ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.12.15р. Справа № 904/8549/15

За позовом Комунального підприємства "МАРГАНЕЦЬТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Марганець, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 150 939,62 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (дов. б/№ від 20.04.2015)

від відповідача: ОСОБА_3 - представник (дов. №4545 від 28.10.2015 )

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "МАРГАНЕЦЬТЕПЛОМЕРЕЖА" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії у розмірі 150 939,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань щодо повного та своєчасного розрахунку за поставлену теплову енергію за період з жовтня 2012 по березень 2015.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 06.10.2015.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 06.10.2015 на 28.10.2015 та з 28.10.2015 на 16.11.2015.

16.11.2015 представник відповідача подав клопотання про передачу справи за підсудністю до іншого суду. Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач змінив місце проживання і на даний час зареєстрований у м. Івано-Франківськ, а тому справа повинна розглядатися у господарському суді Івано-Франківської області.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача, оскільки на день подання позовної заяви, відповідач був зареєстрований у м. Дніпропетровську, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 24.09.2015.

16.11.2015 представник відповідача подав клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів для підготування відзиву на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2015 продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 10.12.2015 та відкладено розгляд справи на 02.12.2015.

02.12.2015 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем не було укладено договір на постачання теплової енергії.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 02.12.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2004 між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу (а.с.95), посвідчений 17.12.2004 приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 5293.

Пунктом 1 договору купівлі-продажу передбачено, що продавець продав, а покупець купив належне продавцю на праві власності нежитлове вбудоване приміщення магазину, загальною площею 258,10 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Марганець, Північний квартал, буд. 21.

Як власник приміщення, позивач (орендодавець) уклав з Приватним підприємцем ОСОБА_6 (орендар) договір оренди нежитлового приміщення від 01.10.2005 (а.с.69).

Відповідно до пункту 1.1 договору оренди, орендодавець надає орендарю у строкове платне користування приміщення площею 258,10 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Марганець, Північний квартал, буд. 21 (магазин "Відеостар").

Згідно з пунктом 5.1 договору оренди, договір діє з дня підписання його сторонами з 01.10.2005 по 01.10.2006.

Пунктом 5.3 договору оренди встановлено, у випадку не надання жодній зі сторін повідомлення про розірвання договору по закінченні терміну його дії, останній автоматично пролонгується на той самий строк на тих же умовах.

14.10.2005 між Комунальне підприємство "МАРГАНЕЦЬТЕПЛОМЕРЕЖА" (постачальник) та Приватним підприємцем ОСОБА_6 (споживач) було укладено договір на відпуск теплової енергії № 79 (а.с.66), відповідно до якого постачальник зобов'язується відпускати споживачу з котельної (ТРП) у період з 01.10.2005 по 31.12.2010 40,82 Гкал з максимумом теплового навантаження 0,0231 Гкал/час.

Позивач зазначає, що з 01.01.2007 оплата з боку ПП ОСОБА_6 припинилась. На звернення про необхідність оплати вона не відповідала, в подальшому повідомила про розірвання договору оренди.

Позивач листом № 1005 від 26.08.2008 звернувся до відповідача, як до власника приміщення, з вимогою оплатити надані послуги з теплопостачання, оскільки нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Марганець, Північний квартал, буд. 21, забезпечується тепловою енергією (а.с.63).

Позивач листом № 276 від 01.04.2013 звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір № 79 на постачання теплової енергії від (а.с.57).

Частиною 1 статті 641 Цивільного кодексу України встановлено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Відповідно до частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідач відповіді на пропозицію не надав, договір не підписав.

Пунктом 2 статті 275 Господарського кодексу України встановлено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 24 Закону України "Про теплопостачання" основними обов'язками споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Таким чином, між позивачем та відповідачем не укладався договір на постачання теплової енергії. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до суду з позовом про зобов'язання відповідача укласти договір теплопостачання.

Позивачем нараховано за поставлену теплову енергію за період з жовтня 2012 по березень 2015 150 939,62 грн., ця сума не оплачена відповідачем, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Позивач зазначає, що ним здійснювалось бездоговірне постачання теплової енергії відповідачу, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за період з жовтня 2012 по березень 2015 у розмірі 150 939,62 грн.

Доказів відмови відповідача від послуг позивача щодо теплопостачання в матеріалах справи не міститься. Також відповідач не надав доказів того, що ним, або теплопостачальною організацією здійснювались дії по припиненню теплопостачання, в тому числі від'єднання приміщення, що належить відповідачу від теплових мереж.

При подачі позову до господарського суду Дніпропетровської області позивач зазначив, що підставою звернення із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є те, що вона є власником нежитлового вбудованого приміщення, загальною площею 258,10 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Марганець, Північний квартал, буд. 21. Але, як вбачається з договору купівлі-продажу від 17.12.2004, посвідченого 17.12.2004 приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 5293, власником вищезазначеного приміщення є ОСОБА_1, як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець.

Тому, особою, що має відповідати за позовом повинна бути ОСОБА_1 як фізична особа.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Оскільки власником приміщення є фізична особа, а договір про постачання теплової енергії з відповідачем як з фізичною особою підприємцем не укладено, позивач має право звернутись до загального суду з відповідним позовом до ОСОБА_1 як фізичної особи.

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію у сумі 150 939,62 грн. є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається при відмові в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 07.12.2015.

Суддя ОСОБА_7