РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015Справа №910/22363/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарабей"

до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві

про стягнення збитків у розмірі 26 371,99 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: Бортник О.В. (дов. №б/н від 06.08.2015),

від відповідача: Одинець Л.П. ( дов. № 24/9-1443/Ан від 29.04.2015),

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Скарабей" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві про стягнення збитків у розмірі 26 371,99 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує про наявність обов'язку відповідача відшкодувати збитки на користь позивача, понесені останнім внаслідок, як то стверджує ТОВ «Скарабей», неналежного виконання Управління Державної служби охорони при ГУМВС в місті Києві умов договору №748-Доб/2008/Дн на надання послуг охорони від 01.12.2008 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2015 порушено провадження у справі № 910/22363/15 та призначено її до розгляду на 23.09.2015 року.

22.09.2015 та 23.09.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від відповідача та позивача відповідно надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Під час судового засідання 23.09.2015 судом розглянуто та прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, та роз'яснено сторонам, що подальший розгляд справи буде здійснено із врахуванням поданої заяви, відповідно до якої ТОВ «Скарабей» просить стягнути 89 559,66 грн. збитків.

У судовому засіданні 23.09.2015 судом оголошено перерву до 22.10.2015 року.

21.10.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла телеграма про відкладення розгляду справи.

За наслідками розгляду справи 22.10.2015 суд, у задоволення клопотання представника відповідача, продовжив строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відклав розгляд справи на 03.11.2015, про що виніс відповідну ухвалу.

03.11.2015 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 10.11.2015 року.

У судовому засіданні 10.11.2015 судом оголошено перерву до 11.11.2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні 11.11.2015 просив позов задовольнити, посилаючись на обставини та факти, викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях та заявах.

У свою чергу, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Скарабей» (надалі - замовник) та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві (надалі - виконавець) укладений договір №748-Доб/2008/Дн.(надалі-Договір).

Відповідно до умов укладеного договору, об'єктом охорони за даним договором є приміщення офісу розташованого за адресою: м. Київ, бульвар Перова. 26 (надалі - Об'єкт),ь про що зазначено у Додатку №1 до договору - Дислокації.

Пунктом 2.1. розділу 2 Договору сторони погодили, виконавець зобов'язується здійснювати охорону майна Замовника на об'єкті та обслуговування сигналізації на цьому об'єкті.

Відповідно до п. 5.1.2. Договору, Виконавець зобов'язаний у разі надходження на ПЦС сигналу про спрацювання сигналізації на об'єкті в період охорони:

- негайно направити HO на об'єкт для вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації;

- сповістити Замовника або його уповноважену особу про спрацювання сигналізації на об'єкті з метою виявлення причин спрацювання сигналізації;

- в разі виявлення слідів проникнення на об'єкт або спроб проникнення на об'єкт сповістити про це Замовника;

- у разі виявлення на об'єкт в період охорони будь-яких осіб вжити заходів щодо їх затримання та передачі правоохоронним органам;

- забезпечити охорону майна на об'єкті після спрацювання сигналізації до прибуття об'єкт Замовника.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що 24.12.2014 по бульвару Перова, 26 близько 19 години невідомі особи зламали вікна та двері у приміщенні, що належить Позивачу, проникли через вікно до Об'єкту та викрали належні підприємству позивача матеріальні цінності.

У той же час, як стверджує відповідач та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 (співробітник ТОВ «СКАРАБЕЙ») звернулася до Дніпровського РУ із заявою НОМЕР_1 про те, що за адресою: м. Київ, бул. Перова, 26 у пиміщенні, яке ТОВ «СКАРАБЕЙ» здає в оренду, вчинено погром.

Згідно п. 5.2.8. Договору, обов'язком замовника, у випадку виявлення слідів проникнення на об'єкт, є негайне сповіщення про це Виконавця.

З огляду на події, про які вище зазначає позивач, 24.12.2014 о 19 год. 48 хв. на пульт надійшов сигнал «ТРЕВОГА» з офісу ТОВ «СКАРАБЕЙ».

Після надходженя виклику, о 20 год. 05 хв. прибула група затримання, яка виявила поблизу об'єкту людей у масках на обличчях в кількості близько 30-40 чоловік, які прибули на автомобілях з номерними знаками «майдан».

Наряд порушень цілісності об'єкта не виявив, про що проінформував чергову ПЦС. Причиною спрацювання стало знеструмлення внаслідок перебування біля будівлі сторонніх осіб. При цьому чергова ПЦС повідомила, що приміщення ТОВ «СКАРАБЕЙ» знов під охороною, тому наряд відбув з місця виклику у зону обслуговування.

Близько 21-00 год. на ПЦС Дніпровського РВ УДСО надійшов телефонний дзвінок ОСОБА_3, яким остання повідомила, що на ТОВ «СКАРАБЕЙ» скоєно напад, про що негайно проінформована чергова частина підрозділу.

Приблизно о 21 год. 10 хв. група затримання отримала вказівку від чергового по відділу під'їхати до офісу ТОВ «СКАРАБЕЙ», оскільки надійшла інформація, що там зламані ролети.

По прибуттю наряд дійсно виявив пошкоджені ролети та вибиту шибку, про що одразу доповів у чергову частину та на пульт ПЦС. Приблизно через 15 хвилин на об'єкт прибув змінний інженер ПЦС та командир взводу Дніпровського РВ УДСО. На об'єкті вже знаходилась слідчо-оперативна група, патрульний наряд РУ та керівництво Дніпровського райуправління. Після завершення СОГ Дніпровського РУ документування події на об'єкті охорони, ролети були зачинені, а оператор ПЦС підтвердив, що об'єкт знаходиться під охороною, про що був складений Акт перезакриття об'єкту.

При цьому, представником господарської організації позивача в усній формі повідомлено міліціонерам, що ніяких претензій до дій наряду він не має, оскільки у приміщенні офісу ніяких цінних речей не було, окрім меблів та телефонного апарату з функцією здійснення факсимільного зв'язку, які залишились на місці.

Вказані події зареєстровано у журналі ЄО Дніпровського РУ (ТВМ № 1) за 24.12.2014 №64619 та за 25.12.2014 №64730. За цими фактами відомості внесені до ЄДР № 0017950 за ознаками ч. 1 ст. 203-2 (інші господарчі злочини) КК України та № 0018006 за ознаками ч. З ст. 185 (крадіжка) КК України відповідно.

З огляду на події, які мали місце, враховуючи наявність пошкодженого майна, позивач листом від 12.01.2015 вих. №2, відповідно до п. 5.2.9 Договору повідомив Відповідача про дату та час проведення інвентаризації майна на об'єкті та визначення розміру збитків, яка відбудеться за адресою: м. Київ, бульвар Перова, 26, 23.01.2015 року о 09 годині 00 хв. За твердженнями позивача, 23.01.2015 представники відповідача відмовились від інвентаризації майна.

Позивач зазначає, що Управління Державної охорони ГУ МВС України в місті Києві не забезпечило належне реагування на сигнал тривоги з об'єкту позивача, не вчинило дій, спрямованих на усунення протиправного посягання на майно позивача, порушення п.5.1.2 Договору.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач зауважує, що внаслідок невиконання відповідачем умов Договору, яке полягає у бездіяльності щодо припинення протиправних дій невідомих осіб, ТОВ "Скарабей" завдано матеріальну шкоду у розмірі 89 559,66 грн.

На підтвердження розміру збитків позивачем до суду надано звіт з визначення вартості збитку нанесеного власнику майна, через пошкодження внаслідок незаконного проникнення в приміщення, групи нежитлових приміщень №54 за адресою м. Київ, бульвар Перова, будинок 26 від 22.09.2015 та рахунком завданих збитків, скаладеним позивачем.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Скарабей» неодноразово зверталось до відповідача із листами від 29.12.2014 та 12.01.2015 із проханням відшкодувати позивачеві понесені збитки.

Оскільки, листи позивача залишені без відповіді та виконання, ТОВ «Скарабей» звернулось із даним позовом до суду.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючи на те, що працівники УДСО діяли у відповідності до п. 5.1.2. Договору, а саме: після надходження сигналу про спрацювання сигналізації в приміщенні офісу ТОВ «СКАРАБЕЙ» на об'єкт негайно направлено наряд охорони Дніпровського РВ УДСО, який за інформацією представника Замовника виявив спроби проникнення на об'єкт. До того ж, відповідач вказує на те, що після прибуття нарядку на кожний виклик, відповідачем здійснено перевірку технічного стану сигналізації, після чого об'єкт знову було взято під охорону, про що складено відповідні акти.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладені між сторонами договори за правовою природою є договорами про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Спір у даній справі виник з підстав відшкодування позивачеві збитків у розмірі 89 559,66 грн., завданих, на його думку, внаслідок невиконання відповідачем умов Договору №748-Доб/2008Дн. на надання послуг охорони майна від 01.12.2008 року.

Застосування вказаного способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і застосовується як у договірних зобов'язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов'язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Як вбачається з умов Договору, відповідач взяв на себе зобов'язання здійснювати охорону майна позивача на об'єкті та обслуговувати сигналізацію на ньому.

Як встановлено вище судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема, відомостями з журналу ПЦС № 4596-1 за 24.12.2014 та за 25.12.2014, журналом ЄО Дніпровського РУ (ТВМ № 1) за 24.12.2014 №64619 та за 25.12.2014 №64730 відповідач- Управління Державної служби охорони діяло у межах обов'язків, передбачених умовами договору, а саме здійснено виїзди нарядів на об'єкт охорони після надходження сигналу "Тривога", первірено технічні умови сигналізації, про що складено акти.

Вищенаведене свідчить про виконання належним чином відповідачем умов Договору на надання послуг охорони майна від 01.12.2008 року.

Згідно з п. 6.1.1 Договору, відповідач відшкодовує збитки, що завдані замовнику третіми особами внаслідок невиконання або неналежного виконання виконавцем своїх договірних зобов'язань в межах суми прямої дійсної шкоди, але не більше 10 000,00 гривень.

До збитків, що підлягають відшкодуванню, включається вартість викоаденого або знищеного майна, розмірі зниження у ціні пошкодженого майна, а також суми викрадених грошових коштів у межах розміру ліміту залишку готівки в касі, затвердженого устанвою банку для замовника (п. 6.1.2. договору).

Пунктом 6.1.3. Договору, розмір збитку повинен бути підтверджений відповідними документами та розрахунком вартості пошкодженого майна.

Відшкодування збитків Замовнику здійснюється на підставі наданих виконавцю наступних документів:

а) Заява замовника до Виконавця про відшкодування понесених збитків з зазначенням переліку викраденого майна, його вартості у національній валюті України, переліку пошкодженого майна та розміру зниження його у ціні, а також суми викрадених грошових коштів;

б) Акт інвентаризації майна на об'єкті, проведеної за участю представників виконавця;

в) Звіряльна відомість, складена за результатами проведеної інвентаризації;

г) Акт зниження у ціні пошкодженого майна, затверджений сторонами;

д) Довідка територіального органу внутрішніх справ про порушення кримінальної справи за фактом викрадення майна з об'єкту, знищення або пошкодження майна на об'єкті із зазначенням розміру збитків, заподіяних замовнику.

Так, позивачем не дотримано умов Договору щодо участі уповноважених представників відповідача у визначенні розміру цих збитків, в знятті залишків товарно-матеріальних цінностей, а також у складанні документів, які підтверджують розмір збитків.

Натомість, із матеріалів справи вбачається, зокрема, із Акту перебування на об'єкті, за вимогою "Замовника" від 22.01.2015 №265, що 23.01.2015 о 08 год.54 хв. представник ТОВ "Скарабей", якого немає у списках довірених осіб, самовільно здійснив зняття з охорони об'єкту, що зумовило відмову від підписання завчасно підготовленого позивачем акту інвентаризації.

Одночасно, суд не приймає, як належний доказ розміру завданих збитків, розрахунок на суму 24451,66 грн. та звіт експерта на суму 65 108,00 грн., з тих підстав, що у звіті експерта вказано про здійснення огляду приміщення 22.09.2015, однак доказів присутності представників відповідача, як і доказів направлення повідомлення про здійснення такого огляду, позивачем до суду не надано. Крім того, суд відзначає, що вказаний звіт експерта від 22.09.2015 позивачем, як доказ розміру понесених збитків, до суду надано 23.09.2015, у той час як із позовом до суду про стягнення збитків ТОВ "Скарабей" звернулось 27.08.2015 року.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 статті 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, в силу ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

З огляду на положення ст. 22 ЦК України, ст. 224 ГК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Вищевказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 20.12.2010 у справі №06/113-38, від 04.07.2011 у справі №51/250.

Отже, пред'явлення вимоги про відшкодування збитків, що полягають, як вбачається із позовної заяви із втрат, яких зазнала особа у зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань щодо належної охорони майна позивача, покладає на позивача обов'язок довести наявність складових, визначених вищенаведеними нормами.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, відповідно до вказаних норм тягар доказування тієї чи іншої обставини покладається виключно на сторону, яка посилається на ті чи інші обставини, в даному випадку, доказування позивачем, що надало б правові підстави для стягнення з відповідача збитків.

Проте, як встановлено судом, позивач, всупереч наведених норм, не надав доказів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, вини відповідача завданню позивачу шкоди у розмірі 89 559,66 грн., а також дійсного розміру збитків.

Жодних доказів в підтвердження наявності підстав для застосування положень ст. 22 ЦК України, ст. 224, ст. 225 ГК України, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, те, що позивачем не доведено правомірності своє позиції та враховуючи безпідставність заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з підстав зазначених в позовній заяві.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Скарабей" до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві про стягнення збитків у розмірі 89 559,66 грн. - відмовити повністю.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 11.11.2015 року.

Повне рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 16.11.2015 року

Суддя К.В. Полякова