ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Справа № 912/2346/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Демидової А.М., Акулової Н.В.(доповідач), Воліка І.М.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" м.Суми
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 року
та рішенняГосподарського суду Кіровоградської області від 22.07.2015 року
у справі№912/2346/15 Господарського суду Кіровоградської області
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" м.Суми
до Приватного акціонерного товариства "Креатив" м.Кіровоград
простягнення заборгованості за договором поставки в сумі 4 387 178,70 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Бонтлаб В.В. (дов. б/н від 08.01.2015 року);

від відповідача: Дорошенко В.В. (дов.№37Д-10 від 19.10.2015 року);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 22.07.2015 року у справі №912/2346/15 (суддя: Балик В.М.) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Креатив" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" 35 080,00 грн. заборгованості; в частині позовних вимог про стягнення 4 352 098,70 грн. відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 року у справі №912/2346/15 (судді: Євстигнеєв О.С., Бахмат Р.М., Науменко І.М.) апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" залишено без задоволення; рішення господарського суду Кіровоградської області від 22 липня 2015 року у справі №912/2346/15 залишено без зміни.

Прийняті судові акти в частині задоволення позовних вимог мотивовані тим, що відповідачем свої зобов'язання щодо оплати первісної ціни отриманого товару не виконано, грошові кошти в сумі 35 080, 00 грн. на користь продавця не сплачено, тому позовні вимоги в частині стягнення 35 080, 00 грн. решти первісної ціни поставленого товару підлягають задоволенню. В частині відмови у позовних вимогах, прийняті судові акти мотивовані тим, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем не підписана Додаткова угода визначення ціни та акт визначення кінцевої ціни, що сторонами визначено як обов'язкова передумова для здійснення остаточного розрахунку за договором. Таким чином сторонами не погоджена остаточна ціна соняшнику, яка згідно п.5.2. договору має бути сплачена протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди і акту визначення кінцевої ціни.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" звернулося з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить суд скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 року та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.07.2015 року у справі №912/2346/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Агрохім-Партнер" до ПАТ "Креатив" у повному обсязі.

В касаційній скарзі скаржник посилається на порушення та невірне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи касаційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача, у судовому засіданні, заперечував проти задоволення касаційної скарги, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши представників сторін, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.09.2014р. між приватним акціонерним товариством "Креатив" (Покупець) і товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" (Продавець) укладено договір поставки №С14-00378 відповідно до предмету якого, Продавець зобов'язався поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2014 року на умовах даного договору. (п.1.1. Договору).

Кількість товару, що поставляється за даним договором (залікова вага, визначена на вагах Покупця шляхом перерахунку на базисні показники якості вказані в п. 2.1. даного договору) -450 тонн +- 10% (за вибором Покупця) (п.4.1. договору).

Для оприбуткування Покупцем поставленого товару, Продавець надає Покупцю видаткові накладні на кількість фактично поставленого товару по ціні 1000 грн., в т.ч. ПДВ, виписані датою фактичної поставки. Вказана ціна для оприбуткування товару є первісною. Подальше визначення ціни здійснюється сторонами в порядку, встановленому у п.4.3-4.3.1 даного договору (п. 4.2.).

Відповідно до пункту 4.3. Договору сторони погодили, що згідно встановленого сторонами порядку визначення ціни, ціна товару з якісними показниками, передбаченими в п. 2.1. даного договору, встановлюється сторонами шляхом укладання додаткової угоди (додаткова угода визначення ціни) та визначається як середня ринкова закупівельна ціна насіння соняшнику на аналогічних умовах поставки на дату підписання зазначеної додаткової угоди, але не пізніше 1 лютого 2015р., зменшена на 16% річних, нарахованих на суму здійсненої оплати (відповідно до п. 5.1. договору) з дати перерахування коштів до дати переоцінки, за кожну фактично поставлену тонну партії товару, що переоцінюється. Визначена таким чином ціна товару може як перевищувати первісну ціну для оприбуткування, вказану в п. 4.2. даного договору, так і бути меншою.

Пунктом 4.5. договору встановлено, що у випадку неотримання Покупцем до 1 лютого 2015р. (включно) додаткової угоди визначення ціни, Покупець складає та направляє Продавцю Додаткову угоду визначення ціни, в якій ціна визначається як середня ринкова закупівельна ціна насіння соняшнику на аналогічних умовах поставки станом на 1 лютого 2015р. Складена та направлена таким чином додаткова угода визначення ціни є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Для розрахунків на підставі додаткової угоди визначення ціни формується акт визначення кінцевої ціни та вартості товару з врахуванням вимог даного розділу.(п.4.7. Договору).

Сума договору визначається шляхом множення кількості поставленого товару на остаточну ціну товару. Попередня сума договору (виходячи з первісної ціни) - 450000,00 грн. в т.ч. ПДВ (п.п. 4.8. 4.9. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору Покупець зобов'язався здійснити оплату товару на умовах передоплати у сумі, вказаній в п. 4.9. договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця на підставі рахунку-фактури.

Остаточний розрахунок (доплата Покупцем або повернення коштів Продавцем) здійснюється після фактичного отримання товару згідно з умовами даного договору та проведення досліджень поставленого товару на відповідність його якості вимогам п. 2.1. даного договору, протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (п. 4.3.) та акту визначення кінцевої ціни (п. 4.7.), виходячи з остаточної ціни на товар відповідно до п. 4.6. даного договору. (п.5.2 Договору).

Відповідно до п.9.1. договір набрав силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання всіх умов, передбачених даним договором.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статей 6, 627, 628 та 638 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ч.1 до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання договірних зобов'язань позивач поставив відповідачу соняшник у загальній кількості 485,08 тн. на суму 485 080,00 грн., що вбачається з копій видаткових накладних №296 від 07.10.2014р., №297 від 08.10.2014р., №298 від 09.10.2014р., №299 від 10.10.2014р., №302 від 14.10.2014р., №325 від 22.10.2014р. і №326 від 08.11.2014р. та копій товарно-транспортних накладних №027445 від 06.10.2014р., №№027453, 027454,027455 від 07.10.2014р.,№№027459, 027460 від 08.10.2014р., №№ 027466, 027468 від 09.10.2014р., №027513 від 21.10.2014р., №55 від 07.11.2014р.

Представник відповідача за довіреностями №5311 від 06.10.2014р., №5585 від 20.10.2014р. та №5871 від 06.11.2014р. прийняв товар, про що свідчить його підпис на видаткових накладних.

Позивачем на оплату товару були виставлені рахунки: №153 від 24.09.2014р. на суму 450000,00 грн. з ПДВ та №206 від 22.10.2014р. на суму 35080,00 грн. з ПДВ.

Відповідач здійснив оплату товару первісної ціни товару частково у сумі 450000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку з АТ "УкрСиббанк" від 02.10.2014р.; відповідачем свої зобов'язання, щодо оплати первісної ціни отриманого товару не виконано, грошові кошти у сумі 35 080,00 на користь продавця не сплачено.

Тому суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 35 080,00 грн решти первісної ціни поставленого товару підлягають задоволенню.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що 15.05.2015 позивачем на адресу відповідача направлено лист від 07.04.2015 № 33, за змістом якого позивач просив зафіксувати ціну поставки соняшника в межах ринкових цін в регіоні, а саме - 10050,00 грн з ПДВ, а також провести кінцевий розрахунок по договору. Одночасно позивачем на адресу відповідача направлено для підписання Додаткову угоду від 07.04.2015 № С14-00378/1 до Договору, Акт переоцінки насіння соняшнику від 07.04.2015 № 1 до Договору, а також рахунок на оплату від 07.04.2015 № 80. Згідно вказаних документів проведена переоцінка насіння соняшнику, поставленого у період з 07.10.2014 по 08.11.2014 відповідачеві у кількості 485080,00 тонн. Загальна вартість поставленого Товару після переоцінки (з урахуванням здійсненої відповідачем передплати в сумі 450000,00 грн) складає 4 352 098,70 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 4 352 098,70 грн. вартості товару згідно Акта переоцінки, суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Відповідно до пункту 4.3. Договору сторони погодили, що згідно встановленого сторонами порядку визначення ціни, ціна товару з якісними показниками, передбаченими в п. 2.1. даного договору, встановлюється сторонами шляхом укладання додаткової угоди (додаткова угода визначення ціни) та визначається як середня ринкова закупівельна ціна насіння соняшнику на аналогічних умовах поставки на дату підписання зазначеної додаткової угоди, але не пізніше 1 лютого 2015р., зменшена на 16% річних, нарахованих на суму здійсненої оплати (відповідно до п. 5.1. договору) з дати перерахування коштів до дати переоцінки, за кожну фактично поставлену тонну партії товару, що переоцінюється. Визначена таким чином ціна товару може як перевищувати первісну ціну для оприбуткування, вказану в п. 4.2. даного договору, так і бути меншою.

Для розрахунків на підставі додаткової угоди визначення ціни формується акт визначення кінцевої ціни та вартості товару з врахуванням вимог даного розділу.(п.4.7. Договору).

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили, що остаточний розрахунок (доплата Покупцем або повернення коштів Продавцем) здійснюється після фактичного отримання товару згідно з умовами даного договору та проведення досліджень поставленого товару на відповідність його якості вимогам п. 2.1. даного договору, протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (п. 4.3.) та акту визначення кінцевої ціни (п.4.7.), виходячи з остаточної ціни на товар відповідно до п. 4.6. даного договору.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в порушення терміну, визначеного п. 4.3 Договору (а саме: додаткова угода визначення ціни повинна бути підписана не пізніше 1 лютого 2015 року) примірник Додаткової угоди визначення ціни, яку складено 07.04.2015, Акта переоцінки насіння соняшника від 07.04.2015, а також рахунок на оплату від 07.04.2015 № 80 на загальну суму 4387178,70 грн, позивачем направлено на адресу відповідача лише 15.05.2015.

Вказані примірники Додаткової угоди та Акта переоцінки, відповідачем ще не підписано та позивачеві не повернуто.

Згідно п. 4.5. договору поставки, у випадку неотримання Покупцем до 1 лютого 2015р. (включно) додаткової угоди визначення ціни, Покупець складає та направляє Продавцю додаткову угоду визначення ціни, в якій ціна визначається як середня ринкова закупівельна ціна насіння соняшнику на аналогічних умовах поставки станом на 1 лютого 2015р. Складена та направлена таким чином додаткова угода визначення ціни є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в матеріалах справи відповідна угода, складена відповідачем, відсутня. Таким чином, сторонами не погоджена остаточна ціна соняшнику.

Тому суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині є передчасними.

Доводи позивача, що подання відповідачем зустрічного позову, розрахунок ціни якого було проведено виходячи з п. 6.6. договору поставки і суми 4387178,70 грн. (яка включає і ціну товару з переоцінкою) є погодженням умов додаткової угоди №С14-00378/1 від 07.04.2015р. у розумінні ч. 2 ст. 642 ЦК України не можуть слугувати підставою для скасування прийнятих судових актів, оскільки подання відповідачем зустрічного позову не свідчить про вчинення дій, які б засвідчували бажання приватного акціонерного товариства "Креатив" до укладення додаткової угоди. Крім того, зустрічний позов не розглядався по суті, а був повернутий заявнику без розгляду.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки судів попередніх інстанцій такими, що відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, оскільки суд першої інстанції та апеляційний господарський суд в порядку ст.ст.43, 47, 33, 34, 43, 101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили та належним чином оцінили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізували відносини сторін. На підставі встановлених фактичних обставин з'ясували дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосували матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини.

Згідно ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє на підставі вже встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи лише застосування ними норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішення або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково їх перевіряти.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанції норм права при прийнятті оскаржуваних судових актів не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду колегією суддів Вищого господарського суду України не вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 ,11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" м.Суми залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 року та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.07.2015 року у справі №912/2346/15 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді: Н.В. Акулова

І.М. Волік