КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Справа№ 911/1594/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від прокурора: Попельнюк В.В. - посвідчення № 031858;

від позивачів: 1) не з'явились;

2) не з'явились;

3) не з'явились;

4) не з'явились;

від відповідача: Корчук О.В. - представник за довіреністю від 20.01.2015 року,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

на рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2015 року у справі №911/1594/15 (суддя - Лутак Т.В.)

за позовом Прокурора Городоцького району Львівської області в інтересах держави в особі:

1) Державної екологічної інспекції у Львівській області;

2) Державної казначейської служби України;

3) Львівської обласної ради;

4) Великолюбінської селищної ради;

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

про стягнення 19 749 398, 46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Городоцького району Львівської області звернувся до Господарського суду Київської області в інтересах держави в особі: Державної екологічної інспекції у Львівській області, Державної казначейської служби України, Львівської обласної ради та Великолюбінської селищної ради із позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про стягнення 19 749 398, 46 грн. збитків.

В обґрунтування позовних вимог, прокурор посилається на те, що відповідач в період часу з 07.02.2012 по 09.01.2013, в порушення вимог законодавства, здійснював забір підземних прісних вод без чинного дозволу на спеціальне водокористування.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.06.2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що розрахунок розміру відшкодування збитків від 22.07.2013 року не є належним та допустимим доказом у справі

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями від 05.08.2015 року апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2015 року у справі №911/1594/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 року апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2015 року у справі № 911/1594/15 прийнято до провадження, а її судовий розгляд призначено на 02.09.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 року прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2015 року у справі № 911/1594/15 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Смірнової Л.Г., Чорна Л.В.

У судове засідання 02.09.2015 року представники сторін не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 року відкладено розгляд справи до 22.10.2015 року.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2015 року у зв'язку із перебуванням головуючої судді Пашкіної С.А. у відпустці за сімейними обставинами, призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Після повторного автоматичного розподілу справи № 911/1594/15, апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Пономаренко Є.Ю. та Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 року, справу № 911/1594/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Пономаренко Є.Ю. та Руденко М.А. та призначено до розгляду на 25.11.2015 року.

Прокурор у судовому засіданні 25.11.2015 року заперечував доводи апеляційної скарги та просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.11.2015 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Державною екологічною інспекцією у Львівській області, на підставі наказу № 366-і/п від 07.06.2013 та направлення на перевірку № 1186 від 07.06.2013, в період з 11.06.2013 по 03.07.2013 проведено перевірку Великолюбінського місця провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами, за результатами якої складено акт № 1186/04-1067.

В ході перевірки встановлено, що відповідач в період з 07.02.2012 по 09.01.2013 здійснював забір підземних прісних вод без чинного дозволу на спецводокористування, чим порушив вимоги статей 6, 44, 48, 49, 110 Водного кодексу України.

По факту перевірки Державною екологічною інспекцією у Львівській області було проведено розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозволу на спецводокористування (підземні води) ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" Великолюбінське місце провадження діяльності (МПД) з власного підземного водозабору, розташованого на території смт. Великий Любінь, вул. Львівська, 179, на загальну суму 19 749 398, 46 грн.

Прокурор Городоцького району Львівської області зазначає, що відповідач в період часу з 07.02.2012 по 09.01.2013, в порушення вимог статей 6, 44, 48, 49, 110 Водного кодексу України, без чинного дозволу на спеціальне водокористування, самовільно здійснив забір 414642 куб.м. підземних прісних вод, чим заподіяв державі збитків на суму 19 749 398, 46 грн., у зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Статтею 6 Водного кодексу України передбачено, що води (водні об'єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування.

Відповідно до ст. 19 Водного кодексу України державний контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів здійснюється Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, іншими державними органами відповідно до законодавства України. Порядок здійснення державного контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства.

Згідно з ст. 16 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Державна екологічна інспекція України, яка діє на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України № 454/2011 від 13.04.2011.

Відповідно до п. 7 вказаного положення Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 995 від 14.09.2011 утворено територіальні органи Державної екологічної інспекції України, серед яких Державна екологічна інспекція у Львівській області.

Одним з основних завдань Держекоінспекції України є реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів; додержанням режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду; за екологічною та радіаційною безпекою (у тому числі у пунктах пропуску через державний кордон і в зоні діяльності митниць призначення та відправлення) під час імпорту, експорту та транзиту вантажів і транспортних засобів; біологічною і генетичною безпекою щодо біологічних об'єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів (ГМО) у відкритій системі; поводженням з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) і небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами (п. 3 положенням про Державну екологічну інспекцію України).

Відповідно до п. 6 положенням про Державну екологічну інспекцію України Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження; перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів (дозволи, ліцензії, сертифікати, висновки, рішення, ліміти, квоти, погодження, свідоцтва); розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, та пред'являти претензії; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення певного заходу із здійснення державного нагляду (контролю) посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається суб'єкту господарювання або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеної посадовими особами Державної екологічної інспекції у Львівській області перевірки дотримання вимог Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" Великолюбінське місце провадження діяльності (МПД) природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами, крім іншого, встановлено, що відповідач в період з 07.02.2012 по 09.01.2013 здійснював забір підземних прісних вод без чинного дозволу на спецводокористування, про що складено акт № 1186/04-1067.

Відповідно до акту № 1186/04-1067 при здійснення вищезазначеної перевірки був присутній керівник Великолюбінського МПД Михайляк Володимир Володимирович та заступник керівника з технічних питань Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" Великолюбінського місця провадження діяльності Юрчак Володимир Євгенійович, які від підписання та отримання акту відмовилися, про що внесено відповідний запис та складено акт про відмову від підписання акту перевірки від 03.07.2013. Будь-які пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеного заходу та складеного акту № 1186/04-1067 посадовими особами відповідача до вказаного акту не вносилися.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Державною екологічною інспекцією у Львівській області супровідний листом вих. № 04-4372 від 04.07.2013 було направлено на адресу відповідача акт № 1186/04-1067 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами Великолюбінським МПД від 11.06.2013-03.07.2013, а також акт про відмову від підписання акту перевірки від 03.07.2013.

Стаття 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачає, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 та ст. 151 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб'єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Водним кодексом України передбачено, що підземні води належать до державного водного фонду України, а згідно з Кодексом України про надра вони є частиною надр (є корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994).

Стаття 2 Водного кодексу України містить посилання на гірничі відносини, які виникають під час користування водними об'єктами та регулюються відповідним законодавством України.

Тобто, прісні підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Відповідно до положень статей 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (п. 9 ч. 1 ст. 44, ст. 49 Водного кодексу України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок отримання господарюючими суб'єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Разом із тим Кодекс України про надра передбачає випадки, за яких господарюючі суб'єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу (ст. 21 Кодексу України про надра).

Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб'єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

Однією з обов'язкових умов для звільнення суб'єкта господарювання від необхідності отримання дозволу на користування надрами є видобування води з метою її використання для власних господарсько-побутових потреб.

Водночас чинне законодавство не містить норм, які б тлумачили поняття "господарсько-побутові потреби".

Проте із системного аналізу приписів глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливості спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб галузей економіки) Водного кодексу України та приписів глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, що законодавець відносить господарсько-побутові потреби до потреб населення, натомість, виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями "водокористування для потреб галузей економіки" та "промислові потреби".

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд України в постанові від 01.04.2015 року.

З наявних у матеріалах справи звітів про використання води за 4 картали 2012 року та 1 квартал 2013 року за формою N 2-ТП, які були прийняті та зареєстровані Львівським облводресурсів відділу водних ресурсів, вбачається, що вода використовувалась відповідачем в основному для виробничих потреб, що виключає можливість використання підземних вод без отримання відповідного дозволу та спростовує посилання відповідача на те, що він має право без спеціального дозволу видобувати підземні води.

За таких обставин, відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою забору та використання підземних прісних вод для виробничих потреб є наявність у особи дозволу на спеціальне водокористування, а його відсутність може свідчити про самовільний забір підземних прісних вод.

Факт самовільного забору (без чинного дозволу на спеціальне водокористування) відповідачем 414642 куб.м. підземних прісних вод встановлений матеріалами перевірки, проведеної Державною екологічною інспекцією у Львівській області у період з 11.06.2013 по 03.07.2013.

Разом з тим, відповідно до наявних у матеріалах справи дозволів на спеціальне водокористування № Укр-493-09/Льв. від 06.02.2009 та № Укр-493-13/Льв. від 10.01.2013, що видавалися відповідачу, вбачається, що дозвіл № Укр-493-09/Льв. від 06.02.2009 виданий з терміном дії до 06.02.2012 та із зазначенням, що здійснення водокористування після закінчення терміну дії дозволу кваліфікується як самовільне використання водних ресурсів (ст. 110 Водного кодексу України), що спростовує посилання відповідача на те, що відсутність рішення компетентного органу про припинення права спеціального водокористування свідчить про правомірність використання ним підземних прісних вод.

Таким чином, з вищезазначеного та наявних у матеріалах справи журналів обліку води (водовідведення) вбачається, що в період з 07.02.2012 по 09.01.2013 відповідач здійснював забір та використання підземних прісних вод для виробничих потреб без дозволу на спеціальне водокористування.

Згідно з статтями 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Водокористувачі звільняються від відповідальності за порушення водного законодавства, якщо вони виникли внаслідок дії непереборних сил природи чи воєнних дій. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у самовільному захопленні водних об'єктів, недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування. Законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші правопорушення щодо використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів.

Статтею 111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009 затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, відповідно до якої розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), грн, здійснюється за формулою Зсам = 100 х W х Тар, де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), м3; Тар - розмір, грн/100 м3, аналогічний ставці збору за спеціальне використання води, встановленої ст. 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення (для води з лиманів - розмір, грн/100 м3, аналогічний ставці збору за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об'єкти", встановленої ст. 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення).

Відповідно до п. 9.2 вказаної Методики фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що наказ Міністерства охорони навколишнього середовища України № 389 від 20.07.2009 "Про затвердження Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів" є таким, що суперечить Конституції України, прийнятий з перевищенням владних повноважень, що в свою чергу свідчить про незаконність та необґрунтованість розрахунку завданих державі збитків.

Водночас, колегія суддів вказує, що до компетенції господарського суду не відносяться питання щодо конституційності чи неконституційності наказів Міністерства охорони навколишнього середовища України та встановлення правомірності їх прийняття, а тому господарський суд їх не розглядає.

Крім того, заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає, що всупереч п. 9.2 Методики, довідка № 13/06-6 від 11.06.2013 року про фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів підписана не уповноваженою особою, а саме керівником Великолюбінського МПД ДП «Укрспирт», який не є суб'єктом господарювання. А тому, вказана довідка не може бути належним доказом, який підтверджує фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів.

Як вбачається із довідки № 13/06-6 від 11.06.2013 року, остання підписана керівником Великолюбінського місця провадження діяльності ДП «Укрспирт» та скріплена печаткою підприємства.

Отже, довідка підписана керівником структурного підрозділу, який безпосередньо здійснював забір води.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, відповідач надаючи вказану довідку Державній екологічній інспекції у Львівській області під час проведення останньою перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, не заперечував дійсність внесених до неї відомостей.

Крім того, до матеріалів перевірки були надані журнали первинного обліку кількості забраної води із підземного водозабору.

Так, відповідно до Наказу Державного комітету статистики України № 264 від 27.07.1998 року "Про затвердження типових форм первинного обліку" встановлено, що дані журналів первинного обліку є основою для заповнення статистичної звітності за формою N 2-тп (водгосп), складання проектів планів з охорони і раціонального використання водних ресурсів, а також для розрахунків плати за використання води промисловими та сільськогосподарськими підприємствами. Форми заповнюються та підписуються особою, що відповідає за ведення первинного обліку використання води на підприємстві, та затвердженою наказом директора (керівника) підприємства, організації, установи. Правильність заповнення форм та достовірність даних, що приведені в них, систематично перевіряються керівником відповідної служби підприємства, що підтверджується його підписом у журналі. Записи у журналах NN ПОД-11, ПОД-12 ведуть щодобово.

Отже, зазначений журнал є первинною документацією на підставі якого, згідно п. 9.2 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, встановлюється фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів.

Враховуючи те, що відомості, які зазначені в журналах обліку води відповідають відомостям вказаним в довідці № 13/06-6 від 11.06.2013 року, колегія суддів приходить до висновку, що вказані документи є належними докази для визначення розміру завданих збитків, у зв'язку із самовільним забором води.

Згідно здійсненого Державною екологічною інспекцією у Львівській області розрахунку розмір відшкодування збитків становить 19 749 398, 46 грн., який відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності зараховуються до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 691 Бюджетного кодексу України 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності зараховуються до спеціального фонду місцевих бюджетів, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

З огляду на вищезазначене, враховуючи встановлений факт забору та використання відповідачем в період з 07.02.2012 по 09.01.2013 підземних прісних вод без чинного дозволу на спеціальне водокористування та обґрунтованість здійсненого розрахунку розміру збитків, заподіяних відповідачем внаслідок самовільного видобування підземних вод, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Твердження відповідача про необґрунтованість застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків з відповідача за неотримання дозволу в період призупинення розгляду клопотань щодо видачі дозволів на спеціальне водокористування Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Львівській області не береться судом до уваги, оскільки відповідачем в установленому законом порядку бездіяльність або незаконні дії Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області з приводу порушення строку розгляду заяв про видачу дозволу або відмову у видачі дозволу не оскаржені та будь-яких доказів вчинення дій щодо своєчасного отримання дозволу на спеціальне водокористування до суду не надано.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2015 року у справі № 911/1594/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Т Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2015 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2015 року у справі № 911/1594/15 - без змін.

3. Матеріали справи № 911/1594/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко