КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Справа№ 910/19461/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Ткаченка Б.О.

Зеленіна В.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Кравчик С.М.,

від відповідача -Яківець В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Річковик-2» від 15.10.2015

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 року

у справі № 910/19461/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Житлово-будівельного кооперативу «Річковик-2»

про стягнення 603504грн.39коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.10.2015 (суддя Домнічева І.О.) задоволено позов ПАТ «Київенерго» та стягнуто з ЖБК «Річковик-2» 317 688 грн.17коп. заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №1630516 від 01.05.2001, 257 271 грн. 56 коп. інфляційних втрат, 28 544 грн. 17 коп. трьох відсотків річних та 12070грн.09коп. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач не виконав свого зобов'язання з оплати поставленої позивачем теплової енергії на виконання умов вказаного договору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт зазначає про те, що позивачем не надано доказів в підтвердження факту надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії у зазначеній в позові кількості.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення та зазначив про відсутність підстав для несплати відповідачем зазначеної заборгованості. Обсяги спожитої теплової енергії визначаються самостійно відповідачем за показниками приладів обліку, які відповідач щомісячно надає енергопостачальній організації та відповідно до яких здійснюється нарахування за спожиту теплову енергію. Крім того, отримуючи кожного місяця табуляграми та акти звіряння відповідачу відомо скільки нараховано та яке сальдо існує на кінець кожного розрахункового місяця. Також, позивач звертає увагу суду, що відповідачем було визнано заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 317688,66грн., що підтверджується примірником мирової угоди надісланим відповідачем супровідним листом від 05.10.2015 №05/10.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

01.05.2001 р. між АЕК "Київенерго", правонаступником якого є ПАТ "Київенерго", як енергопостачальною організацією, та відповідачем - ЖБК "Річковик-2", як абонентом, укладено договір № 1630516 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Згідно з п 1.1 договору його предметом є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором.

Умовами зазначеного договору сторони погодили, що енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору (п.2.2.1), абонент зобов'язується додержуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії (п.2.3.1).

Судом встановлено, що позивач умови договору виконав у повному обсязі, надав ЖБК "Річковик-2" послуги з постачання теплової енергії у гарячій воді за період з 01.01.13 р. по 01.06.15 р. на загальну суму 317 688,66 грн., що підтверджується обліковими картками відповідача за вказаний період, звітами про добове теплопостачання, відомостями обліку теплової енергії, довідками про надходження коштів про сплату послуг.

Відповідач зі свого боку умови договору в частині оплати вартості послуг виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у гарячій воді в сумі 317 688,66 грн. за період з 01.01.2013 р. до 01.06.2015 р.

Враховуючи те, що відповідач не виконав свої зобов'язання в частині оплати отриманої теплової енергії у гарячій воді за вищевказаним договором, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення про стягнення 317 688,66грн. основного боргу, 28 544,17грн. 3 % річних та 257 271,56 грн. інфляційних.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором постачання теплової енергії у гарячій воді.

Частина перша статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначає, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до частини першої статті 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого за період з 01.01.2013 р. по 01.06.2015 р. виникла заборгованість за використану теплову енергію, у розмірі - 317 688,66 грн., що підтверджується обліковими картками відповідача за вказаний період, звітами про добове теплопостачання, відомостями обліку теплової енергії, довідками про надходження коштів про сплату послуг.

За викладених обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача 317 688,66 грн. заборгованості за договором на постачання теплової енергії.

Також, правомірними є висновки суду про стягнення з відповідача28 544,17грн. трьох відсотків річних та 257 271,56 грн. інфляційних.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, відповідач повинен оплатити отриману теплову енергію згідно умов договору.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу

України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 у справі №910/19461/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Річковик-2»- без задоволення.

2. Справу №910/19461/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді Б.О. Ткаченко

В.О. Зеленін