донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

02.12.2015 справа №908/1621/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 - за довіреністю
від відповідача: від третьої особи:Не зявився Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничні машини-Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка, Донецька область
на рішення господарського судуЗапорізької області
від03.08.2015 року
по справі№ 908/1621/15-г (суддя: Мойсеєнко Т.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агропроикомплект», м. Дніпропетровськ
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничні машини-Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка, Донецька область Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_5», м. Київ
простягнення 227 555,48 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агропроикомплект», м. Дніпропетровськ (далі «Позивач») звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничні машини-Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка, Донецька область (далі «Відповідач») грошових коштів в сумі 227 555 48 грн. з яких 198 248,88 грн. сума основного боргу, 19 870,54 грн. сума інфляційних нарахувань, 1 449,08 грн. сума 3% річних, 7 986,98 сума відсотків за користування чужими грошовими коштами, 4 551,11 грн. сума судового збору.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.08.2015 року у справі № 908/1621/15-г позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агропроикомплект» задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничні машини-Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка, Донецька область () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агропроикомплект», м. Дніпропетровськ () основний борг у сумі 198 248,28 грн., інфляційні втрати в сумі 19 849,94 грн., 3% річних в сумі 1 449,08 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 4 390,95 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Заявник апеляційної скарги вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.11.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 02.12.2015 року.

Сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Представник Позивача в судовому засіданні надав відзив № 3450 від 01.12.2015 року на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничні машини-Дружківський машинобудівний завод», звернувся до суду з проханням, рішення господарського суду Запорізької області від 03.08.2015 року у справі № 908/1621/15-г залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представники Відповідача та Третьої особи в судове засідання не зявились, поважність причин неявки суду не повідомили.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників Відповідача та третьої особи.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 02.09.2013 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агропроикомплект» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гірничні машини-Дружківський машинобудівний завод» (покупець, відповідач) укладено договір № 11/13-ДрМЗ з протоколом розбіжностей від 02.09.2013 р. в редакції постачальника.

Відповідно до п. 1.1 цього договору постачальник зобовязується передати в обумовлені цим договором строки покупцю продукцію та/або товар (далі товар), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар і сплатити за нього узгоджену суму.

Кількість, ціна та асортимент товару визначається специфікаціями, які є складовими і невідємними частинами цього договору (п. 1.2 договору).

У п. 3.1 договору сторони відзначили, що під узгодженою партією товару за даним договором сторони розуміють кількість і асортимент товару, зазначені у конкретній узгодженій та підписаній сторонами специфікації на поставку партії товару.

У п. 4.1 договору сторони погодили, що ціна товару за одиницю та за позиціями вказана в специфікаціях до договору. Загальна сума цього договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є складовими і невідємними частинами цього договору.

Порядок оплати: 60 календарних днів з дати поставки кожної конкретної узгодженої в специфікації партії товару (п. 4.3 договору).

У відповідності до умов договору сторони підписали Специфікації № 5 від 10.09.2014 р. на загальну суму 128 833,32 грн. з ПДВ та № 6 від 18.09.2014 р. на загальну суму 69 415,56 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 4 Специфікацій, строк поставки складає 60 календарних днів від дати підписання специфікацій. Базисні умови поставки: СРТ (пункт поставки: м. Дружківка, Донецька область) у відповідності до правил Інкотермс 2000.

На виконання договору відповідно до специфікації № 5 від 10.09.2014 р. позивач поставив відповідачу товар за накладними:

№ 120901А/с3/01 від 12.09.2014 р. на суму 2262,96 грн.;

№ 260907А/с3/01 від 26.09.2014 р. на суму 85897,44 грн.;

№ 201009А/с3/01 від 20.10.2014 р. на суму 40672,92 грн.

Також за специфікацією № 6 від 18.09.2014 р. позивач поставив відповідачу товар за накладною № 201008А/с3/01 від 20.10.2014 р. на суму 69 415,56 грн.

Загалом поставлено товару на суму 198 248,88 грн.

Відповідач зобовязання щодо оплати отриманого товару в установлені договором строки та розмірі належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно ст. 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати поставленого позивачем товару на суму 198 248,88 грн. у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Отже, спірне рішення суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 198 248,88 грн. є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Крім того, в апеляційній скарзі Відповідач зазначає, що здійснює свою діяльність на території м. Дружківка Донецької області та звертає увагу суду, що нестабільна ситуація в Донецькій області, постійні бойові дії, військові зіткнення по всій території проведення АТО становлять реальну загрозу життю людей, що і призвело, в тому числі, до відсутності стабільності в роботі Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничні машини-Дружківський машинобудівний завод», у звязку з чим у підприємства відсутня можливість виконувати своєчасно і в повному обсязі свої договірні зобовязання з Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агропроикомплект». Відповідач зазначає, що наведені обставини мають для Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничні машини-Дружківський машинобудівний завод» надзвичайний, невідворотній характер, вони не залежать від волевиявлення підприємства, але потягли за собою тимчасову неможливість належного виконання договірних зобовязань з Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агропроикомплект», у звязку з чим, Відповідач просить Донецький апеляційний господарський суд скасувати спірне рішення в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неможливості виконання відповідачем своїх зобовязань за Договором, з посиланням на проведення АТО на території Донецької області, адже за ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Приписами ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Скаржником належними та допустимими доказами не доведено ні у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи судом апеляційної інстанції наявність обєктивної неможливості виконання ним обовязків за договором постачання саме через проведення АТО.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія зауважує, що згідно п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 4.1. зазначеної Постанови Пленуму ВГСУ сплата трьох процентів річних від простроченої суми як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, отримавши товар та не сплативши його вартість, Відповідач порушив своє грошове зобовязання за Договором, внаслідок чого настають правові наслідки встановлені вищевказаними нормами

Відтак, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність нарахування Позивачем 3% річних та інфляційних нарахувань на основну суму боргу. Відповідно, здійснивши перерахунок, апеляційний суд дійшов висновку, що розрахунок суду першої інстанції є арифметично вірним.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським суд допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничні машини-Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 03.08.2015 року у справі № 908/1621/15-г залишити без змін.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Надруковано примірників:1-позивачу; 1-відповідачу; 1-третій особі; 1-у справу; 1-ГСЗО; 1-ДАГС.