ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. Справа № 911/4594/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Мегаполіс-Україна;

до Товариства з обмеженою відповідальністю АГАТ ПРОДУКТ;

про стягнення 17 109,61 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 62 від 20.04.2015 року);

від відповідача: не зявився.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Мегаполіс-Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю АГАТ ПРОДУКТ про стягнення 17 109,61 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.10.2015 року порушено провадження у справі № 911/4594/15 та призначено справу до розгляду на 17.11.2015 року.

В судове засідання, яке відбулось 17.11.2015 року представник відповідача не зявився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 15.10.2015 року не виконав, у звязку з чим, розгляд справи відкладався до 26.11.2015 року.

В судовому засіданні 26.11.2015 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання 26.11.2015 року не зявився, вимоги суду не виконав, витребувані документи та письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

02.02.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Мегаполіс-Україна (позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю АГАТ ПРОДУКТ (відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки № 3366-КЕ/15 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобов'язується передати тютюнові або інші вироби (далі - Товар) у власність Покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а Покупець зобовязується приймати та оплачувати Товар на умовах, зазначених у цьому договорі.

Асортимент, кількість, ціна Товару, що продається згідно з даним Договором, вказується у накладних, які є невідємною частиною Договору (п. 2.1 Договору).

Ціна Товару визначається у відповідності з ціною вказаною у прайс-листах Продавця, які діють на момент виконання Продавцем замовлення Покупця і вказується у видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Загальна сума даного Договору не обмежується і визначається на підставі фактично поставленого Товару згідно видаткових накладних (п. 4.1 Договору).

Розрахунки за кожну поставлену партію Товару здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця (п. 4.3 Договору).

За згодою Продавця Покупцеві Товар може відпускатись на умовах повної передоплати або з відтермінуванням оплати за отриманий Товар (п. 4.5 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.07.2015 року до Договору).

Максимальний строк відтермінування оплати за тютюнові вироби становить шість календарних днів і обраховується з дати виписки видаткової накладної. День, наступний за днем виписки видаткової накладної є першим днем при підрахунку строку, на який надано відстрочку. Останнім днем розрахунку є шостий календарний день. В разі розрахунку в інший спосіб, ніж перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця, який не погоджений з Продавцем,строк відтермінування оплати може бути змінено Продавцем в односторонньому порядку, про що повідомляється Покупця» (п. 4.8 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.07.2015 року до Договору).

Додатковою угодою від 01.07.2015 року до Договору сторони доповнили Договір п. 4.12, згідно якого зобовязання Покупця по оплаті вартості отриманого Товару вважаються виконаними: при безготівкових розрахунках з моменту зарахування коштів, перерахованих Покупцем, на поточний рахунок Продавця в банківській установі; при розрахунках готівкою з моменту внесення готівку в касу Продавця.

Додатком № 1 до Договору сторони домовились, про те, що Покупець уповноважує ОСОБА_2 отримувати від імені останнього матеріальні цінності від Продавця протягом терміну дії Договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 01.02.2016 року включно, а по відношенню платежів-до повного виконання Покупцем своїх зобовязань по оплаті отриманого Товару (п. 1.3 Договору).

На виконання зобовязань за Договором позивачем 15.07.2015 року було поставлено відповідачу тютюнові вироби на загальну суму 16428,48 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № КЕ15- від 15.07.2015 року, яка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками та довіреністю № 1 від 14.07.2015 року (дійсна до 22.07.2015 року) на отримання ТМЦ видана на імя ОСОБА_2. Факт поставки товару відповідачем не заперечено та не спростовано.

Незважаючи на положення чинного законодавства України та умови Договору (п. 4.8), відповідач своєчасно та в повному обсязі отриманий Товар не оплатив, розрахувався частково на суму 3247,57 грн. (попередня оплата в сумі 607,57 грн., 20.07.2015 року - 1640,00 грн., 13.08.2015 року - 1000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень), у звязку з чим, за ним утворилась прострочена заборгованість в сумі 13180,91 грн., що відповідачем не заперечено і не спростовано.

Позивачем надано Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.06.2015 року по 20.07.2015 року на суму 14180,91 грн. (без врахування часткової проплати, яка відбулась після проведення звірки, а саме 13.08.2015 року на суму 1000,00 грн.), який підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт поставки Товару та його неоплати відповідачем на суму 13180,91 грн.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати поставленого Товару (тютюнових виробів) позивач просить стягнути з відповідача 1574,53 грн. пені на підставі п. 6.5 Договору нарахованих на суму боргу 14180,91 грн. за період з 22.07.2015 року по 12.08.2015 року та на суму 13180,91 грн. за період 13.08.2015 року по 06.10.2015 року, 85,22 грн. 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України нарахованих на суму боргу 14180,91 грн. за період з 22.07.2015 року по 12.08.2015 року та на суму 13180,91 грн. за період 13.08.2015 року по 06.10.2015 року та 2268,95 грн. штрафу на суму 14180,91 грн., яка існувала на 4 день після закінчення строку відтермінування оплати Товару у відповідності до п. 6.6 Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно п. 18 Додаткової угоди до Договору, сторони погодили доповнити Договір п. 6.5, яким передбачено, що у разі прострочення Покупцем строків оплати вартості отриманого Товару, він зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Пунктом 19 Додаткової угоди до Договору сторони доповнили Договір п. 6.6, а саме у випадку прострочення платежу понад 3 календарні дні Покупець сплачує на користь Продавця одноразовий штраф у розмірі 16 % від суми неоплаченого в строк Товару за користування коштами.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, умовами укладеного між сторонами Договору (з Додатковими угодами) передбачено відповідальність за несвоєчасну оплату Товару у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, штрафу в розмірі 16 % від простроченої понад 3 календарних днів суми заборгованості та 3 % річних передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, штрафні санкції нараховані за фактичні періоди існування заборгованості на суми боргу, що існували на відповідні дати, таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 1574,53 грн., 16 % штрафу в сумі 2268,95 грн. та 3 % річних в сумі 85,22 грн. підлягають задоволенню на підставі ст. 549 Цивільного кодексу України і п. 6.5 Договору, п. 6.6 Договору та ст. 625 Цивільного кодексу України відповідно.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АГАТ ПРОДУКТ (08292, Київська область, м. Буча, вул. Чкалова, 4 А, кв. 24, код 38641683) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Мегаполіс-Україна (46020, м. Тернопіль, вул. Д. Лукяновича, 1, код 30622532) 13180 грн. (тринадцять тисяч сто вісімдесят гривень) 91 коп. основного боргу, 1574 грн. (одна тисяча пятсот сімдесят чотири гривні) 53 коп. пені, 85 грн. (вісімдесят пять гривень) 22 коп. 3 % річних та 2268 грн. (дві тисячі двісті шістдесят вісім гривень) 95 коп. штрафу та 1218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) 00 коп судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 30.11.2015 р.

Суддя Т.П. Карпечкін