РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа № 918/1044/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Василишин А.Р. ,

судді Сініцина Л.М.

при секретарі судового засідання Юрчук Ю.М.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, довіреність в справі;

відповідача - ОСОБА_2, керівник.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради Рівненської області

на рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.15 р. у справі № 918/1044/15 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради Рівненської області

про стягнення 6 457 грн. 38 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 13.10.2015 р. у справі № 918/1044/15 позов публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради Рівненської області про стягнення 6 457 грн. 38 коп., задоволено частково. Стягнуто з комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради Рівненської області на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1 923 грн. 73 коп. штрафу, 2 079 грн. 21 коп. пені, 381 грн. 88 коп. інфляційних втрат, три проценти річних у розмірі 919 грн. 91 коп., а також 1 500 грн. 88 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що положення договору на купівлю-продаж природного газу від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28 щодо можливості стягнення з відповідача передбачених даною угодою штрафних санкцій та компенсаційних виплат в частині їх нарахування за несвоєчасну оплату вартості природного газу, поставленого відповідачу у жовтні 2012 року, підлягають застосуванню у період з 14 листопада 2012 року (перший день прострочки платежу за газ, поставлений у жовтні 2012 року, як передбачено пунктом 6.1 договору від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28) по 4 грудня 2012 року включно (день, який передує даті підписання сторонами договору про організацію взаєморозрахунків з погашення вищезазначеної заборгованості від 5 грудня 2012 року № 497/517з). Водночас положення цього договору щодо можливості стягнення з відповідача спірних сум в частині їх нарахування за несвоєчасну оплату вартості природного газу, поставленого відповідачу у листопаді та грудні 2012 року, підлягають застосуванню у період відповідно з 14 грудня 2012 року та 14 січня 2013 року (перший день прострочки платежу за газ, поставлений у зазначений період, як передбачено пунктом 6.1 договору від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28) по 9 лютого 2014 року включно (день, який передує даті підписання сторонами договору про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості від 10 лютого 2014 року № 43/30).

Враховуючи вищевикладене, та з огляду на укладення сторонами договорів про організацію взаєморозрахунків від 5 грудня 2012 року № 497/517з та від 10 лютого 2014 року № 43/30 та зміну порядку і строків проведення розрахунків за природний газ, поставлений згідно договору купівлі-продажу природного газу від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача 2 079 грн. 21 коп. пені., 1923 грн. 73 коп. штрафу, 919 грн. 91 коп. 3 % річних, 381 грн. 88 коп. інфляційних втрат. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 375 грн. 10 коп. штрафу, 122 грн. 78 коп. трьох процентів річних та 614 грн. 45 коп. інфляційних втрат місцевий господарський суд відмовив.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Комунальне підприємство "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради Рівненської області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області у справі № 918/1044/15 від 13.10.2015 р. та постановити нове, яким в позові відмовити в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду першої інстанції є таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що уклавши угоди про організацію взаєморозрахунків 5 грудня 2012 року та 10 лютого 2014 року, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений згідно договору купівлі-продажу природного газу від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28. Скаржник зазначає, що до саме таких висновків прийшов і Верховний Суд України при перегляді справи за заявами ПАТ «НАК «Нафтогаз України» № 5011-1/1043-2012-42/528-2012 та № 5011-35/1272-2012-42/527-2012 (постанови від 09.09.14 року); № 5011-35/1534-2012-42/553-2012 (постанова від 30.09.14 року).

На думку скаржника, за вказаних обставин стверджувати про порушення відповідачем строків оплати визначених договором про організацію розрахунків, немає правових підстав, а тому суд неправомірно застосував до скаржника відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

В апеляційні скарзі скаржник посилається на ст. 8 Закону України «Про теплопостачання», ст. 4, ст. 4-7, ст. 43, ст. 82, ст. 91, ст. 92, ст. 104, ч. 1 ст. 111-28 ГПК України.

Позивач не скористався правом подачі письмового відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч. 2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні 02.12.2015 р. уточнив резолютивну частину апеляційної скарги. Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення 1 923 грн. 73 коп. штрафу, 2 079 грн. 21 коп. пені, 381 грн. 88 коп. інфляційних втрат, три проценти річних у розмірі 919 грн. 91 коп., 1500,88 грн. судового збору, в решті рішення залишити без змін, про що зазначено в протоколі судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні 02.12.2015 р. заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції від є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід задоволити, а рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.2015 року у справі № 918/1044/15 скасувати в частині стягнення з комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради Рівненської області на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1 923 грн. 73 коп. штрафу, 2 079 грн. 21 коп. пені, 381 грн. 88 коп. інфляційних втрат, три проценти річних у розмірі 919 грн. 91 коп., виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір на купівлю-продаж природного газу № 12/545-ТЕ-28, за умовами якого позивач зобовязався у 2012 році передати відповідачу у власність природний газ, а покупець, у свою чергу, прийняти та оплатити цей газ на умовах даного договору (далі Договір) (а.с. 10-15).

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за природний газ проводиться покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 1 серпня 2012 року і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків до їх повного здійснення (пункт 11.1 договору).

Вказаний договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

На виконання умов вищезазначеного договору позивач протягом жовтня 2012 року грудня 2012 року поставив відповідачу природний газ в обсязі 25,117 тис. м3 на загальну суму 32 883 грн. 17 коп. Даний факт підтверджується підписаними між сторонами актами прийому-передачі: від 31 жовтня 2012 року на суму 5 358 грн. 55 коп., від 30 листопада 2012 року на суму 9 355 грн. 54 коп. та від 31 грудня 2012 року на суму 18 169 грн. 08 коп. Копії зазначених актів наявні у матеріалах даної справи (а.с. 16-18).

05.12.2012 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2012 року № 517 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Головним фінансовим управлінням Рівненської обласної державної адміністрації, Головним управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Рівненської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Радивилівської районної державної адміністрації, Радивилівською районною державною адміністрацією, Підприємством та Компанією був укладений договір про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування № 497/517з (а.с. 40-41).

Предметом зазначеного правочину є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статті 23 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" та Постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2012 року № 517 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування".

Згідно з пунктом 9 вказаного договору Підприємство перераховує на рахунок Компанії грошові кошти в сумі 5 358 грн. 55 коп., у тому числі ПДВ 893 грн. 09 коп., для погашення заборгованості за природний газ, поставлений у 2012 році за договором від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28.

Вказана угода підписана повноважними представниками її сторін та скріплена печатками цих юридичних осіб.

10.02.2014 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 30 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та енергоефективності Рівненської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Радивилівської районної державної адміністрації, Радивилівською районною державною адміністрацією, Підприємством та Компанією був укладений договір про організацію взаєморозрахунків № 43/30 (а.с. 43-44).

Предметом цього договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 30 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування".

Відповідно до пункту 9 вказаного договору Підприємство перераховує на рахунок Компанії грошові кошти в сумі 27 524 грн. 62 коп., у тому числі ПДВ 4 587 грн. 44 коп., для погашення заборгованості за природний газ, поставлений у 2012 році за договором від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28.

Даний правочин підписаний повноважними представниками його сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Згідно з положеннями пункту 12 вищезазначених договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Відповідно до пункту 15 даних угод останні набирають чинності з моменту їх підписання сторонами і діють до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Водночас у пункті 17 цих договорів сторони обумовили, що після виконання даних угод вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

На виконання умов договору про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості від 5 грудня 2012 року № 497/517з на погашення заборгованості відповідача перед позивачем за природний газ, поставлений відповідачу у жовтні 2012 року, 20 грудня 2012 року на розрахунковий рахунок Компанії було сплачено 5 358 грн. 55 коп. (а.с. 39).

31 березня 2014 року на виконання умов договору про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості від 10 лютого 2014 року № 43/30 на рахунок Компанії було перераховано грошові кошти у розмірі 27 524 грн. 62 коп., що склало вартість поставленого Підприємству газу у листопаді-грудні 2012 року. Даний факт підтверджується наявними у матеріалах даної справи копіями відповідних платіжних доручень (а.с. 42).

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем газу, позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просить суд стягнути з відповідача 2 116 грн. 54 коп. пені, 2 301,82 грн. 7 % штрафу, 1 042,69 грн. 3 % річних, 996,33 грн. інфляційні втрати, судові витрати.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору.

Частиною 1 ст. 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається із матеріалів справи, 28 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір на купівлю-продаж природного газу № 12/545-ТЕ-28, за умовами якого позивач зобовязався у 2012 році передати відповідачу у власність природний газ, а покупець, у свою чергу, прийняти та оплатити цей газ на умовах даного договору.

На виконання умов вищезазначеного договору позивач протягом жовтня 2012 року грудня 2012 року поставив відповідачу природний газ в обсязі 25,117 тис. м3 на загальну суму 32 883 грн. 17 коп. Даний факт підтверджується підписаними між сторонами актами прийому-передачі: від 31 жовтня 2012 року на суму 5 358 грн. 55 коп., від 30 листопада 2012 року на суму 9 355 грн. 54 коп. та від 31 грудня 2012 року на суму 18 169 грн. 08 коп. Копії зазначених актів наявні у матеріалах даної справи (а.с. 16-18).

Позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогою стягнути з відповідача 2 116 грн. 54 коп. пені, 2 301,82 грн. 7 % штрафу, 1 042,69 грн. 3 % річних, 996,33 грн. інфляційні втрати, судові витрати за неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за період жовтень-грудень 2012 р.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що положення договору на купівлю-продаж природного газу від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28 щодо можливості стягнення з відповідача передбачених даною угодою штрафних санкцій та компенсаційних виплат в частині їх нарахування за несвоєчасну оплату вартості природного газу, поставленого відповідачу у жовтні 2012 року, підлягають застосуванню у період з 14 листопада 2012 року (перший день прострочки платежу за газ, поставлений у жовтні 2012 року, як передбачено пунктом 6.1 договору від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28) по 4 грудня 2012 року включно (день, який передує даті підписання сторонами договору про організацію взаєморозрахунків з погашення вищезазначеної заборгованості від 5 грудня 2012 року № 497/517з). Водночас положення цього договору щодо можливості стягнення з відповідача спірних сум в частині їх нарахування за несвоєчасну оплату вартості природного газу, поставленого Підприємству у листопаді та грудні 2012 року, підлягають застосуванню у період відповідно з 14 грудня 2012 року та 14 січня 2013 року (перший день прострочки платежу за газ, поставлений у зазначений період, як передбачено пунктом 6.1 договору від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28) по 9 лютого 2014 року включно (день, який передує даті підписання сторонами договору про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості від 10 лютого 2014 року № 43/30. Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що з відповідача за вказані періоди до стягнення підлягають 2 079 грн. 21 коп. пені, 1 923 грн. 73 коп. штрафу, 381 грн. 88 коп. інфляційних втрат, 919 грн. 91 коп. 3 % річних У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 122 грн. 78 коп. трьох процентів річних, 614 грн. 45 коп. інфляційних втрат, 375 грн. 10 коп. штрафу судом першої інстанції відмовлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про теплопостачання" державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Статтею 23 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" передбачено, що перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 № 517 затверджено Порядок та умови надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Зазначений Порядок визначають механізм перерахування і надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі заборгованість) (п. 1.1 Порядку).

Згідно з п. 4 цього Порядку підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов'язанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію, на підставі довідки, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору.

Учасниками розрахунків є територіальні органи Казначейства; Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, обласні, міські у м. Києві та Севастополі фінансові управління, фінансові управління районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій чи структурні підрозділи з питань фінансів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад (далі місцеві фінансові органи); надавачі послуг; Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її філії, дочірні підприємства і компанії; суб'єкти господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом; підприємства, що здійснюють передачу та постачання електричної енергії (далі енергопостачальники); державне підприємство "Енергоринок"; енергогенеруючі компанії та їх кредитори постачальники вугільної продукції; державне підприємство "Вугілля України"; вугледобувні підприємства; Держрезерв. Кількість сторін договору про організацію взаєморозрахунків є необмеженою та визначається такою кількістю учасників розрахунків, виконання договору якими забезпечить погашення заборгованості та надходження до бюджету коштів у сумі, необхідній для її погашення. Учасниками розрахунків можуть бути підприємства, установи, організації та інші суб'єкти господарювання незалежно від форми власності. Із суб'єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, та енергопостачальниками проводяться розрахунки з погашення кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що договір від 5 грудня 2012 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2012 року № 517, укладений між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Головним фінансовим управлінням Рівненської обласної державної адміністрації, Головним управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Рівненської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Радивилівської районної державної адміністрації, Радивилівською районною державною адміністрацією, Підприємством та Компанією про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування № 497/517з (а.с. 40-41) та договір від 10 лютого 2014 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 30 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та енергоефективності Рівненської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Радивилівської районної державної адміністрації, Радивилівською районною державною адміністрацією про організацію взаєморозрахунків № 43/30 (відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» (а.с. 43-44) не є новацією щодо договору від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28 у розумінні ч. 2 ст. 604 ЦК України, оскільки при його укладанні сторони не припинили первісні зобов'язання за договором від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії, замінивши їх новими зобов'язаннями між тими ж сторонами, а лише організували взаєморозрахунки із погашення заборгованості за природний газ за цим договором.

Втім, поза увагою суду першої інстанцій залишились ті обставини, що за умовами договорів від 05.12.2012 р. та 10.02.2014 р. про організацію взаєморозрахунків передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися строки виконання боржником грошових зобовязань перед кредитором, які виникли на підставі договору від 28 серпня 2012 року № 12/545-ТЕ-28.

Так, за змістом підпунктів 2, 3 п. 12 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобовязалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після нарахування коштів на їх рахунок.

Договір набув чинності і державою профінансовано погашення заборгованості у сумі 32 883,17 грн. Договір не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог.

Тобто, розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків. Відтак, враховуючи, що строки виконання зобов'язання відповідачем дотримано, підстави для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та, відповідно, задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача6 457 грн. 38 коп., зокрема, 2 116 грн. 54 коп. пені, 2 301,82 грн. 7 % штрафу, 1 042,69 грн. 3 % річних, 996,33 грн. інфляційні втрати, відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012 р., від 30.09.2014 р. у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012, від 16.09.2014 р. у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012 р., у справі № 924/1265/13 від 25.03.2015 р. та у справі № 917/2520/14 від 16.09.2005 р. Зокрема, у вищевказаних постановах зазначено, що для застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Згідно ст. 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, згідно із п.2 ч.1 ст.103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги (подання) має скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до положень ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти до висновку про неповне з'ясування місцевим господарським судом фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а, отже, і порушення вимог ст.43 ГПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга Комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради Рівненської області підлягає задоволенню, рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.10215 р. у даній справі слід скасувати частково та відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради Рівненської області на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1 923 грн. 73 коп. штрафу, 2 079 грн. 21 коп. пені, 381 грн. 88 коп. інфляційних втрат, три проценти річних у розмірі 919 грн. 91 коп. В іншій частині рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.2015 р. у справі № 918/1044/15 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України в зв'язку із задоволенням скарги із врахуванням її уточнення покладається на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 99,101,103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради Рівненської області задоволити.

2.Рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.2015 р. у справі № 918/1044/15 скасувати в частині стягнення 1 923 грн. 73 коп. штрафу, 2 079 грн. 21 коп. пені, 381 грн. 88 коп. інфляційних втрат, три проценти річних у розмірі 919 грн. 91 коп., судового збору у розмірі 1500,88 грн.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В решті рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.2015 р. у справі № 918/1044/15 залишити без змін.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, ідентифікаційний код: 20077720) на користь Комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради Рівненської області (35500, Рівненська область, місто Ридивилів, вулиця Івана Франка, будинок 2, ідентифікаційний код: 36549940) 2009,70 грн. за розгляд апеляційної скарги.

4. Доручити видачу наказу господарському суду Рівненської області.

5.Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

6. Справу № 918/1044/15 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Сініцина Л.М.