ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 915/506/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корсака В.А.- головуючого, Данилової М.В. (доповідача), Данилової Т.Б.,
за участю представників:
позивача Єршова С.В. (дов. від 18.04.2014 р. №14-108)
відповідачаКричевський О.О. (дов. від 05.10.2015 р. №20)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 р.
у справі № 915/506/15 господарського суду Миколаївської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доОбласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго"
простягнення 1567563, 76 грн.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" про стягнення заборгованості 1567563,76 грн., з яких: інфляційні витрати у розмірі 1435023,97 грн. та 3 % річних у сумі 132539,79 грн.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 12/219-ТЕ-22 від 03.09.2012 р., та обґрунтовано приписами ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 231, 232 Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 18.05.2015 р. у даній справі (суддя Васильєва Л.І.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 р. у даній справі (головуючий суддя Колоколова С.І., судді Разюк Г.П., Петрова М.С.), у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить рішенням господарського суду Миколаївської області від 18.05.2015 р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 р. скасувати, та прийняти нове рішення, яким стягнути на користь позивача суму, на яку змінилась сума боргу внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1435023, 97 грн., суму 3% річних від простроченої суми у розмірі 132539, 79 грн.

У своїх запереченнях Обласне комунальне підприємство "Миколаївоблтеплоенерго" надав додаткові пояснення по справі та просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.11.2015 р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні 25.11.2015 р. представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 03.09.2012 р. між НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" (покупець) був укладений договір про купівлю-продаж природного газу № 12/219-ТЕ-22, відповідно до п.1.1 якого, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 000, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

У відповідності до п.1.2 договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійним організаціям.

За змістом п.2.1 договору, продавець передає покупцеві у період з 01 вересня 2012 р. по 31 грудень 2012 р. газ з обсягом до 32918,0 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.).

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.09.2012 р. і діє в частині поставки газу до 31.12.2012 р., а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1).

В подальшому, НАК „Нафтогаз України" у період протягом жовтня-грудня 2012 року поставило відповідачу природний газ в обсязі 26554,841 тис.куб.м. на загальну суму 34765597,84 грн., що підтверджується відповідними складеними, підписаними обома сторонами та скріплені печатками актами приймання-передачі природного газу (а.с.17-19).

В свою чергу, ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" за отриманий від НАК „Нафтогаз України" протягом спірного періоду природний газ розраховувалось з простроченням, про що свідчить наявний в матеріалах справи лист по операціям розрахунку відповідача (а.с.20-23).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30 "Про затвердження порядку та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування", 03.10.2014 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації, Департаментом фінансів Миколаївської міської ради, Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Обласним комунальним підприємством "Миколаївоблтеплоенерго" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" було укладено Договір про організацію взаєморозрахунків № 593/30, відповідно до п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік".

Відповідно до п.8 договору №593/30 сторони погодили, що ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти у сумі 6672222,37 грн., у тому числі податок на додану вартість 1112037,06 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 03.09.2012 р. № 12/219-ТЕ-22 за 2012 рік.

Згідно ч. 2 п. 11, п. 16 договору №593/30, з метою виконання вказаного договору сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до зазначеного договору та засвідчують, що після виконання цього договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета цього договору.

Судами встановлено, що 03.10.2014 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Очаківської міської ради, Обласним комунальним підприємством "Миколаївоблтеплоенерго", НАК "Нафтогаз України" було укладено договір № 595/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30 (п. 1 договору).

Пунктом 8 договору про організацію взаєморозрахунків передбачено, що ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 1351340,00 гривень, у тому числі податок на додану вартість 225223,33 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 03.09.2012 р. № 12/219-ТЕ-22 за 2012 рік.

У відповідності до п.п. 2 п. 11 договору про організацію взаєморозрахунків сторони погодили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Пунктом 16 договору, також, передбачено, що після виконання цього договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета цього договору.

З вищевикладеного вбачається, що на виконання умов договору № 595/30 від 03.10.2014 р. про організацію взаєморозрахунків, 10.10.2014 р. ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" за рахунок коштів субвенції з державного бюджету погасило основний борг перед позивачем у сумі 1351340,00 грн. та у сумі 6672222,37 грн.

Посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу № 12/219-ТЕ-22, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

Згідно положень ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.546, 549 Цивільного Кодексу України, пеня є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання.

За приписами ч.1 ст.230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що договори про організацію взаєморозрахунків №№ 593/30, 595/30 від 03.10.2014 р. не є новацією в розумінні ч.2 ст. 604 Цивільного Кодексу України з огляду на те, що вони укладені іншим колом суб'єктів, ніж договір №12/1049-ТЕ-23 від 16.10.2012 р., та не припиняє первісні зобов'язання за останнім, а лише організовує взаєморозрахунки заборгованості, яка існує по ньому.

Уклавши зазначені договори про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу від 03.09.2012 р.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу України та ч. 1 ст.230 Господарського Кодексу України необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до п.17 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Суди попередніх інстанцій вірно зауважили, що строк виконання зобов'язань з оплати природного газу на суму 34765597,84 грн., отриманого на умовах договору № 12/219-ТЕ-22 від 03.09.2012 р., сторони погодили умовами договорів №№593/30, 595/30 від 03.10.2014 р. про організацію взаєморозрахунків, прострочення оплати за умовами якого не доведено.

З урахуванням вищезазначених норм законодавства України, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності правових підстав, відповідно до п.7.2 договору, про стягнення інфляційних витрат у розмірі 1435023,97 грн. та 3 % річних у сумі 132539,79 грн.

Стосовно доводів які викладені Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в своїй касаційній скарзі, колегія суддів касаційної інстанції зазначає наступне.

В касаційній скарзі скаржник фактично просить надати нову оцінку доказам у справі, які на його думку неправильно були оцінені судами попередніх інстанцій під час розгляду справи.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки господарських судів, відповідають встановленим обставинам справи і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції і не є такими, що тягнуть за собою скасування оскаржуваних рішень.

За таких обставин касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 р. у справі №915/506/15 господарського суду Миколаївської області залишити без змін.

Головуючий суддя В. Корсак

Судді: М. Данилова

Т. Данилова