ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015 Справа № 904/6394/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. - доповідач;

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання - Фьокліній Д.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Куничак О.В., представник за довіреністю б/н від 08.09.2015;

від відповідача: в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2015 по справі № 904/6394/15 (суддя Мілєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автономні джерела струму», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод», м. Першотравенськ, Дніпропетровської області

про стягнення 68648,93 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2015 позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача 68648,93 грн., з яких: 42000,00 грн. - сума основного боргу, 10740,49 грн. - пеня, 586,84 грн. - 3% річних, 15321,60 грн. - інфляційні втрати та 1827,00 грн. - судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наявністю підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу за поставлений та не оплачений товар, а також правомірністю нарахування позивачем за прострочення виконання зобов'язання пені передбаченої п. 5.6. договору, 3 % річних та інфляційних втрат.

Не погоджуючись з рішенням відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду в даній справі скасувати.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, не відповідністю обставинам справи викладених у рішенні висновків та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт вважає, що позивач по справі не довів належними та допустимими доказами факт поставки продукції по договору, оскільки останнім в порушення п. 3.3. договору не надано в повному обсязі документів, в тому числі, належну товарно-транспортну накладну, докази надання рахунків на оплату, копії документів, що підтверджують походження продукції.

Між тим, апелянт посилається на поставку позивачем іншої продукції (Акумулятора KLM-500Р-У5), а ніж зазначена в Специфікації до договору (Батарея акумуляторна KLM-500-У5).

Додана до матеріалів справи товарно-транспортна накладна № Р134 від 27.11.2014 не має таких обов'язкових реквізитів: відомості про водія та автомобіль, маса вантажу, не вказані супровідні документи на вантаж, відсутні відомості про організацію, що видала довіреність на отримання вантажу, відсутня розшифровка підпису особи, що прийняла вантаж, пункт призначення вказано м. Дніпропетровськ, а умовою поставки є склад покупця м. Першотравенськ, «DDP».

Також, апелянт посилається на відсутність наданих суду документів у повному обсязі, що передбачені розділом 3 договору, які сторони визначили як доказ поставки. Зокрема взагалі відсутні належні докази доставки продукції до складу покупця.

Крім того, апелянт звертає увагу колегії суддів на невірне визначення позивачем дати поставки продукції внаслідок чого - неможливо стверджувати, що відповідач не виконав зобов'язання по оплаті продукції в строк, передбачений договором.

29.10.2015 ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прийнято до розгляду в судову засіданні на 24.11.2015.

24.11.2015 представник позивача надіслав на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, згідно якого просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду по даній справі без змін.

24.07.2015 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши у повному обсязі наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення не підлягає зміні або скасуванню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом 29.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автономні джерела струму» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» (покупець) укладено договір № 14-212-П (далі - договір).

Згідно п. 1.1. договору, постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - продукцію), в асортименті, кількості, в строки, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, які є невід'ємними частинами до цього договору.

Покупець зобов'язується прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію, відповідно до умов цього договору (п. 1.2. договору).

Поставка продукції здійснюється в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до цього договору (п. 3.1. договору).

Умови поставки продукції - СРТ, склад автоперевізника, згідно «Інкотермс-2010», якщо інше не обумовлено у відповідних специфікаціях до цього договору. У випадках, коли сторонами в специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін будуть регулюватися положеннями, затвердженими в міжнародних торговельних термінах «Інкотермс-2010», з урахуванням узгоджених сторонами застережень і умов поставок у відповідних специфікаціях (п. 3.2. договору).

Датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товарносупровідних документах, наданих постачальником, про приймання продукції (п. 3.5. договору).

Ціни на поставлену постачальником продукцію встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору. Загальна вартість кожної партії продукції, що поставляється за цим договором зазначається у відповідних специфікаціях до договору (п. 4.1. договору).

Розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки продукції (п. 4.2. договору).

У разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін прийнятих на себе за цим договором зобов'язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України (п. 5.1. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами.

Сторони дійшли згоди, що у разі належного виконання обома сторонами своїх зобов'язань, термін дії договору встановлюється до 31.12.2014 включно. У разі невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов'язань за цим договором, термін дії договору продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобов'язань. Дострокове розірвання даного договору допускається виключно за згодою обох сторін. Договір вважається розірваним після завершення всіх розрахунків між сторонами (п. 7.1. договору).

29.09.2014 між сторонами погоджено, підписано та скріплено печатками Специфікацію до договору на постачання позивачем товару, а саме: батареї акумуляторні KLM-500-У5 у кількості 10 шт., вартістю однієї 3500,00 грн., на загальну суму 42000,00 грн. з ПДВ (а. с.18).

Також у вищевказаній специфікації сторони узгодили умови оплати товару, а саме: «оплата здійснюється на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту поставки відповідної партії продукції».

На виконання умов договору та Специфікації від 29.09.2014 позивач поставив на адресу відповідача батареї акумуляторні KLM-500 У5 у кількості 10 шт. на загальну суму 42000,00 грн. з ПДВ, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками:

- видатковою накладною № 134 від 27.11.2014 (а. с. 53);

- товарно-транспортною накладною № P134 від 27.11.2014 (а. с 54).

- податковою накладною від 27.11.2014 № 7 до договору (а. с. 55)

- виставленим відповідачу рахунком на оплату № 109 від 12.11.2014 на суму 42000,00 грн. з ПДВ (а. с. 56).

Позивач зазначає, що відповідач у строк встановлений специфікацією не оплатив поставлений позивачем товар у сумі 42000,00 грн., а тому 29.04.2015 ним на адресу відповідача направлено претензію про сплату заборгованості за поставлений та неоплачений товар на суму 42000,00 грн. (а. с. 21-26), яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення, що і є причиною виникнення даного спору.

Правовідносини, які склалися між сторонами в даній справі, породжують права та обов'язки пов'язані з поставкою товару.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Як встановлено місцевим господарським судом, за придбаний товар відповідач повного та своєчасного розрахунку не провів.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар. (п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України).

Згідно зі статтею 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Як зазначалося вище, розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки продукції (п. 4.2. договору).

Датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товарно-супровідних документах, наданих постачальником, про приймання продукції (п. 3.5. договору).

Як вбачається із матеріалів справи, 27 листопада 2014 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар, згідно з видатковою накладною, про що свідчить підпис уповноваженого представника за довіреністю від 25.11.2014 № 1267, Шандарчук М.С. на видатковій накладній, а тому у відповідача виник обов'язок щодо оплати отриманого товару, а у позивача, відповідно, виникло право вимоги такої оплати з 27 січня 2015 року.

Жодних зауважень та заперечень щодо дати отримання або ненадання разом з товаром товарно-супровідних документів, визначених п. 3.3 та п. 3.5. договору, видаткова накладна не містить.

Під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій відповідач доказів оплати поставленого позивачем товару в сумі 42000,00 грн. не надав.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про можливість задоволення позовних вимог та наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 42000,00 грн.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 ЦК України).

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно п. 5.6. договору, у разі несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати від вартості неоплаченої продукції.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Окрім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню за період з 27.01.2015 по 15.07.2015 у розмірі 10740,49 грн., яка передбачена п. 5.6. договору; 3 % річних за період з 01.02.2015 по 30.06.2015 у розмірі 586,84 грн. та інфляційні втрати за період з лютого 2015 по червень 2015 року у розмірі 15321,60 грн.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов'язання, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про можливість задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 10 740,49 грн. - пені, 586,84 грн. - 3% річних та 15321,60 грн. - інфляційних втрат.

Доводи апелянта про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту поставки продукції по договору, так як на підтвердження факту поставки продукції не надано до суду в повному обсязі документів передбачених п. 3.3. договору, в тому числі податкової накладної, товаротранспортної накладної, відповідного рахунку, технічного паспорту, сертифікату якості, копії документів, що підтверджують походження продукції, колегією суддів відхиляються з огляду на наявність в матеріалах справи документів: рахунку на оплату № 109 від 12.11.2014 (а. с. 56); податкової накладної від 27.11.2014 (а. с. 55); видаткової накладної № 134 від 27.11.2014 на поставку товару (батареї акумуляторні KLM-500 У5 у кількості 10 шт.) на загальну суму 42000,00 грн. (а. с. 53); товарно-транспортної накладної № P134 від 27.11.2014 (а. с 54); сертифікату відповідності № UA.TR.079.C.00038-13 від 04.09.2013 (а. с. 59); сертифікату якості № 134 (а. с. 60). Покупець прийняв продукцію по договору без зауважень, а тому слід вважати, що документи передбачені п. 3.3. договору отримані відповідачем у повному обсязі.

Посилання апелянта на поставку позивачем іншої продукції (Акумулятора KLM-500Р-У5), а ніж зазначена в Специфікації до договору (Батарея акумуляторна KLM-500-У5), колегією суддів до уваги не приймається, оскільки найменування товару вказаного в специфікації до договору співпадає з найменуванням, вказаним у видатковій накладній. Крім того, відповідачем поставлений товар прийнятий без зауважень, матеріали справи не містять звернень відповідача до позивача з приводу поставки неналежного товару, а тому слід вважати, що поставлений позивачем товар є саме тим товаром, який вказано у погодженій між сторонами Специфікації до договору.

Доводи апелянта про те, що до матеріалів справи додано товарно-транспортну накладну № Р134 від 27.11.2014, яка не містить всіх обов'язкових реквізитів, колегією суддів відхиляються, оскільки товарно-транспортна накладна є лише документом, необхідним для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, що передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207.

Відсутність зазначення реквізитів в товарно-транспортній накладній не впливає на суть фактичної поставки товару, оскільки доказом поставки є саме видаткова накладна, яка підписана сторонами без зауважень.

Між тим, реквізити вказані в товарно-транспортній накладній є достатніми для висновку про отримання товару відповідачем.

Також, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на відсутність належних доказів доставки продукції до складу покупця, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи: експрес-накладною № 4611 та Актом № НП/126-00640 здачі-прийняття робіт (надання послуг) а. с. 61-62).

Крім того, апелянт звертає увагу колегії суддів на невірне визначення позивачем дати поставки продукції внаслідок чого - неможливо стверджувати, що відповідач не виконав зобов'язання по оплаті продукції в строк, передбачений договором.

Так, відповідач 05.10.2015 надав до місцевого господарського суду клопотання про тлумачення п. 3.5. договору поставки, визначивши, що «Датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником про приймання продукції». Дане клопотання залишено місцевим господарським судом без задоволення, з огляду на відсутність підстав для винесення рішення з даного приводу, що на думку колегії суддів не суперечить діючому законодавству, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з приписами ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу, у разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змогу з'ясувати дійсним зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тлумачення не може створювати, а лише роз'яснює існуючи умови угоди. Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов.

Отже, клопотання відповідача про тлумачення п. 3.5. договору, колегія суддів вважає безпідставним, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з'ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов'язки сторін. Тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені ст. 213 ЦК України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Аналогічної правової позиції дотримався Вищий господарський суд України (постанова від 26.04.2012 по справі № 3/245).

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем у видатковій накладній не вказана інша дата отримання товару, а тому датою отримання товару слід вважати дату, вказану у видатковій накладній (а. с. 53).

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених господарським судом обставин в справі, а тому не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2015 по справі № 904/6394/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Справу № 904/6394/15 повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Повний текст постанови підписано 30.11.2015

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

Т.А. Верхогляд