КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа№ 910/27035/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Самсонович О.А. - дов. № 9/3-02/138 від 08.11.2014р.

від відповідача-1: Щербина В.Л. - дов. б/н від 02.12.2015р.

від відповідача-2: Шендрик Н.О. - дов. № 28/11/2014 від 28.11.2014р.

від відповідача-3: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2015р.

у справі № 910/27035/15 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний

банк України»

до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (відповідач-1)

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія

«Урожай» (відповідач-2)

Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції

України (відповідач-3)

про зняття арешту із заставленого майна

В судовому засіданні 02.12.2015р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015р. Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до Господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» (відповідач-2) та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідач-3) про зняття арешту із заставленого майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2015р. у справі №910/27035/15 у прийнятті позовної заяви відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст.62 ГПК України.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального права, оскільки, на думку апелянта, позовна заява подана до господарського суду з дотримання вимог чинного законодавства і підстав для відмови в її прийнятті на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України у суду не було.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу позивача 18.11.2015р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Самсін Р.І., Шаптала Є.Ю.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2015р., у зв'язку з припиненням повноважень судді Самсіна Р.І. у відпустці, сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя - Скрипка І.М., судді - Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2015р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 02.12.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 02.12.2015р. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Представники відповідачів 1 та 2 в судовому засіданні апеляційної інстанції 02.12.2015р. заперечували проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просили її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представник відповідача-3 в судове засідання апеляційної інстанції 02.12.2015р., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відмовляючи в прийнятті позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем оскаржується постанова органу державної виконавчої влади в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, як суб'єкта владних повноважень щодо накладення арешту на майно боржника, а тому справа повинна розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду, вважає їх помилковими виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до пп. 3.2. п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею, який має право відмовити у її прийнятті у випадках, передбачених статтею 62 ГПК. Перелік підстав відмови в прийняті позовної заяви, встановлений частиною першою цієї статті, є вичерпним. ГПК не передбачає права судді на таку відмову з тих мотивів, що позов поданий до підприємства або організації, які не є належними відповідачами з такого спору: якщо ці обставини виявлено в процесі розгляду справи, позов задоволенню не підлягає.

На підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку (наприклад, про визнання недійсним листа, накладної, акта експертизи тощо).

Відповідно до правової позиції, викладеної в листі Верховного Суду України від 01.02.2015р. «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна», згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Згідно зі статтею 13 ГПК України місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам.

Відповідно до п. 11 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011р. «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України «Про виконавче провадження») - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 ГПК.

При цьому, пунктом 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що відповідно до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК України. Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 121-2 ГПК.

Згідно з частиною 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Звертаюсь з даним позовом до суду, позивач просив суд зняти арешт, накладений постановою відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України від 10.12.2014р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 45757743, з рухомого майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» та перебуває в заставі у Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» згідно договорів застави № 484/31/6-2 від 02.09.2011р. та № 484/31/6-3 від 02.09.2011р., укладених з метою забезпечення виконання відповідачем-2 своїх зобов'язань за договором кредитної лінії № 26-15-09/11 від 05.08.2011р.

Оскільки предметом позову у даній справі є вимоги позивача про зняття арешту з майна ТОВ «ТК «Урожай», яке перебуває в заставі позивача, та з огляду на те, що накладення вказаного арешту, на думку позивача, порушує його права, як заставодержателя, зокрема переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, а відповідачами 1 та 2 у даній справі є стягувач (ПАТ «Дельта Банк») та боржник (ТОВ «ТК «Урожай») у виконавчому провадженні № 45757743, в рамках якого було накладено спірний арешт, відповідно вказаний спір згідно норм чинного Господарського процесуального кодексу України має розглядатися саме в господарських судах України.

Отже, місцевий господарський суд безпідставно відмовив у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України з посиланням на те, що позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України, а має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, підстав для відмови в прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України у місцевого господарського суду не було.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з підстав, викладених в ній, підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 20.10.2015р. про відмову в прийнятті позовної заяви у справі № 910/27035/15 підлягає скасуванню, та у відповідності до ч. 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, з направленням справи № 910/27035/15 до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2015р. у справі № 910/27035/15 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2015р. у справі №910/27035/15 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/27035/15 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала