РІШЕННЯ

24.11.2015Справа №910/16936/14
Господарський суд міста Києва у складі: головуючий суддя Курдельчук І.Д., судді Спичак О.М. і Стасюк С.В., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/16936/14

за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», м. Київ,

до приватного акціонерного товариства «Бліц-Інформ», м. Київ,

про стягнення заборгованості у сумі 4 646 621,59 грн.,

за участю представників:

позивача - Головіна О.І. (довіреність від 31.08.2012 № 010-01/6986);

відповідача - Васьковський Є.В. (довіреність від 25.08.2015 № 23/3);

судові експерти - ОСОБА_4; ОСОБА_5

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Бліц-Інформ» (далі - Товариство): 2 725 812,86 грн. основного боргу з кредиту за кредитним договором від 08.01.2009 № 27109К1 (далі - Договір); 980 779,19 грн. боргу за процентами; 17 441,23 грн. боргу з плати за управління кредитом; 712 335,45 грн. пені за порушення строків погашення кредиту; 246 923,81 грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; 2 385,85 грн. пені за порушення строків сплати плати за управління кредитом; 146 533,34 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом; 50 634,80 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за користування кредитом; 485,49 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом; 335 274,98 грн. втрат від інфляції суми боргу за кредитом; 120 590,06 грн. втрат від інфляції суми боргу за процентами; 2 077,06 грн. втрат від інфляції боргу за сплатою за управління кредитом, а всього 5 341 274,21 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2014 порушено провадження у справі № 910/16936/14 (суддя Гулевець О.В.) та призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.09.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 розгляд справи було відкладено на 01.10.2014, у зв'язку з неявкою представників відповідача.

16.09.2014 та 29.09.2014 позивач подав суду: уточнення позовних вимог; письмові пояснення та клопотання про долучення до матеріалів справи банківських виписок.

01.10.2014 відповідач подав суду клопотання про витребування у Банку оригіналів документів, доданих до позовної заяви; письмові пояснення щодо неналежності та недопустимості доказів.

01.10.2014 сторони подали клопотання про продовження процесуальних строків розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2014 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/16936/14 на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 01.10.2014 оголошено перерву до 14.10.2014, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

14.10.2014 Товариство подало суду клопотання про зупинення провадження у справі до прийняття рішення зі справи про визнання додаткової угоди від 01.11.2013 № 27109К1-21 до Договору недійсною.

22.10.2014 Банк подав суду письмові пояснення щодо нарахування пені за Договором.

У судовому засіданні 14.10.2014 оголошено перерву до 28.10.2014, відповідно до статті 77 ГПК України.

27.10.2014 позивач подав суду відзив на клопотання про зупинення провадження, в якому просив у задоволенні клопотання Товариства відмовити повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2014 провадження у справі №910/16936/14 зупинено до вирішення справи № 910/21900/14 за позовом Товариства до Банку про визнання додаткової угоди № 27109К1-21 від 01.11.2013 Договору недійсною та набрання відповідним рішенням законної сили.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 зі справи № 910/16936/14, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2015, ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2014 у справі № 910/16936/14 скасовано.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2015 призначено колегіальний розгляд справи № 910/16936/14.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 27.02.2015 Паламаря П.І. призначено колегіальний розгляд справи № 910/16936/14 у складі колегії суддів: Гулевець О.В. (головуючий), Спичак О.М., Стасюк С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2015 вказаною колегією суддів прийнято справу № 910/16936/14 до свого провадження та призначено її розгляд на 07.04.2015.

01.04.2015 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів, зокрема копії судових рішень зі справи № 910/21900/14.

06.04.2015 Товариство подало суду відзив на позовну заяву та клопотання про призначення судової економічної експертизи.

У судовому засіданні 07.04.2015 було оголошено перерву до 14.04.2015, відповідно до статті 77 ГПК України.

14.04.2015 Банк подав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача: 2 725 812,86 грн. основного боргу з кредиту за Договором; 980 552,04 грн. боргу за процентами; 17 032,36 грн. боргу з плати за управління кредитом; 297 941,88 грн. пені за порушення строків погашення кредиту; 99 830,46 грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; 412,46 грн. пені за порушення строків сплати плати за управління кредитом; 145 780,32 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом; 50 634,80 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за користування кредитом; 485,49 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом; 335 274,98 грн. втрат від інфляції суми боргу за кредитом; 120 590,06 грн. втрат від інфляції суми боргу за процентами; 2 075,36 грн. втрат від інфляції боргу за сплатою за управління кредитом, а всього 4 776 423,07 грн.

14.04.2015 позивач подав суду: додаткові письмові пояснення щодо розрахунку пені, 3% річних і втрат від інфляції; відзив на клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи.

14.04.2015 відповідач подав суду контррозрахунок позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 у справі № 910/16936/14 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - КНДІСЕ).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 зупинено провадження у справі № 910/16936/14 до проведення судової експертизи КНДІСЕ (або до надання висновку чи повідомлення про неможливість їх проведення) та повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

05.06.2015 до Господарського суду міста Києва від КНДІСЕ надійшов супровідний лист від 29.05.2015 №8368/8369/15-45 разом з клопотанням про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Суд звернувся до КНДІСЕ з листом від 09.06.2015 про повернення матеріалів господарської справи № 910/16936/14 для розгляду по суті клопотання експертів щодо надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

26.06.2015 до Господарського суду міста Києва від КНДІСЕ надійшли матеріали справи №910/16936/14.

26.06.2015 позивач подав документи на виконання клопотання експертів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 поновлено провадження у справі №910/16936/14.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 задоволено клопотання експертів КНДІСЕ про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 було зупинено провадження у справі до проведення КНДІСЕ судової експертизи та повернення матеріалів справи.

24.09.2015 до Господарського суду міста Києва від КНДІСЕ надійшли матеріали справи № 910/16936/14 та висновок за результатами проведення судової економічної експертизи від 11.09.2015 № 8368/8369/15-45 (далі - Висновок).

Розпорядженням від 24.09.2015 № 04-23/1460 Керівника апарату Кривенко О.М. було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/16936/14, у зв'язку із припиненням повноважень щодо здійснення правосуддя у головуючого судді Гулевець О.В.

В результаті повторного автоматичного розподілу справи № 910/16936/14 головуючим суддею було визначено суддю Курдельчука І.Д.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 колегією суддів (головуючий суддя Курдельчук І.Д., судді Спичак О.М. і Стасюк С.В.) прийнято справу № 910/16936/14 до свого провадження; поновлено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 10.11.2015.

04.04.2015 Банк подав суду:

- додаткові пояснення, в яких позивач пояснив розбіжність у розрахунках, допущенням судовими експертами арифметичної помилки;

- пояснення на заяву відповідача щодо пропущення спеціальної позовної давності, в яких позивач зазначив, що строк не пропущено, а вимоги про стягнення пені заявлені в межах однорічного строку;

- заперечення на відзив відповідача, в яких позивач підтримав позовні вимоги та пояснив правомірність нарахування пені, 3% річних та втрат від інфляції на прострочену заборгованість за процентами за користування кредитом;

- заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій Банк просив суд стягнути із Товариства: 2 725 812,86 грн. основного боргу з кредиту за Договором; 980 552,04 грн. боргу за процентами; 17 032,36 грн. боргу з плати за управління кредитом; 192 270,41 грн. пені за порушення строків погашення кредиту; 64 246,86 грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; 412,31 грн. пені за порушення строків сплати плати за управління кредитом; 154 326,32 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом; 53 542,55 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за користування кредитом; 485,49 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом; 335 274,98 грн. втрат від інфляції суми боргу за кредитом; 120 590,06 грн. втрат від інфляції суми боргу за процентами; 2 075,36 грн. втрат від інфляції боргу за сплатою за управління кредитом, а всього 4 646 621,59 грн.

09.11.2015 відповідач подав суду:

- пояснення з урахуванням Висновку, в яких Товариство зазначило про допущені судовими експертами арифметичні помилки; неврахування підпункту 3.7.7 пункту 3.7 Договору; також, відповідач просив суд застосувати строк позовної давності щодо стягнення пені;

- клопотання про призначення повторної судової економічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 розгляд справи було відкладено на 24.11.2015 та викликано у судове засідання судових експертів ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення повторної експертизи, заслухавши думку учасників процесу та судових експертів, які складали Висновок, Господарський суд міста Києва вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаного клопотання, з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 42 ГПК України при необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

Пунктом 15.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» передбачено, що повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судові експертизі. Нові об'єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні. Повторну судову експертизу слід доручати іншому експерту (експертам).

Відповідач документально не підтвердив наявності обставин, які є підставою для проведення повторної судової економічної експертизи.

Крім того, відповідно до частини п'ятої статті 42 ГПК України висновок експерта оцінюється судом за правилами статті 43 ГПК України та не є обов'язковим для господарського суду.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Отже, призначення повторної судової економічної експертизи в даній справі з визначенням кола питань, які вже вирішені судовими експертами є недоцільним і таким, що суперечить принципу розумності строку вирішення спору.

Представник позивача у судовому засіданні 24.11.2015 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення.

В судовому засіданні представник відповідача поставив запитання судовим експертам, які надали вичерпні пояснення щодо розрахунків наведених у висновку.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 24.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи та здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2009 відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступником якого є Банк) і закритим акціонерним товариством «Холдингова компанія «Бліц-Інформ» (правонаступником якого є ПАТ «Блінц-Інформ», позичальник) укладено Договір, в який вносилися зміни шляхом укладення договорів про внесення змін (від 31.03.2009 № 27109К1-1; від 29.05.2009 № 27109К1-2; від 31.07.2009 № 27109К1-3; від 01.09.2009 № 27109К1-4; від 29.10.2009 № 27109К1-5; від 30.12.2009 № 27109К1-6; від 18.02.2010 № 27109К1-7; від 29.04.2010 № 27109К1-8; від 30.06.2010 № 27109К1-9; від 31.08.2010 № 27109К1-10; від 30.11.2010 № 27109К1-11; від 31.03.2011 № 27109К1-12; від 28.04.2011 № 27109К1-13; від 31.05.2011 № 27109К1-14; від 07.07.2011 № 27109К1-15; від 07.10.2011 № 27109К1-16; від 31.01.2012 № 27109К1-17; від 01.06.2012 № 27109К1-18; від 13.07.2012 № 27109К1-19; від 28.09.2012 № 27109К1-20; від 01.11.2013 № 27109К1-21; від 04.02.2014 № 27109К1-22; від 05.03.2014 № 27109К1-23; від 31.03.2014 № 27109К1-24) за умовами якого:

- Банк надає позичальникові кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії на умовах Договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі встановлені Договором (пункт 3.1 Договору);

- ліміт кредитної лінії складає 1 059 000 євро на поповнення обігових коштів; строк повернення кредиту до 25.01.2013 (підпункти 3.2.1 та 3.2.3 пункту 3.2 Договору);

- позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у валюті кредиту та комісію за управління кредитом у національній валюті у розмірах, передбачених Договором (підпункти 3.2.5, 3.2.6.1 пункту 3.2, підпункт 3.3.1 пункту 3.3, підпункт 3.5.1 пункту 3.5, підпункт 4.1.1 пункту 4.1, підпункту 6.1.1 пункту 6.1 Договору);

- надання кредиту проводиться у безготівковій формі на підставі наданих позичальником платіжних доручень та/або реєстрів платежів, та/або листів позичальника, та/або отриманих від позичальника засобами програмно-технічного комплексу «Клієнт-Банк» електронних заяв на перерахування кредитних коштів у євро відповідно до умов укладених контрактів, у тому числі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № 0520 у філії ВАТ «Укрексімбанк», м. Київ, Код банку 380333 та/або з метою часткового або повного обміну (конвертації) кредитних коштів у гривню, з метою подальшого перерахування відповідно до умов укладених договорів та/або на підставі реєстру платежів з метою оплати укладених договорів і рахунків-фактур з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку позичальника, відкритому згідно з пунктом 3.8 Договору (підпункт 3.3.1 пункту 3.3 Договору);

- позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати Банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в пункті 3.2 Договору, у валюті кредиту. Проценти нараховуються у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по останній день кожного місяця відповідно до індивідуального графіка погашення процентів. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць. Проценти за останній період нарахування підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом (підпункт 3.2.5 пункту 3.2 та підпункт 3.5.1 пункту 3.5 Договору);

- позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати Банку плату за управління кредитом в розмірі, зазначеному у підпункті 3.2.6.1 пункту 3.2 Договору, а саме 0,015% від ліміту кредитної лінії. Плата за управління кредитом нараховується за період нарахування плати за управління кредитом у національній валюті за курсом НБУ на дату нарахування і підлягає сплаті з 1 по останній день кожного місяця. Протягом цього періоду сплачується плата за управління кредитом за попередній місяць. Плата за управління кредитом за останній період нарахування плати за управління кредитом підлягає сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом (підпункт 4.1.1 пункту 4.1 Договору);

- Договір набирає чинності з дня його підписання повноважними представниками позичальника та Банку, проте кредит надається після виконання позичальником підпункту 3.9.1 пункту 3.9 Договору. Договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань за Договором (пункт 9.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - виконуючим обов'язки керуючого філією Банку ОСОБА_10, яка діяла на підставі довіреності від 07.02.2008 № б/н, та від відповідача - президентом ОСОБА_11, який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Слід зазначити, що Товариством подавався позов про визнання недійсною додаткової угоди від 01.11.2013 № 27109К1-21 до Договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 зі справи № 910/21900/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015, у задоволенні позову про визнання додаткової угоди від 01.11.2013 № 27109К1-21 до Договору недійсною відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, укладений учасниками процесу Договір за своєю правовою природою є кредитним договором.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 345 Господарського кодексу України (далі - ГК України) кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Банк у повному обсязі виконав зобов'язання за Договором та надав Товариству кредит у сумі 1 059 000 євро шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку № 0520 на поточні рахунки контрагентів позичальника за відповідними контрактами на виконання таких платіжних доручень відповідача: від 23.04.2009 № 1 на суму 35 733,95 євро; від 23.04.2009 № 2 на суму 213 721,53 євро; від 30.04.2009 № 3 на суму 544,52 євро; від 31.03.2009 № 1 на суму 48 912,34 євро; від 31.03.2009 № 2 на суму 201 087,66 євро; від 27.02.2009 № 1 на суму 95 916,74 євро; від 27.02.2009 № 3 на суму 103 856 євро; від 27.02.2009 № 4 на суму 22 254,76 євро; від 30.01.2009 № 7 на суму 46 036,62 євро; від 28.01.2009 № 1 на суму 47 472,60 євро; від 28.01.2009 № 5 на суму 47 832,86 євро; від 28.01.2009 № 4 на суму 46 027,34 євро; від 27.02.2009 № 2 на суму 27 972,50 євро; від 30.01.2009 № 6 на суму 7 602,90 євро; від 28.01.2009 № 2 на суму 12 658,60 євро; від 28.01.2009 № 3 на суму 101 369,08 євро.

Факт надання кредиту визнається відповідачем та підтверджується відмітками Банку на вказаних платіжних дорученнях, випискою з позичкового рахунку за наданим кредитом № 0520 за період з 08.01.2009 по 30.06.2014.

Додатковою угодою від 01.11.2013 № 27109К1-21 до Договору були внесені зміни в частині переведення заборгованості позичальника за Договором, що обліковувалась в іноземній валюті, в гривню за курсом НБУ станом 01.11.2013 та у зв'язку з цим викладено підпункт 3.2.1 пункту Договору в новій редакції, відповідно до якої ліміт кредитної лінії, яку Банк відкриває позичальнику визначено у сумі 2 725 812,86 грн., що утворилась шляхом конвертації заборгованості в сумі 250 000,01 євро в гривню за рахунок валютної позиції Банку за курсом НБУ на дату конвертації.

Відповідач умови Договору належним чином не виконав і кредит у сумі 2 728 812,86 грн. у визначений строк позивачу не повернув.

Крім того, Договором встановлений такий розмір процентів за користування кредитом: проценти за користування кредитом у валюті кредиту (євро) в розмірі: 12,5% річних за період з 08.01.2009 по 27.04.2011; в розмірі базова ставка LIBOR (6т) + 9% річних, але не більше 12,5% річних за період з 28.04.2011 по 31.12.2011; в розмірі 3,8% річних за період з 01.01.2012 по 31.10.2013; в розмірі 0,1% річних за період з 01.11.2013 по 31.12.2014, в розмірі 10% річних з 01.01.2015.

За розрахунком позивача відповідач повинен сплатити за Договором, також, 980 779,19 грн. процентів за користування кредитом та 17 441,23 грн. плати за управління кредитом.

Банк надіслав Товариству письмову вимогу від 28.01.2013 № 040-06/598, в якій просив здійснити погашення простроченої заборгованості у повному обсязі до 25.02.2013. Отримання названої вимоги відповідачем 30.01.2013 підтверджується підписом повноважного представника.

Відповідач відповіді на вимогу не надав та прострочену заборгованість не погасив.

Також позивач просить стягнути з відповідача: 192 270,41 грн. пені за порушення строків погашення кредиту; 64 246,86 грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; 412,31 грн. пені за порушення строків сплати плати за управління кредитом; 154 326,32 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом; 53 542,55 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за користування кредитом; 485,49 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом; 335 274,98 грн. втрат від інфляції суми боргу за кредитом; 120 590,06 грн. втрат від інфляції суми боргу за процентами; 2 075,36 грн. втрат від інфляції боргу за сплатою за управління кредитом.

Під час судового розгляду судом було призначено судову економічну експертизу, проведення якої було доручено КНДІСЕ, за ініціативою відповідача, для з'ясування таких питань:

- в якому розмірі документально підтверджується отримання Товариством кредитних коштів за Договором?

- в якому розмірі документально підтверджується заборгованість Товариства з повернення кредиту за Договором?

- в якому розмірі документально підтверджується заборгованість Товариства зі сплати відсотків за Договором?

- в якому розмірі підтверджується сума пені, нарахованої Банком за прострочення погашення кредиту за Договором?

- в якому розмірі підтверджується сума пені, нарахованої Банком за прострочення сплати процентів за Договором?

- в якому розмірі документально підтверджується заборгованість Товариства за комісією за управління кредитом за Договором?

- в якому розмірі підтверджується сума пені, нарахованої Банком за прострочення сплати комісій за управління кредитом за Договором?

- в якому розмірі підтверджується сума 3% річних, нарахованих Банком за несвоєчасне погашення кредиту, несвоєчасну сплату процентів та комісій за Договором?

- в якому розмірі підтверджується сума втрат від інфляції, нарахована Банком в зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту, несвоєчасною сплатою процентів і комісій за Договором?

В результаті експертного дослідження судові експерти дійшли таких висновків:

- по першому питанню: згідно з наявними в матеріалах справах банківськими виписками та платіжними дорученнями в іноземній валюті, документально підтверджується отримання Товариством кредитних коштів за Договором в розмірі 1 059 000 євро;

- по другому питанню: заборгованість відповідача за кредитом згідно Договору документально підтверджується в розмірі 2 725 812,26 грн.;

- по третьому питанню: заборгованість Товариства зі сплати відсотків за Договором документально підтверджується в розмірі 977 823,66 грн., в тому числі сума нарахованих відсотків за червень 2014 року в розмірі 227,16грн., строк оплати якої станом на 30.06.2014 не настав;

- по четвертому питанню: сума пені, нарахована Банком за прострочення погашення кредиту за Договором за період з 28.01.2013 по 28.07.2013 розрахунково підтверджується в розмірі 192 270,41 грн.;

- по п'ятому питанню: сума пені, нарахована Банком за прострочення сплати процентів за Договором за період з 28.01.2013 по 28.07.2013 розрахунково підтверджується в розмірі 64 246,86 грн.;

- по шостому питанню: заборгованість Товариства за комісією за управління кредитом за Договором станом на 30.06.2014 підтверджується в розмірі 17 452,59 грн., в тому числі сума комісії за управління кредитом за червень 2014 року в розмірі 408,87 грн. строк сплати якої станом на 30.06.2014 не настав;

- по сьомому питанню: сума пені, нарахованої Банком за прострочення сплати комісії за управління кредитом за Договором за період з 01.03.2013 по 29.08.2013 розрахунково підтверджується 412,31грн.;

- по восьмому питанню: сума 3% річних, нарахованих Банком за несвоєчасне погашення кредиту за Договором станом на 30.06.2014 розрахунково підтверджується в розмірі 116 795,10 грн.; сума 3% річних, нарахованих Банком за несвоєчасну сплату процентів за Договором станом на 30.06.2014 розрахунково підтверджується в розмірі 19 444,80 грн.; сума 3% річних, нарахованих банком за несвоєчасну сплату комісії з управління кредитом за Договором станом 30.06.2014 розрахунково підтверджується в розмірі 338,78 грн.;

- по дев'ятому питанню: сума інфляційних втрат, нарахованих Банком за несвоєчасне погашення кредиту за Договором розрахунково підтверджується в розмірі 335 274,98 грн.; сума втрат від інфляції, нарахована Банком в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за Договором розрахунково підтверджується в розмірі 120 226, 53грн.; сума інфляційних втрат, нарахованих Банком за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом за Договором розрахунково підтверджується в розмірі 2 075,35 грн.

Під час підготовки справи до розгляду суд попередньо перевірив розрахунки позивача та експертів, в судовому засіданні колегія суддів перевірила та обговорила розрахунки наведені позивачем та здійснені експертами і визнала їх правильними.

Разом з тим відповідач детальний контррозрахунок не навів.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за кредитом у сумі 2 725 812,86 грн., 977 823,66 грн. боргу за відсотками (за розрахунком судових експертів) та 17 032,36 грн. боргу із плати за управління кредитом є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо невірних розрахунків позивача та судових експертів документально не підтверджені та спростовуються матеріалами справи.

Що ж до вимог про стягнення втрат від інфляції та 3% річних, то слід вказати таке.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Що ж до пені, то позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, виходячи з такого.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 ГК України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами Договору (підпункт 3.2.8 пункту 3.2 та пункту 8.2 Договору) сторони узгодили відповідальність за порушення термінів сплати кредиту, процентів за користування кредитом та комісії (плати) за управління кредитом у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності щодо нарахування пені.

Так, Товариство зазначає, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені закінчився 27.07.2014, а позовна заява подана у серпні 2014 року.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідача, посилаючись на переривання строків позовної давності.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Банк надав суду докази звернення 26.12.2013 до Господарського суду міста Києва із заявою кредитора з грошовими вимогами до боржника Товариства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2014 зі справи № 910/20149/13 названу заяву прийнято.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2014 зі справи № 910/20149/13 провадження у справі припинено.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя статті 264 ЦК України).

Отже, в нашому випадку відбулося переривання перебігу позовної давності, а тому підстав для застосування статті 267 ЦК України немає.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на викладене, суд покладає судовий збір на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Бліц-Інформ» (02156, м. Київ, вул. Кіото, 25; ідентифікаційний код: 20050164) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Державний експертно-імпортний банк України» (04053, м. Київ, вул. Горького, 127; 04053, м. Київ, вул. Воровського, 11-б; ідентифікаційний код: 00032112): 2 725 812 (два мільйони сімсот двадцять п'ять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 86 коп. заборгованості за кредитом; 977 823 (дев'ятсот сімдесят сім тисяч вісімсот двадцять три) грн. 66 коп. заборгованості з процентів за користування кредитом; 17 032 (сімнадцять тисяч тридцять дві) грн. 36 коп. заборгованості з комісії за управління кредитом; 192 270 (сто дев'яносто дві тисячі двісті сімдесят) грн. 41 коп. пені за порушення строків погашення кредиту; 64 246 (шістдесят чотири тисячі двісті сорок шість) грн. 86 коп. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; 412 (чотириста дванадцять) грн. 31 коп. пені за порушення строків сплати комісії за управління кредитом; 154 326 (сто п'ятдесят чотири тисячі триста двадцять шість) грн. 32 коп. 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом; 53 542 (п'ятдесят три тисячі п'ятсот сорок дві) грн. 55 коп. 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; 485 (чотириста вісімдесят п'ять) грн. 49 коп. 3% річних від простроченої суми боргу за комісією за управління кредитом; 335 274 (триста тридцять п'ять тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 98 коп. втрат від інфляції за кредитом; 120 590 (сто двадцять тисяч п'ятсот дев'яносто) грн. 06 коп. втрат від інфляції за процентами; 2 075 (дві тисячі сімдесят п'ять) грн. 36 коп. втрат від інфляції з комісії за управління кредитом і 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 30.11.2015.

Головуючий суддя І.Д. Курдельчук

Суддя О.М. Спичак

Суддя С.В. Стасюк