КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. Справа№ 925/1203/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - 1 не з'явилися

від відповідача - 2 не з'явилися

від відповідача - 3 ОСОБА_2

від відповідача - 4 не з'явилися

від третьої особи - не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Сван-1" на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 (Суддя Скиба Г.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Сван-1" в особі арбітражного керуючого Юдицького О.В.

до ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області

за участю третьої особи яка незаявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_7

про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування запису в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до Господарського суду Черкаської області із позовом до відповідачів про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування запису в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2015 апеляційна скарга була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 13.10.2015.

Ухвалою суду від 13.10.2015 розгляд апеляційної скарги відкладенно на підставі ст. 77 ГПК України на 10.11.2015.

Ухвалою суду від 10.11.2015 по справі був продовжений строк розгляду апеляційної скарги та відкладено розгляд скарги до 26.11.2015.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника відповідача -3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судове засідання 26.11.2015 з`явився представник відповідача - 3 та надав усні пояснення стосовно предмету спору.

Представники інших сторін по справі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача - 3, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

Товариство з обмеженою діяльністю «Сван-1» створене рішенням засновників 11.12.1995.

Відповідно до п. 3,3 статуту товариства, його учасниками є ОСОБА_4 (частка 3,66%), гр. ОСОБА_8 (частка 46,34%), гр. ОСОБА_6 (частка 50%).

30.11.2010 відбулися збори учасників ТОВ "Сван-1", які оформлені протоколом № 30/11/2010.

Згідно протоколу №30/11/2010 на розгляд зборів були винесені наступні питання:

- про обрання голови та секретаря зборів

- про звільнення ОСОБА_9 з посади Генерального директора товариства

- про призначення ОСОБА_7 на посаду Генерального директора товариства.

Згідно протоколу № 30/11/2010 з усіх питань учасники загальних зборів проголосували одноголосно «за».

Позивач, звертаючись із позовом до суду, мотивує свої вимоги тим, що дане рішення Загальними зборами було прийнято за відсутності кворуму, а отже із грубим порушенням норм чинного законодавства України, що в свою чергу є безумовною підставою для скасування такого рішення загальних зборів.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ст. 145 ЦК України, ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства є загальні збори його учасників. При цьому, вищий орган товариства - загальні збори є волеутворючим органом товариства, який наділений певними повноваженнями за приписами законодавства та умов статутних документів та вправі здійснювати свої цивільні права у межах, наданих йому актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", вирішуючи питання про те, чи є корпоративним спір, пов'язаний із визнанням недійсними рішень загальних зборів товариства, судам необхідно враховувати суб'єктний склад учасників спору та підстави, якими обґрунтовується відповідна вимога.

Судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства).

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Позивач, звертаючись із даним позовом до суду та оскаржуючи постановлене рішення суду першої інстанції, зокрема зазначає, що рішення загальними зборами товариство приймалося за відсутності кворуму, що є грубим порушенням чинного законодавства України.

Проте, колегія суддів не погоджується із такою позицією позивача, враховуючи наступне.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії протоколу загальних зборів товариства, 30.11.2010 були присутні учасники товариства у складі: громадянин України ОСОБА_6 - 50% голосів, та громадянин України ОСОБА_8 - 46,34 % голосів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства", загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Теж саме зазначено в п. 7.9. статуту товариства: "Збори вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники, які володіють у сукупності більш як 60% голосів".

Отже, враховуючи зазначене, вбачається, що загальні збори товариства були проведені та рішення були прийняті за наявності кворуму.

Посилання позивача та апелянта на те, що громадянин ОСОБА_6 не підписував протокол загальних зборів № 30/11/2010 та, що вказане підтверджується висновком експерта від 16.06.2015 № 1/546 не приймаються як належний та допустимий доказ в рамках даної справи та спростовуються наступним.

На обґрунтування своєї позиції представник позивача зсилається на висновок від 16.06.2015 експертного дослідження у кримінальній справі № 0000218 про те, що підпис в протоколі №30/11/10 від 30.11.2010 виконаний не гр. ОСОБА_6, а іншою особою з наслідуванням підпису гр. ОСОБА_6

Відповідно до ч.4 ст. 42 ГПК України, висновок судового експерта для господарського суду не є обов`язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього кодексу.

Так, вказаний висновок експертизи є лише одним із доказів в кримінальному проваджені, порушеному за фактом зловживання посадовців своїм службовим становищем, вироку у якій, на момент розгляду даної справи, немає.

Крім того гр. ОСОБА_6 подав суду нотаріально посвідчену заяву, з якої вбачається, що він був присутній на загальних зборах 30.11.2010 та особисто підписував спірний протокол зборів. Нотаріус пересвідчився в особі підписанта.

Зауваження апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме не задоволення клопотання позивача про витребування доказів порядку скликання загальних зборів, журналу реєстрації учасників зборів засновників товариства, протоколу зборів про обрання загальними зборами засновників товариства голови товариства на 2010, не приймається до уваги колегією суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до положень чинного ГПК України, суд наділений правом, а не обов`язком щодо задоволення/відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів та приймає відповідне рішення щодо такого клопотання з урахуванням позовних вимог, доказів долучених до позову, заперечень сторін та наявності дійсної необхідності у витребувані таких доказів, з урахуванням можливого їх впливу на результати розгляду спору.

Враховуючи зазначене та мотивування позовної заяви, обґрунтування, викладені позивачем, що на його думку є підставами для визнання рішення загальних зборів недійсним, господарський суд першої інстанції правомірно вирішив питання в даній частині.

Крім того, колегія суддів зазначає, що апеляційною інстанцією, при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги до провадження, витребовувалися у вповноважених представників сторін вказані вище копії документів, проте, як вбачається із письмових пояснень, наданих представником відповідача - 3, вказані документи на підприємстві відсутні, оскільки минуло 5 років, після прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів, а нормами чинного законодавства України як і положеннями статуту товариства не визначеного граничного строку зберігання вказаних документів.

Стаття 61 Закону України «Про господарські товариства» визначає, що про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного.

Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Положеннями статуту позивача не визначено конкретний порядок скликання загальних зборів, зазначено лише, що збори учасників товариства скликаються не менше 2 рази на рік, а також визначений порядок скликання позачергових загальних зборів.

Отже, при вирішені вказаного питання, необхідно керуватися положеннями ЗУ «Про господарські товариства».

Зважаючи на те, що, як зазначалося вище, учасниками товариства ТОВ «Сван-1» є ОСОБА_4 (частка 3,66%), гр. ОСОБА_8 (частка 46,34%), гр. ОСОБА_6 (частка 50%), а відповідно до протоколу загальних зборів № 30/11/2010 на зборах були присутні 2 з 3 учасників товариства, які не подавали ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції жодних зауважень чи пояснень стосовно того, що при скликанні та проведені загальних зборів був порушений порядок такого скликання та проведення, визначений нормами чинного законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що в даній процедурі права учасників товариства не були порушені, повідомлення були направлені та отриманні, відповідно до вимог нормативно-правових актів України а скликання та проведення зборів відбулося без порушення приписів ЗУ «Про господарські товариства».

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» визначено, що суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт порушення рішенням прав та законних інтересів акціонера товариства не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Враховуючи все вище зазначене, та те що вповноваженим представником позивача належними та допустимими доказами, в розумінні норм ГПК України, не було доведено ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції чим саме були порушені учасниками товариства права самого товариства проведеними загальними зборами 30.11.2010 та прийнятими на них рішеннями, що за своєю суттю є фактично питаннями організації управління товариством, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «Сван-1».

Стосовно твердження апелянта про порушення місцевим судом норм процесуального права, що виразилось в розгляді справи за відсутності відповідачів, суд апеляційної інстанції зазначає, що воно не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається із наявних матеріалів справи, розгляд позову декілька раз відкладався і в судових засіданнях були присутні представники відповідача 2, 3 та 4, які як надавали усні так і письмові пояснення з приводу предмету спору.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в господарському суді Черкаської області, від представника відповідача 2 та 4 подавалися заяви про застосування позовної давності до вимог позивача, оскільки позов про визнання недійсним рішення загальних зборів від 30.11.2010 був поданий в 2015, тобто поза межами позовної давності, визначено нормами ЦК України.

Проте, судом не застосовуються до вказаних позовних вимог позовна давність, оскільки за результатами розгляду позову та апеляційної скарги, суд першої інстанції та колегія суддів дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а відповідно до ч. 2 п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплинула і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Щодо позовних вимог про скасування запису в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про зміну відомостей про керівника юридичної особи та зміну відомостей про підписантів, колегія суддів зазначає, що відповідно до наявних матеріалів справи та пояснень, наданих вповноваженим представником відповідача - 4, вбачається, що зміни в реєстраційну справу товариства "Сван-1" внесені підставно, державним реєстратором перевірені повноваження осіб, що подали документи, та повноту і належність заповнення облікових карток. Реєстраційна справа товариства в подальшому була вилучена слідчим в ході розслідування кримінальної справи і державному реєстратору слідчі не пред'явили претензій по оформленню змін у статутні документи ТОВ "Сван-1".

Крім того, ні засновники товариства, ні попередній директор товариства ОСОБА_9 не оспорюють заміни директора товариства на загальних зборах товариства 30.11.2010.

Враховуючи все вище зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що місцевим судом повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, а отже апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „Сван-1" не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „Сван-1" залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Сван-1" на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 у справі № 925/1203/15- без змін.

Матеріали справи № 925/1203/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко