РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015Справа № 910/25468/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка»

до Компанії «ЮСЕІС СА» в особі представництва «ЮСЕІС СА»

про стягнення 39368,24 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Легких К.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ТОВ «НТП «Бурова техніка» вернулось до суду з позовом до Компанії «ЮСЕІС СА» про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 21600 грн., 15893,28 грн інфляційних втрат та 1874,96 3% річних за прострочення сплати орендної плати.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем всупереч умов укладеного між сторонами договору оренди №3/09/12-ЮС від 03.09.2012 не сплачено орендну плату за користування орендованим майном, внаслідок чого утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 21600 грн.

Також на вказану заборгованість позивачем, у відповідності до вимог ст..625 ЦК України, нараховано 15893,28 грн. інфляційних втрат та 1874,96 грн. 3% річних за період з 08.10.2012 по 31.08.2015.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість в розмірі 39368,24 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, уповноваженого представника у судове засідання не направив, хоча про час і місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно положень статей 283, 285 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Судом встановлено, що 03.09.2012 між ТОВ «НВП «Бурова техніка» (орендодавець) та Компанією «ЮСЕІС СА» (орендар), яка діє в Україні через «Представництво «ЮСЕІС СА» укладено договір оренди №3/09/12-ЮС, за умовами якого орендодавець прийняв на себе зобов'язання на умовах і в строк, обумовлених цим договором, передати у строкове платне користування (оперативну оренду) визначений цим договором об'єкт оренди, а орендар зобов'язався прийняти у користування об'єкт оренди і сплачувати орендодавцеві орендну плату на умовах. Визначених цим договором.

Пунктом 1.2 договору визначено, що об'єктом оренди за цим договором є рухоме майно, а саме обладнання, перелік якого наводиться в додатках до цього договору, які є невід'ємною частиною цього договору..

Відповідно до п.3.1 договору орендодавець здійснює передачу об'єкта оренди орендареві у строк, окремо погоджений сторонами у письмовому замовленні орендаря на основі акта прийому-передачі об'єкта оренди.

Положеннями пунктів 4.1-4.3 договору встановлено, що право використання об'єкта оренди за цільовим призначенням настає у орендаря з моменту підписання акта про передачу об'єкта оренди. Надання послуг з оренди в рамках цього договору оформлюється у письмовій формі шляхом підписання сторонами акта про надання послуг (виконання робіт). Акти про надання послуг складаються і підписуються сторонами щомісячно, протягом 5 календарних днів з моменту закінчення календарного місяця в Якому надавались послуги. В акті сторони вказують розмір орендної плати, розмір податку на додану вартість, а також суть , характер, розмір (вартісна оцінка) можливих претензій сторін однин до одного.

Умовами п. 6.3 договору встановлено, що оплата орендної плати проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, виходячи з фактичного терміну оренди протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами акта виконаних робіт (наданих послуг).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, позивачем, на виконання договору оренди, передано відповідачу в оренду ємність залізну об'ємом 40 куб.м. без перемішувача, що підтверджується актом від 07.09.2012 приймання-передачі в оренду обладнання.

На виконання вимог пунктів 4.1-4.3 договору оренди, сторони склали та підписали Акт №1 здачі-приймання наданих послуг від 30.09.2012, відповідно до якого позивач надав, а відповідач прийняв послуги оренди обладнання у вересні 2012 року на загальну суму 19200 грн. та Акт №2 здачі-приймання наданих послуг від 17.10.2012, відповідно до якого позивач надав, а відповідач прийняв послуги оренди обладнання у жовтні 2012 року на загальну суму 2400 грн.

Вказані акти складені у відповідності до умов договору та підписані уповноваженими представниками сторін без застережень та заперечень.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором, зокрема надання в оренду обладнання на загальну суму 21600 грн.

Разом з тим, як вбачається з пояснень представника позивача відповідачем надані послуги оренди обладнання не оплачено, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 21600 грн.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди обладнання суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення вказаної заборгованості з відповідача на користь позивача.

Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати орендованого обладнання, позивачем, у відповідності до положень ст..625 ЦК України, нараховано 3% річних у розмірі 1874,96 грн. та інфляційні втрати в розмірі 15893,28 грн. за період з 08.10.2012 по 31.08.2015 (Акт №1 від 30.09.2012) та за період з 25.10.2012 по 31.08.2015 (Акт №2 від 17.10.2012).

Перевіривши вказані розрахунки, суд приходить до висновку про їх відповідність вимогам закону та арифметичну вірність. Враховуючи викладене позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, зокрема щодо оплати наданих послуг у повному обсязі.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає таке.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Таким чином, за подання до суду цієї позовної заяви позивачем мав бути сплачений судовий збір в сумі 1218 грн.

З урахуванням положень ст. 49 ГПК України, витрати на сплату судового збору в сумі 1218 грн. покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Компанії «ЮСЕІС СА» в особі представництва «ЮСЕІС СА» (04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, 7, офіс 920; ідентифікаційний код 26613007) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка» (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, б. 34; ідентифікаційний код 31174865) 21600 (двадцять одну тисячу шістсот) грн. заборгованості, 15893 (п'ятнадцять тисяч вісімсот дев'яносто три) грн. 28 коп. інфляційних, 1874 (одну тисячу вісімсот сімдесят чотири) грн. 96 коп. 3% річних та витрати зі сплати судового збору в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко