Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" листопада 2015 р. Справа № 906/1381/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Ляхевич А.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №02-7/54 від 21.10.2015р.,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №1/03 від 01.03.2013р. (брав участь в судовому засіданні 17.11.2015 р.),

від прокуратури: ОСОБА_3, старший прокурор відділу прокуратури Житомирської області, службове посвідчення №031533, вид. 23.01.2015р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом В.о. Коростенського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Коростенської районної державної адмінстрації

до Спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" (Житомирська обл., Коростенський р-н, с.Поліське)

про розірвання договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до нього, зобов'язання повернути земельну ділянку

з перервою в судовому засіданні, оголошеною згідно ст.77 ГПК України,

з 17.11.2015 р. до 19.11.2015р.,

В.о. Коростенського міжрайонного прокурора Житомирської області звернувся до господарського суду Житомирської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Коростенської районної державної адміністрації (Житомирська обл., м. Коростень) до Спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" (Житомирська обл., Коростенський р-н, с. Поліське) про розірвання договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до нього, зобов'язання повернути земельну ділянку.

Господарським судом ухвалою від 04.09.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №906/1381/15, розгляд справи призначено на 01.10.2015р. та зобов'язано сторони надати суду докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Зважаючи на неявку в судове засідання 01.10.2015р. представників позивача та відповідача, для надання сторонам можливості реалізувати принцип змагальності, забезпечення участі в судовому засіданні, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, враховуючи також необхідність подання додаткових доказів, господарським судом ухвалою від 01.10.2015р. розгляд справи відкладено на 02.11.2015р.

В судовому засіданні 02.11.2015р. прокурор та представник позивача позов підтримали у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив. Представник пояснив, що станом на 01.10.2015р. заборгованість СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" по орендній платі відсутня. Представник подав до матеріалів справи пояснення до відзиву (вх.№15326/15 від 02.11.2015р.) разом з доданими документами.

Прокурор подала клопотання (вх.№15325/15 від 02.11.2015р.) про відкладення розгляду справи (оголошення перерви в судовому засіданні) та продовження строку розгляду спору у відповідності до ч.3 ст.69 ГПК України у зв'язку з необхідністю подання додаткових доказів по справі.

Суд визнав за доцільне викликати в порядку ст.30 ГПК України представника Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Житомирській області для надання пояснень з питань, що виникли під час розгляду справи. Тому, заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи невиконання прокурором та позивачем вимог ухвали суду та необхідність подання додаткових доказів, господарський суд відклав розгляд справи на 17.11.2015р., продовживши встановлений строк розгляду справи відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України за обґрунтованим клопотанням прокурора.

10.11.2015р. від прокуратури Житомирської області на виконання ухвали суду з супровідним листом від 02.11.2015р. №06-33/4343 вих15 надійшли матеріали виконання Коростенською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області запиту прокурора щодо запитуваної судом інформації. Отримані від прокуратури документи долучені судом до матеріалів справи (а.с.79-82).

В засіданні суду 17.11.2015р. приймав участь в порядку статті 30 ГПК України представник Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Житомирській області ОСОБА_4, за довіреністю.

Представник Коростенської ОДПІ ГУ ДФС на виконання вимог ухвали суду надав наступні документи: письмові пояснення від 16.11.2015р. №13950/9/0609-15-02; копію постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2015р. по справі №806/3474/15; витяг з облікової картки відповідача; копій податкових декларацій відповідача. Вказані документи долучені судом до матеріалів справи.

Представник Коростенської ОДПІ ГУ ДФС пояснив, що згідно норм Податкового кодексу України в податковій декларації платник податку самостійно визначає податкове зобов'язання, в даному випадку відповідач самостійно визначив у податковій декларації суму яка підлягає сплаті в рік - 91056,68 грн. Представник зазначив, що згідно витягів з облікової картки у відповідача наявна заборгованість по сплаті орендної плати.

Заслухавши пояснення сторін та викликаного для участі в засідання в порядку статті 30 ГПК України представника Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Житомирській області, дослідивши матеріали справи, зважаючи на необхідність подання додаткових доказів, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, господарський суд оголосив перерву в судовому засіданні до 19 листопада 2015р., про що учасники процесу повідомлені в судовому засіданні, зобов'язавши Коростенську ОДПІ надати суду витяг з облікової картки відповідача починаючи з 2012р. по даний час.

19.11.2015р. на електронну адресу суду надійшли пояснення Коростенської міжрайонної прокуратури за №06-33/4484 вих.-15 від 19.11.2015р. разом з доданим розрахунком орендної плати, які долучені судом до матеріалів справи.

За клопотанням позивача (вх.№16448/15) до справи долучено також витяг з облікової картки відповідача за 2012р.

Прокурор та представник позивача позов підтримали, вважають що наявна систематичність невиконання відповідачем умов договору оренди.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, хоча про час і місце засідання суду повідомлений своєчасно та належним чином.

Зважаючи на те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалася, а також, з урахуванням приписів ст.75 ГПК України, господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представника позивача та прокурора, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.06.2004р. між Коростенською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Спільним підприємством "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.86-88), згідно п.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Щорсівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Відповідно до п.2.1., 2.2. договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 44,2056 га в тому числі забудовані землі 8,1125 га. На земельній ділянці знаходяться об'єкти нерхомого майна землі промисловості 8,1125 га, а також, інші об'єкти інфраструктури під залізницями - 5,4924 га.

Згідно з п.3.1. договору, договір укладено на 25 років.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що земельна ділянка передається в оренду для видобування каменю для будівництва - землі промисловості.

У відповідності до п.4.1. договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 350 гривень за один гектар. Орендна плата сплачується помісячно в сумі 1289,33 грн.

Відповідно до п.4.2. договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції.

За пунктом 4.3. договору, орендна плата вноситься кожного місяця не пізніше 20 числа.

Згідно з п.9.4. договору, орендар зобов'язаний, зокрема, забезпечити виконання Земельного кодексу України при використанні отриманої в строкову оренду земельної ділянки; вчасно сплачувати орендну плату за використання земельної ділянки.

За змістом п.12.1. зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Додатковою угодою від 31.03.2008 р. про зміну договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004 р., що зареєстрований в Коростенському райвідділі Житомирської регіональної філії Центру ДЗК за №1 від 23.06.2004р., укладеною між Коростенською РДА Житомирської області та СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу", сторони, зокрема, виклали пункт 4.1. договору оренди в такій редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі 962 (дев'ятсот шістдесят дві) гривні за один гектар. Орендна плата сплачується помісячно в сумі 3543,82 грн.".

Прокурор вказує, що відповідачем порушено вимоги земельного законодавства та умови договору, що порушує інтереси держави в особі Коростенської районної державної адміністрації, оскільки з 30.11.2013р. відповідачем систематично не вноситься орендна плата, заборгованість по якій склала 113821,00 грн. і на час звернення з позовом до суду не сплачена. Останній платіж здійснено 27.03.2015р. Оплата не проводилася з квітня по серпень 2015 року (5 місяців), що свідчить про систематичну несплату орендної плати за земельну ділянку.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві на позов, та пояснень до відзиву (а.с.39-42, 59-61), вказує, що сплачує орендну плату, не розмежовуючи платежі, за двома договорами оренди земельних ділянок, а саме: від 25.07.2005р. та від 24.06.2004р., у зв'язку з чим розмір річної орендної плати в сумі складає 42643,88грн., який до того ж перевищує встановлений Податковим кодексом України мінімальний її розмір. Повідомив, що 12.10.2015 відповідачем були подані уточнюючі податкові декларації, з врахуванням яких загалом за 2012-2013 роки по орендній платі існувала переплата, яка станом на 01.10.2015 за договорами склала 4370,79грн., що вказує на

добросовісність виконання відповідачем договірних зобов'язань.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що значно більшу, ніж необхідно суму орендної плати за договорами було сплачено, у зв'язку з наявністю на той час коштів на підприємстві. Зазначив, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.10.2015р. у справі №806/1754/15 за позовом СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" до Коростенської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасування податкових повідомлень - рішень, позовні вимоги СП Щорсівського гранітного кар'єру Укооппостачмашу задоволено повністю, що свідчить про неправомірні дії ОДПІ та в подальшому, в результаті відмови у прийнятті податкової звітності, про невірне визначення останньою сум заборгованості відповідача.

Прокурор та представник ОДПІ надаючи пояснення при розгляді справи заперечили проти доводів відповідача, зазначили про те, що вказана представником відповідача постанова на даний час не набрала законної сили, тому не може братись судом до уваги. Вказали також про наявність іншого судового рішення від 16.09.2015р. у справі №806/3474/15, яким підтверджується наявність податкової заборгованості відповідача. Прокурор вважає, що подання уточнюючих декларацій є правом юридичної особи, однак вірність зазначених у ній даних не підтверджено, тому вважати їх достовірними не слід.

Представник Коростенської ОДПІ ГУ ДФС України, надаючи пояснення в порядку ст.30 ГПК України пояснив, що розмір податкової заборгованості визначається згідно податкових декларацій, які самостійно подаються відповідачем. При цьому, зазначені в деклараціях відомості можуть бути відкориговані. Крім того, представник Коростенської ОДПІ пояснив, що податкова інспекція не приймає звітність від відповідача починаючи з 2015 року, оскільки має інформацію про те, що ОСОБА_5, який підписує звітність, наразі не являється директором підприємства, так як згідно копії трудової книжки останнього є звільненим.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до матеріалів справи, вимога прокурора про розірвання договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Щорсівської сільської ради Коростенського району Житомирської області ґрунтується на інформації про заборгованість відповідача по орендній платі, яка надана Коростенською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області.

Так, у листі Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції від 26.08.2015р. вказано, що, згідно податкових декларацій відповідача, станом на 26.08.2015р. по договорам оренди вцілому податковий борг по орендній платі за землю складає 136836,00грн., в тому числі по договору оренди землі несільськогосподарського призначення загальною площею 44,2056 га в сумі 113821 грн., починаючи з 30.11.2013р. (а.с.27-28).

Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У п.286.2. ст.286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (п.286.3. ст.286 ПК України).

Положеннями п.49.8. ст.49 Податкового кодексу України визначено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Так, у листі Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції від 30.10.2015р. (а.с.80-82) вказано, що в деклараціях по орендній платі за землю за 2013 та 2014 роки нарахована сума орендної плати становить 91286,51грн., в тому числі:

- по договору від 25.07.2005р. на земельні ділянки водного фонду та водні об'єкти загальною площею 27,7494 га сума нарахувань за рік становить 229,83грн.;

- по договору оренди землі несільськогосподарського призначення загальною площею 44,2056 га сума нарахувань за рік становить 91056,68грн.

При цьому, згідно пояснень представника Коростенської ОДПІ ГУ ДФС України, наданих в порядку ст.30 ГПК України, сплачені відповідачем кошти зараховувались податковою по двом договорам оренди пропорційно розміру визначеного відповідачем податку по кожному з них.

Також у вищевказаному листі зазначено, що в 2014 році відповідачем сплачено 10200,00грн. орендної плати, в 2015 - 200,00грн. За 2015 рік розрахунки по орендній платі за землю не подані (а.с.80-82).

Враховуючи вищезазначене та те, що доказом існування заборгованості по орендній платі за договором прокурор також вважає постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2015 у справі №806/3474/15 про стягнення з відповідача податкового боргу в розмірі 191967,20грн. (а.с.94-97) слід зазначити наступне.

Нормою ч.1 ст.188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частинами 1, 2 ст.651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Обов'язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 18.09.2013р. у справі №6-75цс13).

Положеннями ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Норма п.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про оренду землі" встановлює право орендодавця вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Як уже зазначалось, згідно змісту пункту 4.1. договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004р., в редакції додаткової угоди від 31.03.2008р., орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі 962,00 гривні за один гектар. Виходячи з щомісячного розміру орендної плати 3543,82 грн., в рік орендної плати відповідач мав сплатити 42525,84 грн.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі", однією з істотних умов договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.21 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положенням п.288.1. ст.288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Враховуючи, що прокурором визначено розмір заборгованості з орендної плати за спірним договором, виходячи з поданої податковою інформації, яка визначена на підставі звітності відповідача за двома окремими договорами оренди, суд враховує, що умовами п.4.1. договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004р., укладеного між Коростенською районною державною адміністрацією та Спільним підприємством "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу", у урахуваннями умов додаткової угоди від 31.03.2008р. передбачено, що орендна плата сплачується щомісячно в сумі 3543,82грн. Водночас, згідно договору від 25.07.2015р. орендна плата становить 118,04грн. в рік. Отже, річний розмір орендної плати СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" по двом договорам становить 118,04+(3543,82*12)=42643,88 грн.

Відповідно до п.50.1. ст.50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Стосовно доводів відповідача про наявність переплати господарський суд враховує, що відповідачем згідно квитанцій направлено на електронну адресу податкової уточнюючі декларації за 2012, 2013, 2014, 2015 роки (а.с.62-71), які не прийняті податковою із посиланням на неукладення договору про визнання електронної звітності.

Також, суд враховує, що за п.п.54.3.2 п.54.3. ст.54 Податкового кодексук України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

У зв'язку з неприйняттям звітності від відповідача, на підставі 288.1. ст.288 Податкового кодексу України враховуючи, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, контролюючий орган не був позбавлений можливості самостійно визначити вірну суму грошових зобов'язань.

З наведеного вбачається, що визначена сума заборгованості, існування якої стало підставою звернення прокурора до суду, не являється безспірною. До того ж, об'єктивні відомості про заборгованість станом на дату звернення з позовом відсутні, у зв'язку з неприйняттям податковою звітності відповідача за 2015 рік.

Про спростування факту безспірності заявленої заборгованості свідчить також розгляд адміністративної справи №806/1754/15 за позовом СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" до Коростенської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасування податкових повідомлень - рішень. Суд зауважує, що виходячи з наведених вище норм законодавства, саме фактична заборгованість по орендній платі може бути підставою для розірвання договору оренди. Вказане також свідчить про безпідставність посилань прокурора на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2015 у справі №806/3474/15, оскільки останньою стягнуто з відповідача податковий борг в розмірі 191967,20грн., однак не встановлено факт існування заборгованості відповідача з орендної плати за спірним договором станом на дату звернення прокурора до суду у справі №906/1381/15.

Тож, перевіряючи обґрунтованість вказаної прокурором суми заборгованості, яка зазначена підставою для розірвання договору від 18.06.2004р., господарський суд враховує наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи (податкових декларацій, розрахунків та виписок податкової), за 2011 рік розмір орендної плати складає 20539,87грн., із якої відповідачем вказано 19876,91 грн. за спірним договором та 662,96грн. за договором оренди від 25.07.2005р.

За 2012 - 2014 роки відповідачем задекларовано 91286,51грн., з яких 7588,06грн. за спірним договором та 229,83грн. за договором оренди від 25.07.2005 р.

Згідно уточнюючих декларацій за 2012 - 2015 роки (а.с.62-71) зазначена річна орендна плата в розмірі 118,04грн. за землі водного фонду та 42525,84грн. - за землі промисловості, що загалом складає 42643,88грн. та відповідає умовам укладених договорів оренди.

За наведених обставин, оскільки без врахування коригування за 2012рік відповідачем подавалась декларація на суму 91286,51грн., а відповідно до виписки податкової (а.с.105), на початок 2013 року недоїмка склала 6740,61грн., то розмір сплаченої у 2012 році орендної плати становить 84545,90грн. (91286,51грн. - 6740,61грн.).

В подальшому відповідачем сплачувалось у 2013 році - 73127,21грн., у 2014 - 10200,00грн., у 2015 - 200,00 грн., що вбачається із виписок податкової (а.с.99-108, 140-145).

Таким чином, стан розрахунків наступний:

- за 2012 рік: 42643,88грн. - 84545,90грн. = 41902,02грн. (переплати);

- за 2013 рік: 42643,88грн. - 73127,21грн. = 30483,33грн. (переплати);

(загальний розмір переплати за 2012-2013 роки склав: 41902,02грн. + 30483,33грн. = 72385,35грн.)

- за 2014 рік: 42643,88грн. - 10200,00грн. - 72385,35грн. = 39941,47грн. (переплати).

Оскільки учасниками процесу підтверджено, що податкова звітність за 2015 рік відповідачем не була подана, а позовна заява надійшла до суду 02.09.2015р., то за умовами договорів розмір орендної плати, яку відповідач зобов'язаний був сплатити не пізніше 20-го серпня, складає 28429,28 грн., із якої 28350,56 грн. (3543,82*8) за земельну ділянку несільськогосподарського призначення.

Отже, станом на дату звернення з позовом до суду, згідно наданих до справи документів, за договорами, в т.ч. за спірним договором існує переплата (28429,28грн. - 200,00грн. - 39941,47грн. = 11712,19грн. переплати).

При цьому, суд враховує, що вказаний відповідачем у поясненні (а.с.61) розмір оплати за 2012 рік в розмірі 83859,30 грн., хоча і відрізняється від даних податкової, однак не впливає на результат вирішення спору.

Інших доказів щодо здійснених платежів, крім наданих податковою виписок, матеріали справи не містять та учасниками процесу не подавались.

Таким чином, доводи прокурора щодо наявності у відповідача на момент його звернення прокурора з даним позовом до суду заборгованості по визначеним у договорі від 18.06.2004р. орендним платежам не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищевикладеними встановленими обставинами справи.

Стосовно до посилань прокурора у позовній заяві на відсутність у відповідача акту про надання гірничого відводу та дозволу на користування надрами, суд враховує наступне.

Спільне підприємство "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" користується надрами на підставі спеціального дозволу на користування надрами №393 від 29.11.1995р.

Відповідно наданих відповідачем пояснень, на даний час, відповідно до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2003р. №1540, СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" здійснює підготовку щодо збору необхідних документів для продовження строку дії спеціального дозволу.

Згідно з абз.2 п.20 вищевказаного Порядку, для продовження строку дії дозволу надрокористувач подає спеціально уповноваженому центральному органу виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр заяву із зазначенням причин його продовження не пізніше ніж за рік, а для геологічного вивчення надр - за 6 місяців до закінчення строку дії дозволу на користування надрами.

В абз.5 п.20 вищевказанного Порядку визначено, що рішення щодо продовження строку дії дозволу приймається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр протягом 30 днів від дати надходження всіх документів у повному обсязі.

Отже, рішення про продовження строку дії спеціального дозволу приймається від дати надходження всіх документів у повному обсязі, а надати уповноваженому органу всі документи надрокористувач вправі до закінчення строку дії ліцензії, тобто до 29.11.2015року.

Таким чином, на даний час СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" користується земельною ділянкою як надрокористувач на підставі спеціального дозволу та Держгеонадра України не може прийняти рішення щодо подальшої дії спеціального дозволу на користування надрами №393 від 29.11.1995р., оскільки він діє до закінчення строку.

У зв'язку із оформленням продовження дії спецільного дозволу на використання надр, на підставі якого будуть оформлюватись проектні документи для отримання нового акту гірничого відводу, СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" звернулось до Держгірпромнагляду із заявою про продовження строку дії Акту гірничого відводу до 29.11.2015р.

Стосовно перевірки спеціалістами Територіального управління Держгірпромнагляду в Житомирській області в межах кримінального провадження №0000360 від 25.02.2013р., то нею підтверджено, що роботи по видобутку гірничої маси не проводяться, а отже порушення діючого законодавства, а саме проведення робіт без акту гірничого відводу СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" не проводяться, а враховуючи зміст п.10 ст.23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами надрокористувач має право не проводити роботи по видобуванню корисних копалин без поважних причин два роки.

Враховуючи, що строк дії акту гірничого відводу скінчився 29.07.2015р., то визначений законодавством дворічний строк, на даний час не сплив.

З урахуванням наведеного, посилання прокурора на неможливість використання відповідачем орендованої земельної ділянки за цільовим призначенням не відповідають дійсності та не є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки.

Згідно з приписами ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

З огляду на викладене, оскільки визначені прокурором у позові підстави для розірвання спірного договору не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, вимоги прокурора про розірвання договору задоволенню судом не підлягає.

У задоволенні позовної вимоги про повернення земельної ділянки як похідної від вимоги про розірвання договору, за встановлених обставин, також слід відмовити.

Таким чином, у позові суд відмовляє у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.12.15

Суддя Ляхевич А.А.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2,3 - сторонам (реком.)

4 - Коростенській міжрайонній прокуратурі (реком.)

5 - Прокуратурі Житомирської області