КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Справа№ 910/26941/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Вакулік А.А. - дов. № 187 від 05.06.2015р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Українського державного науково-дослідного та проектного інституту «УкрНДІпроектреставрація» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р.

у справі № 910/26941/15 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Українського державного науково-дослідного та проектного

інституту «УкрНДІпроектреставрація»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектні системи ЛТД»

про розірвання договору та стягнення 8 050 000, 00 грн.

В судовому засіданні 25.11.2015р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р. у справі № 910/26941/15 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, а позовну заяву і додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати і передати справу для розгляду до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Українського державного науково-дослідного та проектного інституту «УкрНДІпроектреставрація» 10.11.2015р. передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Шаптала Є.Ю., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 25.11.2015р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015р., у зв'язку з припиненням повноважень судді Самсіна Р.І., сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя - Скрипка І.М., судді - Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 25.11.2015р. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та передати справу для розгляду до Господарського суду міста Києва.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 25.11.2015р., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно із частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

В жовтні 2015р. Український державний науково-дослідний та проектнй інститут «УкрНДІпроектреставрація» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектні системи ЛТД» про розірвання договору та стягнення 8 050 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р. у справі № 910/26941/15 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, а позовну заяву і додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, місцевий господарський суд виходив з наступного.

Нормами статті 57 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема в пункті 3 частини 1 цієї статті вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218, 00 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 мінімальної заробітної плати, а за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, розмір судового збору за подання до господарського суду позовних заяв немайнового характеру становить 1218, 00 грн., а за подання позовних заяв майнового характеру - не менше 1218, 00 грн., та не більше 182700, 00 грн.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд: 1) розірвати Договір № 14/МА-11 на виконання робіт із створення проектно-кошторисної документації від 28.07.2011 (вимога немайнового характеру) та 2) стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 8 050 000, 00 грн. (вимога майнового характеру), у зв'язку з чим при зверненні з даним позовом до суду позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 121 968, 00 грн. (1218, 00 грн. за вимогу немайнового характеру та 120 750, 00 грн. за вимогу майнового характеру).

Однак, позивачем не надано суду доказів сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі та порядку.

При цьому, до позовної заяви позивачем долучено заяву про відстрочення сплати судового збору.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Тобто, обов'язковою умовою для звільнення заявника від сплати судового збору є наявність обґрунтованих обставин, що свідчать про неможливість сплати судового збору.

При цьому, обов'язок по доведенню наявності таких обставин покладається на заявника.

Обгрунтовуючи заяву про відстрочення сплати судового збору, позивач вказував на те, що постановою про арешт коштів боржника від 24.07.2015 ВП № 48207853 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві накладено арешт на кошти Українського державного науково-дослідного та проектного інституту «Укрндіпроектреставрація», які знаходяться на рахунку № 7142 в Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» у межах суми 8 076 034, 76 грн., у зв'язку з чим позивач не може наразі сплатити судовий збір.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про відстрочення сплати судового збору до суду першої інстанції було долучено лише постанову ВДВС від 24.07.2015р. про накладення арешту на р/р № 7142 в ПАТ «Укрсоцбанк» у межах суми 8 076 034, 76 грн. та постанову ВДВС від 24.07.2015р. про арешт майна боржника та заборону на його відчуження.

Однак, позивачем не було доведено суду, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, оскільки як вбачається з постанови про арешт коштів боржника від 24.07.2015 ВП № 48207853, арешт накладено на грошові кошти, які знаходяться виключно на рахунку № 7142, тоді як пояснень та будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності у позивача інших банківських рахунків, так само як і доказів накладення арешту на кошти, які знаходяться на інших рахунках, позивачем суду надано не було.

Інших обґрунтованих обставин та доказів, що підтверджують важкий матеріальний стан, позивачем суду першої інстанції надано не було, з огляду на що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про ненадання позивачем доказів, які б підтверджували факт існування обґрунтованих обставин, що свідчать про неможливість сплати позивачем судового збору при поданні позовної заяви.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач посилається на те, що наявність відкритого виконавчого провадження, в рамках якого винесено три постанови державного виконавця про накладення арешту на усі грошові кошти, а також постанови про накладення арешту на усе майно боржника (скаржника) з забороною його відчуження, унеможливлює сплату скаржником судового збору на момент подання позову у зв'язку з відсутністю можливості розпорядження грошовими коштами та відсутності можливості розпорядження майном з метою отримання грошових коштів для оплати судового збору.

Однак, колегія суддів критично відноситься до вказаних доводів заявника, оскільки за подання апеляційної скарги у даній справі на ухвалу суду від 19.10.2015р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 218, 00 грн., надано до матеріалів справи платіжне доручення, і жодним чином накладення арешту на один розрахунковий рахунок позивача не перешкодив йому оскаржити в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції.

При цьому, до суду апеляційної інстанції позивачем вже долучено копію постанови ВДВС від 28.09.2015р. про арешт коштів боржника в ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «Фінансова ініціатива», ГУ ДКСУ в Києві, в Казначействі України лише в межах суми 8 076 034, 76 грн., яка до суду першої інстанції позивачем не подавалась та про її існування не було зазначено ні в позовній заяві, ні в клопотанні про відстрочення сплати судового збору, а отже про неї не було відомо місцевому господарському суду на час прийняття ухвали від 19.10.2015р.

Проаналізувавши усі додатки, долучені до позовної заяви та до апеляційної скарги, колегія суддів констатує про ненадання позивачем (скаржником) даних про те, скільки ж коштів знаходиться на рахунках скаржника, на які накладено арешт лише в межах суми 8 076 034, 76 грн., та доказів того, що коштів, які знаходяться на рахунках позивача дійсно недостатньо для сплати заборгованості по рішенню суду у справі №910/10549/14 та сплати судового збору за подання позовної заяви у даній справі.

Що стосується постанови ВДВС від 24.07.2015р. про накладення арешту на майно боржника (позивача) в межах суми 8 076 034, 76 грн., то матеріали справи не містять даних про опис будь-якого майна позивача згідно вказаної постанови ВДВС, та внесення відповідних обтяжень щодо розпорядження будь-яким майном позивача.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Українського державного науково-дослідного та проектного інституту «УкрНДІпроектреставрація», з підстав, викладених у ній, задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р. у справі №910/26941/15 прийнята із вірним застосуванням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін.

Одночасно колегія суддів звертає увагу позивача на те, що повернення судом першої інстанції позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень та у разі повторного заявлення клопотання про відстрочення сплати судового збору - надання суду усіх доводів в обґрунтування неможливості сплати судового збору у певному розмірі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 85, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Українського державного науково-дослідного та проектного інституту «УкрНДІпроектреставрація» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р. у справі № 910/26941/15 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р. у справі № 910/26941/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/26941/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала