УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30.11.2015Справа № 910/30234/15
Суддя Борисенко І.І., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайко Станіслав Анатолійович

до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк"

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі (п. 4 ст. 63 ГПК України).

Позивачем в порушення пункту третього частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності 01.09.2015р. було внесено зміни у Закон України "Про судовий збір" зокрема щодо ставок судового збору та пільг щодо сплати судового збору.

Так, згідно з частиною 2 статті 4 вказаного Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто від 1 218,00 грн. до 182 700,00 грн.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» станом на 01.01.2015р. мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1 218,00 гривень.

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд:

- визнати припиненим Договір № 5-1/23-06 від 03.03.2004 про підтримку членства в Міжнародній платіжній системі VISA International з 11.06.2015;

- визнати припиненим Договір № 5-2/23-06 від 03.03.2004 про проведення розрахунків за операціями з платіжними картками Банка асоційованого члена МПС з 11.06.2015;

- припинити обтяження на майнові права за Договором застави майнових прав № 5/23-06 від 03.03.2004, а саме: право вимоги коштів у сумі 840 000,00 доларів США з вкладного (депозитного) рахунку (рахунку гарантійного депозиту), відкритого відповідно до Договору гарантійного депозиту від 21.07.1999 №1949/23-99 (Депозитний договір), строк дії до 03.09.2015;

- зобов'язати ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» виконати пункт 4.2. Договору Гарантійного депозиту, шляхом переказу коштів в сумі 840 000,00 доларів США та відсотків на депозит на від повідний рахунок.

На підтвердження факту сплати судового збору позивачем надано суду оригінал платіжного доручення №2 від 25.11.2015р. на суму 4 872,00 грн., тобто як за чотири немайнові вимоги.

Натомість суд вказує, що вимога про зобов'язання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» виконати пункт 4.2. Договору гарантійного депозиту, шляхом переказу коштів в сумі 840 000,00 доларів США та відсотків на депозит на відповідний рахунок є майновою вимогою, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Вказана вимога підлягає вартісній оцінці. Фактично позивачем в цій частині подано позов на захист його майнового інтересу, що полягає у відновленні порушеного права на вільне володіння та розпорядження належним Позивачу майном, яким, в розумінні статей 177, 190 ЦК України, є грошові кошти.

Відтак, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога про зобов'язання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» виконати пункт 4.2. Договору Гарантійного депозиту, шляхом переказу коштів в сумі 840 000,00 доларів США та відсотків на депозит на відповідний рахунок направлені на захист майнового інтересу Позивача та підлягають вартісній оцінці по відношенню до сум грошових коштів, які Позивач просить зарахувати, та отже такі позовні вимоги є майновими вимогами, і тому судовий збір, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання даного позову має справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову, та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Проте Позивач, як вбачається з описової частини поданого ним позову, помилково кваліфікує даний позов як немайновий, та сплачує 1 218,00 грн.

Пунктом п. 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Відтак, позивачем необхідно було сплатити судовий збір за вказаний позов виходячи зі ставок як майнового характеру та і немайнового.

Проте Позивач, як вбачається з описової частини поданого ним позову, помилково кваліфікує даний позов як немайновий, та сплачує 4 872,00 грн. судового збору, тоді як необхідно було кваліфікувати даний спір як майновий (щодо вимоги про зобов'язання відповідача виконати пункт п. 4.2 Договору шляхом переказу коштів в сумі 840 000 доларів США та відсотків) та немайновий (щодо інших заявлених вимог) та визначати судовий збір виходячи зі ставок як майнового так і немайнового спору.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 63 ГПК України не подання доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України "Про судовий збір", п 4 ст. 63 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя І.І. Борисенко