове повідомлення Позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі 24% річних і дати початку її нарахування.

У п. А.7 Кредитного договору передбачено, що у разі порушення Позичальником будь-якого грошового зобов'язання Позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Предмет договору, права та обов'язки сторін, забезпечення зобов'язань Позичальника сторони обумовили у розділах 1-3 Кредитного договору.

Згідно п.4.1. Кредитного договору передбачено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п.1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 Позичальник сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у п.А.6.

У п.4.5. Кредитного договору сторони домовились, що Позичальник сплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування згідно п.А.10.

Зобов'язання за цим кредитним договором виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від Позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим Договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно з п.п. 2.2.15, 2.3.13, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - відсотків, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене п.7.3. Остаточне погашення заборгованості за кредитним договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п.1.2. У разі несплати винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, визначені у цьому Договорі, вони вважаються простроченими. У разі розрахунку витрат Банку відповідно до п.п.2.2.15, 2.3.13 за погодженням сторін можлива зміна термінів погашення кредиту (п.4.9. Кредитного договору).

Відповідальність сторін передбачено у розділі 5 Кредитного договору, відповідно до п.5.1. якого зазначено, що у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.2.2.2, 4.1, 4.4, 4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, винагороди, передбаченої п.п.2.2.5, 4.4, 4.5, 4.6 Позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який виплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права, передбаченого п.А.3, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі, зазначеному у п.А.7, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

У разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п.2.2.7., 2.2.8., 2.2.11., 4.9., 7.1. Позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту. Сплата штрафу здійснюється у гривні.

У п.5.5. Кредитного договору передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п.5.1., 5.2., 5.3., здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконане Позичальником.

Згідно п.5.9. Кредитного договору у разі порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило за собою звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00грн + 5% від суми встановленого у п.А.2 ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів і платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна.

Строк дії Кредитного договору сторони визначили у п. 6.1.

У Додатку №1 до Кредитного договору сторони передбачили Графік зменшення поточного ліміту (а.с. 36, зворотній бік).

Факт належного виконання позивачем свого зобов'язання перед відповідачем щодо надання коштів підтверджується банківськими виписками (а.с. 62-76).

Відповідач свої зобов'язання з повернення кредитних коштів виконав не належним чином, станом на 05.06.2015 заборгованість за кредитом становить 223715,33грн, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 165429,67грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 128288,91грн, 1000,00грн - штраф (фіксована частина), 16858,11грн - штраф (відсоток від ліміту).

Дослідивши наявні у справі докази в сукупності за правилами ст.43 ГПК України, господарський суд прийшов до висновку задовольнити позовні вимоги, з огляду на таке.

Відповідно до ст.11 ЦК України, з якою кореспондується ст.174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Враховуючи дійсну правову природу відносин, які виникли між сторонами у справі на підставі фактичних їх дій, останні підпадають під правове регулювання параграфа 2 глави 72 Цивільного кодексу України, оскільки Кредитний договір від 20.02.2012 має ознаки Договору кредиту.

За правилами ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, у силу ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач станом на дату закінчення строку повернення кредиту не повернув позивачеві кредитні кошти у повному обсязі.

З врахуванням наведеного, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача боргу за тілом кредиту в сумі 223715,33грн.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується сплатити кредитору відсотки за користування кредитом.

Відповідно до статті 1056 -1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Пунктами А.6-А.7 Кредитного договору сторони визначили умови щодо сплати відсотків за користування кредитом, про що суд зазначав вище.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми відсотків (за період з 24.02.2012 по 05.06.2015), суд визнав його арифметично правильним та таким, що підлягає задоволенню в заявленій сумі - 165429,67грн.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Як суд вказував вище, у п.п.5.1., 5.2., 5.9. Кредитного договору передбачена відповідальність Позичальника за порушення зобов'язань у вигляді сплати пені та штрафу.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 128288,91грн (за період з 07.11.2013 по 05.06.2015).

Суд, з огляду на вимоги ч.1 ст.4-7 і ст.43 ГПК України, погоджується з сумою пені, нарахованою позивачем, відтак, задовольняє її в заявленому розмірі - 128288,91грн.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено ч.2 ст.231 ГК України.

Окрім того, згідно правової позиції Верховного Суду України у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності (постанова Верховного Суду України від 27.04.2012 у справі №06/5026/1052/2011, постанова Верховного Суду України від 06.11.2013 за позовом ПАТ "Перший Український міжнародний банк").

Відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Таким чином, розмір штрафу за порушення грошового зобов'язання визначається виключно у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання.

З врахуванням вищевикладеного, заявлений позивачем штраф (відсоток від ліміту) у розмірі 16858,11грн та штраф (фіксована частина) у сумі 1000,00грн суд визнає обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України позивач довів обґрунтованість своїх вимог у повному обсязі.

Відповідач позов щодо предмету та підстав не оспорив, доказів погашення суми боргу не надав, у клопотанні від 26.10.2015 позовні вимоги визнав (а.с.49).

У відповідності до ч.5 ст.49 ГПК України господарський суд покладає сплату судового збору на відповідача, оскільки він спонукав позивача звернутися з позовною заявою до суду.

Крім того, у відповідності до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з платіжного доручення №ВО907В0UNO від 07.07.2015 (а.с. 8), позивачем сплачено судовий збір у сумі 10688,68грн.

Ціна позову становить 535292,02грн.

Таким чином, виходячи із зазначеної ціни позову, розмір судового збору становить 8029,38грн (535292,02грн х 1,5%).

З урахуванням наведеного, господарський суд повертає позивачу судовий збір з Державного бюджету України в сумі 2659,30грн (10688,68грн - 8029,38грн) ухвалою суду.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (12505, Житомирська область, м. Коростишів, вул. Героїв Танкістів, буд.85; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570):

- 223715,33грн - заборгованості за кредитом,

- 165429,67грн - заборгованості по відсотках за користування кредитом,

- 128288,91грн - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором,

- 1000,00грн - штрафу (фіксована частина),

- 16858,11грн - штрафу (відсоток від ліміту),

- 8029,38грн - судового збору.

3. Повернути ухвалою суду Публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570) з Державного бюджету України 2659,30грн судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №ВО907В0UNO від 07.07.2015 у зв'язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.12.15

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - відповідачу (рек. з повід.)