ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.11.2015 Справа № 905/1801/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Цакадзе М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк», м. Одеса

до Приватного науково-виробничого підприємства «Термо», м. Донецьк

про стягнення заборгованості за кредитним договором №57 від 30.09.2009 року в розмірі 35 705 243,83 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 23 223 636,36 грн., сума заборгованості за відсотками за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року - 2 044 316,18 грн., пеня за порушення строку повернення кредиту за період з 29.09.2014 року до 25.08.2015 року - 9 556 049, 16 грн., пеня за порушення строку сплати відсотків за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року - 881 242, 13 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.№56 від 19.10.2015р.,

від відповідача: ОСОБА_2 за дов.б/н від 07.07.2015р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_3 акціонерне товариство Фінростбанк звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного науково-виробничого підприємства "Термо" про стягнення заборгованості за кредитним договором №57 від 30.09.2009 року в розмірі 35 705 243,83 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 23 223 636,36 грн., сума заборгованості за відсотками за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року - 2 044 316,18 грн., пеня за порушення строку повернення кредиту за період з 29.09.2014 року до 25.08.2015 року - 9 556 049, 16 грн., пеня за порушення строку сплати відсотків за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року - 881 242, 13 грн.,

Правовою підставою позову позивач під час розгляду справи вважає норми статей 509, 525-526, 530, 625-626, 629, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статей 193 Господарського кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за кредитним від 30.09.2009р. №57. Зазначив, що відповідачем не сплачена сума заборгованості за кредитом - 23 223 636,36 грн., сума заборгованості за відсотками за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року - 2 044 316,18 грн.

Відповідно до приписів Цивільного кодексу України позивачем нараховано пеню за порушення строку повернення кредиту за період з 29.09.2014 року до 25.08.2015 року - 9 556 049, 16 грн., пеню за порушення строку сплати відсотків за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року - 881 242, 13 грн.

Ухвалою суду від 06.10.2015р. на підставі ст.69 ГПК України за клопотанням представника відповідача строк розгляду справи продовжено на 15 днів.

16.10.2015р. представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

27.10.2015р. представником позивача через канцелярію суду надано заяву, в якій останній просив суд провести судові засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 28.10.2015р. заяву позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, доручено забезпечення проведення відеоконференції по справі №905/1801/15 Господарському суду Одеської області.

10.11.2015р. представником відповідача надано клопотання, в якому останній просив суд призначити у справі №905/1801/15 судову економічну експертизу фінансово-кредитних операцій.

Представник позивача у судове засідання зявився, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання зявився, проти позовних вимог заперечує.

Представникам сторін у судовому засіданні розяснені права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 78 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, заперечення та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2009р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» (кредитор або банк) та Приватним науково-виробничим підприємством «Термо» (позичальник) укладено кредитний договір №57 (надалі - кредитний договір).

Відповідно до Загальних положень Статуту позивача ОСОБА_3 акціонерне товариство «Фінростбанк» створено шляхом перетворення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» у ОСОБА_3 акціонерне товариство «Фінростбанк».

Відповідно до п.1.1. кредитного договору (в редакції договору про внесення змін №7 до кредитного договору від 31.01.2012р.) Банк відкриває позичальнику відзивну відновлювальну кредитну лінію (надалі кредит) з лімітом кредитування 30000000грн. терміном з 30.09.2009р. по 28.03.2014р. для поповнення обігових коштів зі сплатою 21,00% річних за користування кредитними коштами.

Згідно п.1.2. договору відсотки за користування кредитом нараховуються щомісячно в останній робочий місяця, за фактичні дні користування кредитом, по методу «факт/факт» згідно з затвердженнями Національним банком України «Правилами бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України».

Відповідно до п.4.4. Кредитного договору позичальник зобовязується щомісяця, до останнього робочого дня кожного місяця, сплачувати на рахунок №0057.980 нараховані відсотки за користування кредитом у попередньому календарному місяці. Відсотки за останній місяць користування кредитом, сплачуються не пізніше строку повернення кредиту вказаному у п.п.1.1. договору.

Відповідно до Договору про внесення змін №6 до кредитного договору від 30.03.2011р. пункт 4.5. договору викладено в наступній редакції: Позичальник зобовязується погасити в повному обсязі наданий банком кредит та відсотки за користування кредитом не пізніше 28.03.2014р.

У разі невиконання або невчасного виконання зобовязань по п.п.4.5.-4.5. Договору, при відсутності домовленості про відстрочку погашення кредиту, сплатити банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (п.4.6.).

Позичальник зобовязався кошти для погашення заборгованості насамперед направляти для сплати відсотків за користування кредитом, потім простроченої заборгованості. Сума, що залишається, спрямовує на погашення основної суми боргу за кредитом (п.п.4.7.Договору).

Термін дії договору встановлюється від дня підписання його сторонами та дії до повного погашення позичальником суми кредиту та відсотків по ньому (п.7.9. Договору).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Надання кредиту банком позичальнику підтверджується клопотаннями позичальника на надання грошових коштів, меморіальним ордерами, банківськими виписками.

Позивач доводить банківськими виписками, що станом на 26.08.2015р., що сума заборгованості за кредитом складає 23 223 636,36 грн., сума заборгованості за відсотками за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року складає 2 044 316,18 грн.

Доказів погашення заборгованості за кредитним договором відповідач не надав, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за кредитним договором суми заборгованості за кредитом - 23 223 636,36 грн., суми заборгованості за відсотками за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року - 2 044 316,18 грн., є доведеними та підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача суми пені за порушення строку повернення кредиту за період з 29.09.2014 року до 25.08.2015 року - 9 556 049, 16 грн. та пені за порушення строку сплати відсотків за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року - 881 242, 13 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбачених цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У разі порушення зобовязання за приписами статті 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

У відповідності до частини 4 статті 213 ГК України штраф, як різновид неустойки може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За приписами частини 2 статті 2 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (набрав чинності з 15 жовтня 2014 року) на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Нормами зазначеного спеціального Закону визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, а його дія поширюється лише на певне коло субєктів.

Згідно положенням статті 1 Закону «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено, зокрема, м. Донецьк.

Між тим дію цього розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р.

Правові та організаційні основи боротьби з тероризмом повноваження і обов'язки органів виконавчої влади, об'єднань громадян і організацій, посадових осіб та окремих громадян у цій сфері, порядок координації їх діяльності, гарантії правового і соціального захисту громадян у зв'язку із участю у боротьбі з тероризмом визначені нормами Закону України від 20 березня 2003 року № 638-ІV «Про боротьбу з тероризмом», в статті 4 якого зазначено, що субєктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом у межах своєї компетенції, зокрема, є служба безпеки України, яка є головним органом у загальнодержавній системі боротьби з терористичною діяльністю. Координацію діяльності суб'єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Відповідно до статей 10, 11 цього Закону антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим. Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

Районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція (ст. 1 Закону).

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 відповідно до статей 107, 112 Конституції України уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Наказом голови Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» визначені такі райони антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року.

Отже, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом. Входження міста Донецька до складу Донецької області є загальновідомим фактом та не потребує доказування.

Згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням Приватного науково-виробничого підприємства «Термо» є місто Донецьк.

Прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження № 1079-р від 05 листопада 2014 року не скасовує Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та не робить його недійсним.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який є чинним, на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій щодо нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. Дію даного Закону в частині введення мораторію зупинено не було.

Листом від 27 жовтня 2014 року №18-112/64138 Національний банк України повідомив усім банкам про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та вказав на те, що невиконання законних вимог є підставою для застосування до порушників адекватних заходів впливу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України.

Закріплене в статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право суб'єкта господарювання не може носити декларативний характер.

У розумінні положень статті 58 Конституції України приписи статті 2 зазначеного закону відносно заборони нарахування пені та штрафу з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо можливості їх незастосування.

Отже, з урахуванням визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо введення мораторію на нарахування пені та штрафу підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Фінростбанк в частині стягнення пені за порушення строку повернення кредиту за період з 29.09.2014 року до 25.08.2015 року - 9556049,16грн., пені за порушення строку сплати відсотків за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року - 881242,13грн.

10.11.2015р. представником відповідача надано клопотання, про призначення судової економічної експертизи фінансово-кредитних операцій. Відповідач вважає за необхідне поставити перед експертом питання, повязані із встановленням факту наявності заборгованості за кредитним договором, відповідності розрахунку його умовам, розміру застосованої відсоткової ставки та методу її нарахування; встановленням факту виконання сторонами зобовязань за договором; відповідності внутрішнього відображення банком операцій з надання кредиту, нарахуванню та обліку відсотків.

Частиною першою статті 41 ГПК України встановлено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як зазначається в п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідачем не доведено необхідності у призначенні судової економічної експертизи у цій справі, оскільки наявні у справі докази не є суперечливими, власного контррозрахунку позовних вимог відповідач не надав, тому в задоволенні відповідного клопотання суд відмовляє.

Оскільки в силу вимог Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, первісно при зверненні з позовом судовий збір підлягав сплаті в сумі 73080грн., позовні вимоги задоволені частково, то на підставі ст.49 ГПК України судовий збір стягується в Державний бюджет України з відповідача в сумі 51717,39грн. Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Фінростбанк до Приватного науково-виробничого підприємства "Термо" про стягнення заборгованості за кредитним договором №57 від 30.09.2009 року в розмірі 35 705 243,83 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 23 223 636,36 грн., сума заборгованості за відсотками за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року - 2 044 316,18 грн., пеня за порушення строку повернення кредиту за період з 29.09.2014 року до 25.08.2015 року - 9 556 049, 16 грн., пеня за порушення строку сплати відсотків за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року - 881 242, 13 грн.,- задовольнити частково.

Стягнути з Приватного науково-виробничого підприємства "Термо" (83024, м. Донецьк, вул. Молодогвардійців, буд.3В, відомості про р/р матеріали справи не містять, ) на користь Публічного акціонерного товариства Фінростбанк (65104, м. Одеса, пр-т Ватутіна, 33-аакадеміка Глушка, буд. 13, відомості про р/р матеріали справи не містять, ) заборгованість за кредитним договором №57 від 30.09.2009 року в розмірі 25 267 952,54 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 23 223 636,36 грн., сума заборгованості за відсотками за період з 01.08.2014 року до 25.08.2015 року - 2 044 316,18 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 51717,39грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 16 листопада 2015 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 23 листопада 2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява