РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015Справа №910/17067/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Абрил Фарм»
ДоПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»
Третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Абрил»
Простягнення 249 836, 02 грн.
Головуюча суддя Андреїшина І.О.

Суддя Мандриченко О.В.

Суддя Головатюк Л.Д.

У судовому засіданні брали участь:

Від позивача: Ханін О.В.

Від відповідача: Пилипець А.Ю.

Від третьої особи: Ханін О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Абрил Фарм» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення 125 236, 35 грн. страхового відшкодування, 73 169, 88 грн. інфляційних втрат, 4 107, 07 грн. процентів за користування коштами та 47 318, 76 грн. пені у зв'язку з несплатою відповідачем страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/17067/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 29.07.2015, зобов'язано сторін надати певні документи.

Представник позивача у судовому засіданні 29.07.2015 повідомив суду про те, що не готовий до судового засідання.

Представник відповідача у судове засідання 29.07.2015 не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 06.07.2015, яке підтверджує отримання відповідачем 09.07.2015 ухвали про порушення провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.07.2015 відкладено розгляд справи до 26.08.2015, у зв'язку з неявкою представника відповідача у призначене судове засідання, не виконанням ним вимог ухвали суду та для дослідження доказів у справі.

Через відділ діловодства суду 21.08.2015 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 26.08.2015 представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, для на дання йому можливості підготуватися до судового засідання.

Представник позивача заперечень не навів.

Також представники сторін подали спільне клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Розглянувши дане клопотання, суд його задовольнив та ухвалою від 26.08.2015 продовжив строк розгляду у даній справі до 18.09.2015 та оголосив перерву у судовому засіданні до 14.09.2015.

У судовому засіданні 14.09.2015 представник позивача надав суду оригінали документів, для огляду у судовому засіданні, разом з тим представник відповідача надав суду письмовий відзив на позовну заяву, який залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 14.09.2015, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, Господарський суд міста Києва встановив, що дана категорія справи є складною, оскільки з аналогічних спорів є протилежна судова практика, що дає підставу стверджувати про необхідність призначення її до розгляду у колегіальному складі. Крім того, дослідженню, оцінці та винесенню правомірного рішення підлягає значна кількість доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

15.09.2015 повторним автоматичним розподілом справ визначено для розгляду справи № 910/17067/15 колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Андреїшина І.О., судді Головатюк Л.Д., Мандриченко О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 прийнято дану справу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.10.2015.

У судовому засіданні 06.10.2015 представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для на дання йому можливості представити суду додаткові докази у справі.

Представник позивача заперечив проти задоволення даного клопотання.

Розглянувши дане клопотання, суд його задовольнив, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи та оголосив перерву у судовому засіданні до 17.11.2015 о 10 год. 00 хв.

У судовому засіданні 17.11.2015 представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для на дання йому можливості представити суду додаткові докази у справі, у зв'язку з чим подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Представник позивача поставив вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Розглянувши дане клопотання, суд його задовольнив.

Крім того, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Абрил", оскільки договір добровільного страхування було укладено між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Абрил".

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, визнав за доцільне відкласти розгляд даної справи до 26.11.2015 р., у зв'язку із залученням до участі у справі третьою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "Абрил" та для витребування у позивача додаткових доказів у справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив у позові відмовити.

Представник третьої особи підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні 26.11.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.08.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка», як страховиком, та ТОВ «Абрил», як страхувальником, був укладений договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 030428/4002/0000219 (надалі - договір страхування).

Згідно з пунктом 2.1. договору страхування, його предметом є: в частині добровільного страхування наземного транспорту - майнові інтереси, які не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням, зазначеними в п. 1.2. договору.

У пункті 1.1. договору страхування закріплено, що транспортним засобом, стосовно якого застраховано майнові інтереси, є автомобіль Toyota Corolla 1.33, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 140 000 грн.

Вигодонабувачем за даним договором було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Абрил».

У відповідності до підпункту 1.3.1. пункту 1.3. договору страхування страховими ризиками визнано: незаконне заволодіння; ДТП; протиправні дії третіх осіб; стихійне лихо; пожежа; інші випадки.

Умовами договору страхування також передбачено, що за добровільним страхуванням наземного транспорту страхова сума визначена у розмірі 140 000 грн., франшиза за ризиком 1%, але не менше 100 євро (підпункти 1.3.1., 1.3.4. пункту 1.3. договору страхування).

Строк дії договору страхування становить з 00 год. 00 хв. 10 жовтня 2013 р. до 24 год. 00 хв. 9 жовтня 2014 р.

14.02.2014 р. до договору страхування між сторонами була укладена додаткова угода, відповідно до якої відбулася зміна вигодонабувача з ТОВ «Абрил» на ТОВ «Абрил Фарм».

З наданих суду документів та пояснень представників сторін та третьої особи випливає, що 28.05.2014 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» отримало заяву (вх. № 143978 від 28.05.2014 р.) від ОСОБА_4 про подію, що має ознаки страхового випадку.

У відповідності до змісту поданої заяви, 27.05.2014 р. в Луганській області під час руху по а/д Первомайськ-Алчевськ в м. Ірміно, на блокпосту незаконного терористичного угрупування «Луганської народної республіки» невідомі озброєні осби, погрожуючи застосуванням насилля, відібрали автомобіль Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4 та який належить ТОВ «Абрил Фарм».

27.05.2014 р. ОСОБА_4 за вказаною подією звернувся до слідчого відділу Перевальського РВ ГУ МВС України в Луганській області з повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно з повідомленням слідчого відділу Перевальського РВ ГУ МВС України в Луганській області № 63/4-4725 від 27.05.2014 р., попередня кваліфікація криманільного правопорушення: ч. 2 ст 289 КК України. Відомості про кримінальне правопорушення внесено слідчим слідчого відділу Перевальського РВ ГУ МВС України в Луганській області Пилипенком І.М. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000871 від 27.05.2014 р.

13.10.2014 р. за вх. № 14765 відповідач отримав довідку за підписом заступника начальника СВ ГУ МВС Украни в Луганській області Ткаченка Д.В. про те, що в ході досудового розслідування встановлено, що 27.05.2014 р. о 12 год. 30 хв. невстановлені особи, на дорозі, яка проходить в районі м. Ірміно - м. Стаханов Луганської області, з погрозою застосування насилля, яке є небезпечним для життя та здоров'я водія ОСОБА_4, заволоділи автомобілем Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «Абрил Фарм». Також було повідомлено, що натепер територія м. Стаханова Луганської області тимчасово не контролюється органами держаної влади України, що унеможливлює проведення слідчих дій у даному кримінальному провадженні за № 0005866 на вказаній території. Після закінчення проведення анти терористичної операції на території м. Стаханова Луганської області досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні буде проведено у повному обсязі.

Листом від 14.11.2014 р. № 7161 ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» відмовила у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи свою відмову тим, що дії групи осіб, які заволоділи транспортним засобом, є діями терористичного формування, що сформоване та дії на території Луганської області, що підпадає під виключення зі страхових випадків.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у виплаті страхового відшкодування, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом, за яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 125 236, 35 грн. страхового відшкодування, 73 169, 88 грн. інфляційних втрат, 4 107, 07 грн. процентів за користування коштами та 47 318, 76 грн. пені у зв'язку з несплатою відповідачем страхового відшкодування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами - ТОВ «Абрил» (страхувальник), ТОВ «Абрил Фарм» (вигодонабувач) та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» виникли відносини у сфері страхування, які регулюються нормами параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України, глави 67 Цивільного кодексу України та Законом України "Про страхування".

Згідно ст.1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Як передбачено ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні визначення поняття "договір страхування" містяться в ст. 354 Господарського кодексу України та ст. 979 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 981 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 18 Закону України "Про страхування" договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом з наданих документів, 27.05.2014 р. в Луганській області під час руху по а/д Первомайськ-Алчевськ в м. Ірміно, на блокпосту незаконного терористичного угрупування «Луганської народної республіки» невідомі озброєні осби, погрожуючи застосуванням насилля, відібрали автомобіль Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4 та який належить ТОВ «Абрил Фарм».

Враховуючи наведене, зазначена подія відповідно до умов страхування може бути кваліфікована як страховий випадок за ризиком «незаконне заволодіння».

За змістом п. 3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» до обов'язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке ч.16 ст.9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У відповідності до пункту 10.1.7. договору страхування, при настанні страхового випадку за ризиком «Незаконне заволодіння» страховик здійснює виплату страхової суми, за відрахуванням франшизи і зносу за період дії договору, після закінчення досудового розслідування (закриття кримінального провадження), але не раніше 2-х місяців з дня настання страхового випадку. Перед виплатою страхового відшкодування страхувальник укладає зі страховиком угоду про передачу права власності на ТЗ.

Таким чином, умовами договору страхування його сторони узгодили строк виконання зобов'язання - це після закінчення досудового розслідування (закриття кримінального провадження), але не раніше 2-х місяців з дня настання страхового випадку.

При цьому з наданих представниками сторін пояснень та доказів випливає, що на час розгляду даної справи в суді кримінальне провадження за подією не закрито, досудове розслідування не закінчено, про що свідчить, зокрема, також лист заступника начальника Слідчого управління ГУМВС України в Луганській області МВС України від 11.09.2015 р. № 4/х-286 (копія в матеріалах справи).

Більше того, пунктом 10.1.4 договору страхування визначено перелік документів, які страхувальник зобов'язаний надати страховику для отримання страхового відшкодування, серед яких, зокрема, значиться: при настанні страхових випадків за ризиками «Незаконне заволодіння» та «Протиправні дії третіх осіб» - копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про початок досудового розслідування та/або копія постанови про закриття кримінального провадження, а також:

- у разі встановлення винної особи - документ органу МВС або суду, що містить відомості про винну особу;

- у разі невстановлення винної особи - копія постанови про закриття кримінального провадження (або довідка про процесуальні рішення органів досудового розслідування).

Господарським судом встановлено, що визначені документи позивачем надані не були, за винятком витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про початок досудового розслідування, що свідчить про відсутність наразі підстав для виплати страхового відшкодування позивачу.

Крім того, варто зауважити, що згідно з пунктом 10.1.7. договору страхування, при настанні страхового випадку за ризиком «Незаконне заволодіння» страховик здійснює виплату страхової суми, за відрахуванням франшизи і зносу за період дії договору.

Визначаючи суму страхового відшкодування у розмірі 125 236, 35 грн., позивач не обґрунтував дотримання ним вимог щодо врахування зносу автомобіля.

Враховуючи все викладене вище, господарський суд відмовляє у позовній вимозі про стягнення з відповідача на користь позивача 125 236, 35 грн. страхового відшкодування.

При цьому, враховуючи, що відсутні підстави для стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на користь ТОВ «Абрил Фарм» страхового відшкодування, то відсутні також і підстави стягувати з нього 73 169, 88 грн. інфляційних втрат, 4 107, 07 грн. процентів за користування коштами та 47 318, 76 грн. пені у зв'язку з несплатою відповідачем страхового відшкодування.

З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач не довів в розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, суд вважає за необхідне та правомірне відмовити позивачу у задоволенні позову з огляду на його недоведеність.

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України покладено на сторони та інших учасників судового процесу.

Тобто, вказана норма Господарського процесуального кодексу України зобов'язує доводити свою правову позицію саме ту сторону, яка на неї посилається, та на практиці реалізує ст. 129 Конституції України, де в ч. 2 зазначається, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Суд наголошує на тому, що господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" встановлено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів в розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, то господарський суд вважає за необхідне та правомірне відмовити позивачу у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість.

Судові витрати, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 27.11.2015 р.

Головуюча суддя І.О. Андреїшина

Суддя О.В. Мандриченко

Суддя Л.Д. Головатюк