ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 р. Справа № 909/1187/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А., секретар судового засідання Кучма І. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромус-Поліграф", м.Львів, вул. Широка, 81, 79052,

поштова адреса: 79019 м.Львів, вул. Б.Хмельницького, 229А

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЙ-СОН Логіст Продакшн Компані" вул.Б.Хмельницького,68, м.Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300

поштова адреса:77300, Івано-Франківська область, м.Калуш, вул.Підвальна, 12

про стягнення 132143,10грн. заборгованості

за участю

Від позивача: ОСОБА_1, (довіреність б/н від 20.11.15 )- представник;

Від відповідача: ОСОБА_2, (довіреність б/н від 17.08.15 )- представник;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ромус-Поліграф" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЙ-СОН Логіст Продакшн Компані" про стягнення 132142,10грн. заборгованості .

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 20.10.2015року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 05.11.2015року. Ухвалами господарського суду Івано-Франківської області від 05.11.2015року та від 16.11.2015року розгляд справі відкладено. У судовому засіданні 26.11.2015року, присутнім представникам сторін оголошено перерву до 02.12.2015року.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить суд позов задоволити, свої обґрунтування виклав у позовній заяві.

Крім того, позивач подав на виконання вимог суду уточнений розрахунок заборгованості, відповідно до якого просить, суд стягнути з відповідача 92172,26грн основного боргу, 1455,74грн. - 3% річних, 22221,35грн. інфляційних втрат та 13099,58грн. пені.

Відповідач у судовому засіданні заявлений позивачем позов визнає частково. Крім того, подав суду на виконання вимог ухвали від 05.11.2015року контррозрахунок, у якому зазначає, що відповідач визнає суму основного боргу розмірі 97172,26грн. пені -14379,14грн. 3% річних - 1478,08грн., інфляційних втрат- 16166,29грн..

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, із врахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Між ТзОВ «Ромус-Поліграф» (надалі Продавець) та ТзОВ «ДЕЙ- Сон Логіст продакшин Компані» (надалі Покупець) 23 квітня 2014 року укладено договір № 697 відповідно до п.п.1.1. продавець зобов'язується передати у власність покупця товар та надавати послуги відповідно до його замовлення, а покупець зобов'язується приймати й оплатити отриману продукцію на умовах цього Договору. Асортимент, кількість та ціна продукції, яка поставляється (передається у власність) попередньо погоджується сторонами (п.п. 1.2. Договору).

Відповідно до п.п. 1.3. Договору сторони погоджуються, що видаткова накладна (акт приймання-передачі) на передану продукцію є документом, який засвідчує факт передачі товару, а також засвідчує остаточно узгоджені сторонами назву, кількість, ціну (вартість) продукції. Продавець зобов'язується поставити продукцію протягом трьох календарних днів з моменту отримання замовлення від покупця (п.п. 1.4. Договору).

На виконання вищезазначених умов Договору, згідно наступних накладних поставлено:

-накладна №20355 від 15.01.2015 року на суму 16100,00 грн.;

-накладна .№20719 від 22.01.2015 року на суму 4896,00 грн.;

- накладна .№21037 від 27.01.2015 року на суму 30592.42 грн.;

- накладна № 119 від 29.01.2015 року на суму 4570 грн.;

- накладна №21208 від 29.01.2015 року на суму 527,31 гри.;

- накладна №21608 від 04.02.2015 року на суму 7904,53 грн.;

- накладна. №21609 від 04.02.2015 року на суму 2049,01 грн.;

- накладна №22191 від 12.02.2015 року на суму 533,55 грн.;

- накладна №22293 від 16.02.2015 року на суму 1034,60 грн.;

- накладна №22304 від 16.02.2015 року на суму 4238,28 грн.;

- накладна №22549 від 20.02.2015 року на суму 334,34 грн.;

- накладна №10938 від 25.02.2015 року на суму 13248,00 грн.;

- накладна №11014 від 02.03.2015 року на суму 74,34 грн.;

- накладна №375 від 05.03.2015 року на суму 9120,00 грн.;

- накладна №24328 від 19.03.2015 року на суму 6467,10 грн.;

- накладна №24779 від 26.03.2015 року на суму 1145,00 грн.

Загальна вартість поставленого товару становить 102834,48грн.

Згідно Додаткової угоди до Договору №697 від 01.10.2014 року оплата вартості продукції здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок продавця протягом 45 (сорока п'яти) календарних днів з дати отримання продукції.

Відповідач частково розрахувався, проте, на час звернення з позовом до господарського суду наявна заборгованість в сумі 97172,26грн.

Позивач 29.07.2015 року звернувся до відповідача з претензією про погашення заборгованості, проте вимога відповідачем не виконана.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов'язки виникають зокрема, з Договору.

Договір № 697 від 23.04.2015року та додаткова угода до договору № 697 від 01.10.2014року, укладені між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

З огляду на приписи ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормою ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Більше того, як вказує ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки, відповідач неналежно виконав свої зобов'язання, які випливають з Договору та закону, то, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за отриманий товар в сумі 97172,26грн., підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно Додаткової угоди до Договору №697 від 01.10.2014 року встановлено, що оплата покупцем за отриману продукцію здійснюється в безготівковій формі протягом 45 (сорока п'яти) календарних днів з дати отримання продукції.

Пунктом 5.3 Договору №697 від 01.10.2014 року, встановлено, що у разі порушення покупцем строків оплати отриманої продукції за цим Договором, покупець сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи вище зазначені правові норми та п.5.3 Договору, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 13099,58грн.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Суд розглянувши розрахунок позивача встановив, що ним, зокрема, було здійснено нарахування пені на період:

-накладна № 20355 з 05.04.15року по 05.10.2015року - 796,74грн.

-накладна № 20719 з 05.04.2015року по 05.10.2015року - 717,37грн.

- накладна № 21037 з 05.04.2015року по 05.10.2015року - 4482,42грн.

- накладна № 21208) з 05.04.2015року по 05.10.2015року - 77,26грн.

- накладна № 119 з 05.04.2015року по 05.10.2015року- 669,60грн.

- накладна № 21609 з 05.04.2015року по 05.10.2015року - 300,23грн.

- накладна № 21608 з 05.04.2015року по 05.10.2015року - -1158,18грн.

- накладна №22191 з 05.04.2015року по 05.10.2015року -78,18грн.

- накладна № 22293 з 05.04.2015року по 05.10.2015року - 151,59грн.

- накладна № 22304 з 05.04.2015року по 05.10.2015року - 620,99грн.

- накладна № 22549 з 07.04.2015року по 05.10.2015року - 48,44грн.

- накладна №10938 з 12.04.2015року по 05.10.2015року - 1864,90грн.

- накладна № 11014 з 19.04.2015року по 05.10.2015року -10,04грн.

- накладна № 375 з 22.04.2015року по 05.10.2015року - 1208,84грн.

- накладна № 24328 з 06.05.2015року по 05.10.2015року - 782,79грн.

- накладна №24779 з 13.05.2015року по 05.10.2015року - -132,01грн.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені, та встановлено, що правомірним є нарахування пені в розмірі 13099,58грн.

Також заявлено позовну вимогу щодо стягнення з відповідача 1455,74грн. - 3% річних, 22221,35грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом було здійснено власний розрахунок інфляційних втрат з урахування умов договору та норм чинного законодавства та встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 22221,35грн. інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 16166,29грн. у період з березня 2015року по вересень 2015року.

Стосовно 3% річних, варто зазначити, що суд, перевіривши розрахунок річних встановив, що заявлена позивачем до стягнення сума відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога щодо стягнення 1455,74 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 92 172, 26 грн. - основного боргу, 1455,74 грн. - 3 % річних, 16 166, 29 грн. - інфляційні нарахування, 13 099, 58 грн. -пеня.

В решті позовних вимог щодо стягнення 6055,06грн. інфляційних втрат - відмовити.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Розподіл обов'язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покласти на відповідача та позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 204, 509, 526, 527, 530, 614, 611, 629, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромус-Поліграф", м.Львів, вул. Широка, 81 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЙ-СОН Логіст Продакшн Компані" вул.Б.Хмельницького,68, м.Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, про стягнення 133948,93грн. грн. заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЙ-СОН Логіст Продакшн Компани" вул. Б.Хмельницького, 68, м.Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300 (ідентифікаційний код 37690038) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромус-Поліграф", м.Львів, вул. Широка, 81 (ідентифікаційний код 25551379) 92 172,26грн ( дев'яносто дві тисячі сто сімдесят дві грн. 26коп.) основного боргу, 1 455,74грн. ( одна тисяча чотириста п'ятдесят п'ять грн. 74коп.) - 3% річних, 16166,29грн. ( шістнадцять тисяч сто шістдесят шість грн.29коп.) - інфляційних нарахувань , 13099,58грн. ( тринадцять тисяч дев'яносто дев'ять грн. 58коп.) пені та 1918,58грн. ( одна тисяча вісімнадцять грн. 58коп.) судового збору.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЙ-СОН Логіст Продакшн Компани", вул. Б.Хмельницького, 68, м.Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область,77300 (ідентифікаційний код 37690038) 6055,06грн. інфляційних втрат - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.12.15

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.