РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015Справа №910/26305/15
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 9 363,85 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Дмітрієв Р.І. (довіреність № 523 від 22.06.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування шкоди в розмірі 9 363, 85 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 02.09.2014 р. № 046.0647859.123, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатило страхове відшкодування, а тому позивачем, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, що підтверджується постановою суду, була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 9 363,85 грн. в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі 910/26305/15, розгляд справи призначено на 05.11.2015.

20.10.2015 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла витребувана судом інформація (супровідний лист № 7/2-28/28744 від 16.10.2015).

05.11.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі (лист б/н, б/д).

В судове засідання 05.11.2015 з'явився представник відповідача.

Представник позивача в судове засідання 05.11.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.11.2015 надав суду пояснення щодо обставин справи та надав суду відзив на позовну заяву (№ 03/3838 від 05.11.2015) для долучення до матеріалів справи.

У поданому відзиві відповідач зазначає, що проаналізувавши розрахунок страхового відшкодування позивача, доданий до Страхового акту № 2985.206.14.01.02, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виявлено, що по вказаному страховому випадку позивачем було зменшено розмір страхового відшкодування на франшизу у розмірі 625 грн., суму додаткових знижень (робота експерта) у розмірі 3250 грн. 10 коп. та застосовано пропорційність 0.79, що призвело до зниження розміру страхового відшкодування на 7 162,03 грн., а всього загальний розмір зменшення розміру страхового відшкодування позивачем становить 11 037,13 грн.

11 037,13 грн. - це частина збитків, яка не була відшкодована позивачем потерпілій особі, а отже, потерпіла особа має право вимагати відшкодування цієї суми у відповідача.

Відповідачем було виплачено позивачу суму збитків у розмірі 17 249,02 грн., яка розраховувалась наступним чином: 28 286,15 грн. (розмір матеріального збитку згідно звіту № 136/14) - 11 037,13 грн. (пропорція, франшиза та дод. зменшення згідно страхового акту №2985.206.14.01.02 Позивача) = 17 249,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 24.11.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 24.11.2015 р. представник позивача надав додаткові документи для долучення до матеріалів справи та письмові пояснення по справі, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 24.11.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з огляду на визначені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 24.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.09.2014 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" (далі - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоторіно» (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0647859.123 (далі - Договір), зa яким був застрахований транспортний засіб марки «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до довідки ДАІ № 9437481 про дорожньо-транспортну пригоду, 16.09.2014 р. по бульвару Шевченка у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, транспортним засобом марки «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, та транспортним засобом марки «Dodge», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4

Дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.10.2014 р. у справі № 761/28545/14-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2014 р. водій застрахованого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування,.

Актом огляду транспортного засобу від 01.10.2014 р. № 1899 визначено перелік та характер пошкоджень транспортного засобу «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до Звіту № 136/14, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 28 286,15 грн.

Відповідно до рахунку №836 від 03.10.2014 р., № 837 від 03.0.2014 р., складеного ТОВ «Берліна Авто», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 34 601,20 грн.

14.11.2014 позивач, відповідно до умов договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 30.10.2014 та страхового № 2985.206.14.01.01 від 30.10.2014 виплатив страхове відшкодування у розмірі 16 720,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26639 від 14.11.2014 р.

05.01.2015 р. на підставі заказу-наряду № БАЗНС63283 від 05.12.2014 р., видаткової накладної № 153 від 05.12.2014 р., позивачем складено розрахунок доплати суми страхового відшкодування.

06.01.2015 р. позивач, відповідно до умов договору, на підставі страхового акту № 2985.206.14.01.02 від 05.01.2015 р. виплатив страхове відшкодування у розмірі 9 892,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 74 від 06.01.2015 р.

Відповідно до відомостей з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "Skoda", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0608410 (термін дії з 26.07.2014 по 25.07.2015 ).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 510,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "Skoda", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована відповідачем, то останній взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Розмір страхового відшкодування визначався позивачем на підставі рахунків, заказу наряду та видаткової накладної.

Водночас, Законом України "Про страхування" та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки такий звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Тому виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування страховик (позивач) набув права зворотної вимоги до страховика винної особи (відповідача у справі) у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Вищевикладена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14 (№3-50гс15).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що рахунки №836, № 837 від 03.10.2014 р., заказ-наряд № БАЗНС63283 від 05.12.2014 р., видаткова накладна № 153 від 05.12.2014 платіжні доручення № 74 від 06.01.2015 р. та № 26639 від 14.11.2014 р. є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача та здійснення позивачем витрат у розмірі 26 612,87 грн. по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Однак, відповідач відшкодував позивачу фактичні витрати лише у розмірі 17 249,02 грн.

При цьому, відповідач зазначає, що проаналізувавши розрахунок страхового відшкодування позивача, доданий до Страхового акту № 2985.206.14.01.02, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виявлено, що по вказаному страховому випадку позивачем було зменшено розмір страхового відшкодування на франшизу у розмірі 625 грн., суму додаткових знижень (робота експерта) у розмірі 3250 грн. 10 коп. та застосовано пропорційність 0.79, що призвело до зниження розміру страхового відшкодування на 7 162,03 грн., а всього загальний розмір зменшення розміру страхового відшкодування позивачем становить 11 037,13 грн.

11 037,13 грн. - це частина збитків, яка не була відшкодована позивачем потерпілій особі, а отже, потерпіла особа має право вимагати відшкодування цієї суми у відповідача.

Відповідачем було виплачено позивачу суму збитків у розмірі 17249,02 грн., яка розраховувалась наступним чином: 28 286,15 грн. (розмір матеріального збитку згідно звіту № 136/14) - 11 037,13 грн. (пропорція, франшиза та дод. зменшення згідно страхового акту №2985.206.14.01.02 Позивача) = 17 249,02 грн.

Враховуючи наведене, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

Однак суд не погоджується з твердженнями відповідача, викладеними у відзиві, з огляду на наступне.

Виплата страхового відшкодування страхувальнику, в силу ст. 993 ЦК України, є юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічним чином вирішено вказане питання і у статті 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відносини між особою, яка спричинила збитки, і потерпілим регулюються не Законами України "Про страхування" чи "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів", а ст. 993 Цивільного Кодексу України.

Якщо у результаті дорожньо-транспортної пригоди особі завдано шкоди у вигляді пошкодження його транспортного засобу, така особа стає потерпілою і у неї з'являється можливість відшкодувати шкоду двома способами - або отримати страхове відшкодування в якості потерпілої у відповідності до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , звернувшись у страхову компанію, у якій застрахована цивільна відповідальність особи, діями якої завдано шкоди; або отримати страхове відшкодування по договору добровільного страхування транспортного засобу від своєї страхової компанії.

У даному випадку, потерпілий звернувся до своєї страхової компанії (позивача), яка прийняла рішення і виплатила страхове відшкодування, передбачене Договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0647859.123, що підтверджується платіжними дорученнями № 74 від 06.01.2015 р. та № 26639 від 14.11.2014 р., на загальну суму 26 612,87 грн.

Внаслідок виплати власнику автомобіля 26 612,87 грн. у позивача виникло право в силу ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ "Про страхування" вимоги до особи, яка завдала шкоди у розмірі виплаченого відшкодування.

У даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля марки "Skoda", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП, а позивач як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків, набув право вимоги до відповідача.

Посилання відповідача на умови договору добровільного страхування, який укладений між позивачем та його страхувальником не приймаються до уваги, з огляду на те, що страховиком відшкодовуються витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку. Особа, яка виплатила вартість відновлювального ремонту за договором добровільного страхування набула права вимоги до заподіювача шкоди, або до особи, яка застрахувала відповідальність останнього.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом № АІ/0608410 встановлено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн., а безумовна франшиза становить 510,00 грн.

Позивачем, при розрахунку позовних вимог, не здійснено вирахування франшизи у розмірі 510,00 грн., а тому розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача, складає 8 853,85 грн. (26 612,87 - 17 249,02 - 510,00 = 8853,85).

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, з огляду на часткову обґрунтованість позову, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" частково у розмірі 8853,85 грн.

Зважаючи на те, що даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, то судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, м. Київ, проспект Возз'єднання, будинок 19, код 30968986) 8853,85 грн. та 1218,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 30.11.2015 р.

Суддя С.О. Турчин