ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа № 909/696/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Желік М.Б.

Суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Івано-Франківської області, м. Івано-Франківськ, вул. Грюндвальська, 11 (вих. № 05/3-890вих-15 від 14.08.15)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області

від 05.08.15 у справі № 909/696/15

за позовом: Прокурора Тисменицького району Івано-Франківської області, вул. К. Левицького, 4, м. Тисмениця, 77400

до відповідача1: Публічного акціонерного товариства Концерн Галнафтогаз, АДРЕСА_1, 79056,

до відповідача 2 Тисменицької міської ради Івано-Франківської області, вул. Галицька,32, м. Тисмениця, Івано-Франківська область, 77400

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.04.08. без номера, укладеного між Тисменицькою міською радою Івано-Франківської області, в особі міського голови та ВАТ Концерн Галнафтогаз про оренду земельної ділянки площею 0,4000 та для будівництва та обслуговування автозаправного комплексу в комплексі із автогазозаправочним пунктом, яка знаходиться в місті Тисмениця Івано-Франківської області по вулиці Шевченка та зобовязати повернути в землі запасу територіальної громади Тисменицької міської ради земельну ділянку площею 0,4000 та (кадастровий номер :08:020:0057) нормативно грошовою оцінкою 387 190 грн., яка знаходиться в місті Тисмениця Івано-Франківської області по вул. Шевченка.

За участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача 1 ОСОБА_2 представник за довіреністю;

від відповідача 2 - не зявився;

прокурор Мельничук Ю.І..

Сторонам розяснено їх права та обовязки, передбачені ст. ст. 22, 27 ГПК України. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід складу суду не надходило.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 05.08.15 у справі № 909/696/15 (суддя Шіляк М.А.) за позовом Прокурора Тисменицького району Івано-Франківської області до відповідача1: Публічного акціонерного товариства Концерн Галнафтогаз, відповідача 2 Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобовязання повернути в землі запасу територіальної громади Тисменицької міської ради земельну ділянку в позові відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням господарського суду скаржник подав апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення господарського суду Івано-Франківської області від 05.08.15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі, про час та дату судового засідання повідомити скаржника.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення, не враховано те, що надання в оренду земельної ділянки здійснено без винесення відповідного рішення органом місцевого самоврядування, на підтвердження чого позивачем подано листи Тисменицької міської ради, окрім того ні договір оренди, ні акт приймання-передачі земельної ділянки в відповідних журналах міської ради не обліковано, а оригінали документів відсутні.

Згідно автоматизованого розподілу справ КП Документообіг господарських судів, 27.08.15 справу за № 909/696/15 розподілено до розгляду судді доповідачу Желіку М.Б., членам колегії суддям Костів Т.С., Марку Р.І. Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 16.09.15., 30.09.15., 07.10.15., 28.10.15., 18.11.15. вносилися зміни до складу колегії суддів по розгляду даної справи. Відтак, розгляд справи здійснювався колегією суддів у складі головуючого судді Желіка М.Б., суддів Костів Т.С., Марка Р.І.

Зазначеному складу суду відводів не заявляли.

31.08.15 ухвалою Львівського апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги визнано достатніми для прийняття апеляційної скарги до провадження, розгляд справи призначено на 16.09.15.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 16.09.15., 30.09.15., 07.10.15., 28.10.15., 18.11.15. розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у них.

29.09.15 через канцелярію суду представником ПАТ Концерн Галнафтогаз подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що станом на час розгляду справи в суді рішення Тисменицької міської ради від 22.11.07. є чинним, в судовому порядку недійсним не визнане, відтак стверджувати про його підроблення немає жодних підстав. У звязку з чим представник просить вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Тисменицькою міською радою 06.10.15. подано до суду заяву, з якої вбачається, що відповідач 2 підтримує вимоги апеляційної скарги, просить їх задоволити та прийняти нове рішення, яким позов прокурора задоволити в повному обсязі та розглянути справу без участі уповноваженого представника з огляду на відсутність можливості забезпечити участь уповноваженого представника.

Скаржником 07.10.15. подано до суду клопотання про доручення до матеріалів справи засвідченої належним чином копії ухвали Тисменицького районного суду від 09.09.15. про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, з якої вбачається встановлення вини попереднього голови міської ради м. Тисмениця у вчинені зазначених злочинів, що полягали у протиправному погодженні про надання земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років, видані завідомо неправдивого рішення та укладені без належних повноважень договорів оренди, що в свою чергу призвело до створення сприятливих умов для уникнення відповідача 1 від сплати коштів за користування земельною ділянкою.

Подане клопотання за результатами обговорення та заслуховування думки учасників судового процесу було задоволене колегією суддів.

22.10.15. представником відповідача 1 подано додаткові пояснення, у яких він зазначає, що обовязків характер для господарського суду в розумінні вимог ст. 35 ГПК України має вирок суду, а не ухвала про закриття кримінального провадження. Зазначає і те, що згідно практики Європейського суду з прав людини самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання їх рішень недійсними, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самої фізичної чи юридичної особи. Сторонами не заперечується, що відповідач з дотримання встановленого законом порядку звернувся до органу місцевого самоврядування з заявою про погодження місце розташування та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва АЗС. Більше того, протягом всього терміну дії укладеного договору відповідачем 1 вчасно сплачуються орендні платежі, що не заперечується сторонами.

Представник відповідача також звертає увагу на те, що прокурор має право самостійно звертатися з позовом в інтересах держави лише в тому випадку, якщо відсутній орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно положень рішення Конституційного суду України від 08.04.99. № 3-рп/99 органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є орган, на який державою покладено обовязок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Такими органами, в свою чергу відповідно до ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Проте, прокурором не вказано орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У судовому засіданні 02.12.15 позивач та відповідач 1 забезпечили участь уповноважених представників, які надали пояснення по суті апеляційної скарги та просили врахувати їх при винесенні постанови.

Інші учасники судового процесу участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Iз врахуванням положень ст. 102 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду апеляційної скарги на рішення господарського суду та наявність достатніх доказів для вирішення справи по суті, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.08.15 у справі № 909/696/15 слід залишити без змін, а в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом, рішенням Тисменицької міської ради ХХІІ сесії V від 22.11.07. Про розгляд заяв, зокрема, затверджено проект земелеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4000 га, яка знаходиться по вул. Шевченка в м. Тисмениця для будівництва та обслуговування автозаправочного комплексу в комплексі із автогазозаправочним пунктом; надано в оренду ВАТ Концерн Галнафтогаз земельну ділянку терміном на 49 років; доручено міському голові укласти від імені ради договір оренди на земельну ділянку, а також оформлювати інші необхідні для вчинення цієї угоди документи.

На виконання пункту 5 рішення від 22.11.07. між Тисменицькою міською радою та ВАТ Концерн Галнафтогаз укладено Договір оренди земельної ділянки від 21.04.08., відповідно до умов якого Тисменицька міська рада Івано-Франківської області (Орендодавець) передає, а ВАТ Концерн Галнафтогаз (Орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування автозаправочного комплексу в комплексі із автогазозаправочним пунктом, яка знаходиться в м. Тисмениця, Івано-Франківської області по вул. Шевченка.

Зазначений договір зареєстрований у Тисменицькому районному відділі Івано-Франківської регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.05.08. за № 04.

Обєкт оренди передано орендодавцем та прийнято орендарем, що підтверджується ОСОБА_2 прийому-передачі земельної ділянки в рамках договору оренди земельної ділянки від 21.04.08.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є обєктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Порядок та умови набуття права користування земельною ділянкою на умовах оренди встановлено Земельним кодексом України та Законом України Про оренду землі.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі тимчасове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності (стаття 93 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України Про оренду землі).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. (ч. 1 ст. 124 ЗK України).

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни і юридичні особи набувають права власності і права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади і органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Колегія суддів погоджуючись із висновками суду першої інстанції приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження незаконності чи скасування рішення Тисменицької міської ради від 22.11.07., яке було підставою укладання Договору оренди земельної ділянки.

Слід також зазначити, що ухвала Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09.09.15. подана скаржником на стадії апеляційного провадження, бо такий доказ не існував станом на ча розгляду справи в суді першої інстанції, відтак враховуючи межі перегляду справи в апеляційній інстанції передбачені положеннями ст. 101 ГПК України, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення. Натомість скаржник не позбавлений права переглянути рішення, що набрало законної сили, за нововиявленими обставинами згідно положень розділу XIII ГПК України.

Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією із підстав виникнення зобовязань є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Колегія суддів зазначає, що сторонами оскаржуваного договору дотримано вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу, скаржником протилежного не доведено, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Відтак доводи, викладені в апеляційній скарзі спростовуються висновками суду апеляційної інстанції, у звязку з чим колегія суддів визнає їх не належною підставою для скасування оскаржуваного рішення, що передбачені у ст. 104 Господарського процесуального кодексу України та вважає за необхідне відмовивши у задоволенні вимоги апеляційної скарги рішення господарського суду Івано-Франківської області від 05.08.15 у справі № 909/696/15 залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Першого заступника прокурора Івано-Франківської області, м. Івано-Франківськ, вул. Грюндвальська, 11 (вих. № 05/3-890вих-15 від 14.08.15) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.08.15 у справі № 909/696/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 07.12.15

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.