ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"24" листопада 2015 р. Справа № 911/4455/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями Еконія, Черкаська обл., м. Золотоноша

до Товариства з обмеженою відповідальністю Анелє, Київська обл., м. Вишневе

про стягнення 288 504,44 гривень

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 05.11.2014)

встановив:

28.09.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями Еконія (далі- ТОВ підприємство з іноземними інвестиціями Еконія/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Анелє (далі-ТОВ Анелє/відповідач) про стягнення 288 504,44 гривень, з яких 182 000,56 грн заборгованості за дистрибуторським договором №35/10-Д від 08.09.2010, право вимоги за яким перейшло до позивача за договором про переведення боргу №2 від 07.07.2014, а також нарахованих на зазначену суму боргу 5 878,87 грн 3% річних та 100 625,01 грн інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.10.2015 порушено провадження у справі №911/4455/15, розгляд справи призначено на 13.10.2015.

13.10.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.10.2015 розгляд справи відкладено на 17.11.2015 у зв'язку з неприбуттям у судове засідання представників сторін.

11.11.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» передбачено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як слідує зі змісту заявленої позивачем заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, остання обгрунтована складним матеріальним становищем відповідача, а також припущеннями позивача про потенційну можливість відчуження відповідачем належного йому майна, що унеможливить виконання рішення суду.

Однак, суду не надано доказів, які підтверджували б наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заявленого позивачем заходу до забезпечення позову у даній справі, у той час як посилання позивача на ухилення відповідача від сплати боргу та потенційну можливість відчуження належного йому майна, а відтак ускладнення виконання судового рішення, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суд, у відповідності до ст. 66 ГПК України, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову з огляду на її необґрунтованість.

Крім того, 11.11.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про зміну підстави позову та зменшення ціни позову, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 98 313,89 грн, з яких: 69 033,28 грн заборгованості за дистрибуторським договором №09/14-Д від 19.05.2014, та нарахованих на означену суму боргу 20 119, 73 грн пені та 9 160,88 грн 25% річних.

Частиною 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції статтею 22 ГПК України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Як слідує зі змісту поданої позивачем позовної заяви, останнім заявлено вимогу про стягнення боргу, 3% річних та інфляційних втрат за дистрибуторським договором №35/10-Д від 08.09.2010, у той час як відповідно до поданої 11.11.2015 заяви про зміну підстави позову та зменшення ціни позову позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за дистрибуторським договором №09/14-Д від 19.05.2014 та відповідно нарахованих сум пені і 25% річних, що первісно заявлені не були, тобто позивачем змінено предмет та підставу даного позову шляхом предявлення інших вимог, обгрунтованих підставами, відмінними від заявлених при поданні позову.

З огляду наведеного, суд дійшов висновку про відмову в прийнятті заяви позивача про про зміну підстави позову та зменшення ціни позову з підстав її невідповідності вимогам ст. 22 ГПК України.

16.11.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.11.2015 розгляд даної справи було відкладено на 24.11.2015, а також поперджено позивача про залишення позову без розгляду у порядку, передбаченому п. 5 ст. 81 ГПК України, у звязку з неприбуттям уповноваженого представника позивача у судове засідання.

Натомість, в судове засідання 24.11.2015 представник позивача не прибув.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки в судове засідання 24.11.2015 представник позивача не прибув, у той час як його неприбуття перешкоджає вирішенню спору у даній справі, суд дійшов висновку про залишення без розгляду позову Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями Еконія до Товариства з обмеженою відповідальністю Анелє про стягнення 288 504,44 гривень, в порядку п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 5 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями Еконія до Товариства з обмеженою відповідальністю Анелє про стягнення 288 504,44 гривень залишити без розгляду.

Суддя В.А. Ярема