КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Справа№ 910/15855/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Захарчук Н.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду м. Києва від 04.08.2015р.

у справі № 910/15855/15 ( суддя: Маринченко Я.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 25 577, 49 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування від 25.11.2013, в сумі 25577,49 грн., в тому числі 12800,00 грн. заборгованості по кредиту, 6761,29 грн. заборгованості по процентам, 4633,80 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 1382,40 грн. комісії за користування кредитом.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.08.2015р. у справі № 910/15855/15 позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість по кредиту в сумі 12800 грн., заборгованість по процентам в сумі 6761 грн. 29 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 4633 грн. 80 коп., комісію за користування кредитом в сумі 1382 грн. 40 коп.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи доведено неналежне виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором в частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2015р. у справі № 910/15855/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції було розглянуто справу у відсутності уповноваженого представника відповідача, а тому останній не міг подати свої пояснення у справі. Зазначив також, що при винесені рішення, суд першої інстанції неправильно визначився із характером спірних правовідносин, у зв'язку з чим прийняв помилкове рішення, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та призначено справу до розгляду.

У подальшому розгляд справи відкладався.

У судове засідання 24.11.2015 року представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників позивача та відповідача, за наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25.11.2013 ФОП ОСОБА_2 (відповідач) приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування (договір) та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору (а.с.33).

За умовами договору, відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Відповідно до пункту 3.2.1.1.16 Умов, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронного цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.1. Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Згідно з пунктом 3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.8 Умов, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі).

Пункт 3.2.1.1.6 Умов визначає, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Відповідно до розділу Умов, 3.2.1.4 яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Відповідно до пункту 3.2.1.4.1.1 Умов, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо детебове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Згідно з пунктом 3.2.1.4.1.2 Умов, при не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

Пунктом 3.2.1.4.1.3 Умов передбачено, що у випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Під непогашенням кредиту мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4 Умов).

Відповідно до пункту 3.2.1.4.9 Умов, розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Згідно з пунктом 3.2.1.1.8 Умов при несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до пункту 3.2.1.2.3.4 Умов, Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Пунктом 3.2.1.6.1 Умов визначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта набирає чинності з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 12 800 грн., що підтверджується випискою по рахунку за період з 01.06.2014 по 08.04.2015 (а.с.50)

З матеріалів справи вбачається, що на адресу відповідача направлено претензію за вих. № E0209K2O8O05D від 15/10/2014 з вимогою про погашення заборгованості за Договором (а.с.52). Однак, зазначена претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Оскільки, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав своєчасно, заборгованість по кредиту, процентам за його користування не сплатив, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування від 25.11.2013, в сумі 25577,49 грн., в тому числі 12800,00 грн. заборгованості по кредиту, 6761,29 грн. заборгованості по процентам, 4633,80 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 1382,40 грн. комісії за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що клієнт належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість по кредиту в сумі 12800 грн., заборгованість по процентам в сумі 6761 грн. 29 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 4633 грн. 80 коп., комісію за користування кредитом в сумі 1382 грн. 40 коп.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

За змістом укладеного між сторонами договору банківського обслуговування, встановлено, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, статтею 193 Господарського кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до вимог ст. 181 ГК України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка, банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 25.11.2013 року було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до змісту якої останній погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Підписавши вищевказану заяву, в порядку діючого законодавства свідчить про погодження на ведення ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» документообігу, в тому числі підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних та інших документів, як шляхом власноручного підписання, так и шляхом цифрового підпису, отриманого в порядку, передбаченому умовами та правилами надання банківських послуг. (а.с. 33).

Згідно вищевказаної заяви відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua та разом з заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 25.11.2013 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Позивач зобов'язання по кредитному договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 12 800 грн., проте, останній кошти в строки установлені, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач не повернув.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом вірно було встановлено, що клієнт належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за договором банківського обслуговування, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість по кредиту у розмірі 12800 грн., заборгованість по процентам в сумі 6761 грн. 29 коп., комісія за користування кредитом в сумі 1382 грн. 40 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не було спростовано самим відповідачем. Належних доказів погашення заборгованості по кредиту в сумі 12800 грн., заборгованості по процентам в сумі 6761 грн. 29 коп. та комісії за користування кредитом в сумі 1382 грн. 40 коп. суду не надав.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок заборгованості по кредиту в сумі 12 800 грн., заборгованості по процентам в сумі 6 761 грн. 29 коп. та комісію за користування кредитом в сумі 1382 грн. 40 коп., вважає його вірним, а тому судом першої інстанції правомірно було задоволено вимоги в повному обсязі. Контррозрахунку відповідачем до суду надано не було.

Стосовно нарахування позивачем пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 4633 грн. 80 коп., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.1,3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем були порушені умови договору та норми чинного законодавства України, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за договором, позивачем було вірно нараховано пеню у розмірі 4633 грн. 80 коп. за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що відповідач належним чином не виконав умови договору, внаслідок чого станом на 08.04.2015 за відповідачем утворилася та є непогашеною заборгованість по кредиту в сумі 12800,00 грн., заборгованість по процентам в сумі 6761,29 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 4633,80 грн., комісія за користування кредитом в сумі 1382,40 грн., тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а, отже, підлягають задоволенню.

Безпідставним є посилання скаржника на те, що судом першої інстанції було винесено рішення у відсутності уповноваженого представника відповідача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ухвала господарського суду міста Києва від 22.06.2015 року про порушення провадження у справі, відповідно до штампу на зворотньому боці, була надіслана сторонам у справі 25.06.2015 року та відповідно до поштового повідомлення №34497935 (а.с.6) вручена відповідачу 02.07.2015. Крім того, у судовому засіданні 14.07.2015 року, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, було задоволено та відкладено розгляд справи на 04.08.2015р. Відповідно до протоколу судового засідання від 04.08.2015 року представник відповідача вдруге не з'явився до суду.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ч.3 ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що доводи апелянта є необґрунтованими, оскільки, матеріалами справи доведено, що суд першої інстанції належним чином повідомляв всіх учасників процесу про час та місце розгляду справи, тоді як відповідач не скористався своїм правом та жодного разу не з'явився у судове засідання до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали, наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 04.08.2015 року у справі № 910/15855/15, отже, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2015 року у справі № 910/15855/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2015 року у справі № 910/15855/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/15855/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко