ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015 року Справа № 904/5701/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Кузнецова І.Л., Чохи Л.В.,

при секретарі судового засідання Мудрак О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №2007 від 04.11.14;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №1-19/9-194 від 09.07.14;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дніпровськпромбуд" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2015 року у справі №904/5701/15

за позовом Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровськпромбуд", м. Дніпропетровськ

про стягнення 72 053,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2015р. у справі № 904/5701/15 (суддя Мілєва І.В.) позов задоволено частково. Провадження у справі припинено в частині стягнення основного боргу у розмірі 12 452,77 грн. Стягнуто з публічного акціонерного товариства Дніпровськпромбуд на користь Міського комунального підприємства Дніпропетровські міські теплові мережі 59600,59 грн., з яких: 39883,75грн. -заборгованість за спожиту теплову енергію, 8596,57грн. -пеня, 465,80грн. -3% річних, 10654,47грн. інфляційні втрати.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення змінити шляхом задоволення позовних вимог в розмірі 15303,34грн.

Посилається на те, що позивач безпідставно в своїх розрахунках застосував тариф для розрахунків за теплову енергію 1 Гкал 393,20 з ПДВ, тоді як відповідачем була отримана теплова енергія 166,54Гкал, в тому числі за квітень 2015р. 8,39Гкал на суму 5661,54грн. з ПДВ та за період з жовтня 2014р. по перезень 2015р. 158,15 Гкал на суму 42501,23грн.

Також посилається не невідповідність розрахунку інфляційних втрат, оскільки не допускається нарахування індексу інфляції на суму боргу, на яку вже було нараховано індекс інфляції.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду в оскаржуваній позивачем частині залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 02.12.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2013р. між Міським комунальним підприємством Дніпропетровські міські теплові мережі (енергопостачальна організація) та Публічним акціонерним товариством Дніпровськпромбуд (споживач) було укладено договір про постачання теплової енергії № 050733 (далі - договір).

За цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1 договору).

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального сезону (172 діб); гаряче водопостачання протягом року; технологічні потреби відповідно з виробничою програмою; кондиціювання повітря по мірі необхідності (п. 2.1 договору).

Споживач зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і терміни передбачені договором (п. 3.2.2 договору).

Облік споживання теплової енергії здійснюється по приладам обліку, встановлених на вводах на опалення за адресою пр. Петровського, 56, (гуртожиток) ПАТ Дніпровськпромбуд (п. 5.2 договору).

Тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з цим договором встановлює Національна комісія регулювання ринку комунальних послуг України (п. 6.1 договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів (п. 7.1 договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць , по результатам якого підписується акт (в 2-х примірниках) на відпуск отримання теплової енергії по формі додатку 4(п. 7.2 договору).

Споживач зобовязаний не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку 1 до цього договору, по власним платіжним дорученням з указанням періоду за який він сплачує (п. 7.3 договору).

Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем в продовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобовязана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяці слідуючого за розрахунковим (п. 7.4 договору).

В разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочки (п. 8.2.3 договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 01.10.2013 року (п. 11.1 договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо з місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.11.4 договору).

Позивач, на виконання умов договору, в період з 01.11.2014р. по 01.06.2015р. передав відповідачу теплову енергію на загальну суму 67 748,46 грн., що підтверджується відповідними актами прийому-передачі виконаних робіт (а.с. 24-29).

Відповідач, в порушення умов договору, за поставлений природний газ розрахувався частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 52 336, 52 грн.

Оскільки відповідачем умови договору щодо сплати отриманого природного газу виконані несвоєчасно, позивач, окрім основного боргу, звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 8596,57грн. -пені, 465,80грн. -3% річних, 10654,47грн. інфляційних втрат.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем було частково погашено заборгованість за поставлену теплову енергію в сумі 12 452,77 грн. (а.с.58), у звязку з чим господарським судом правомірно припинено провадження в частині стягнення вказаної суми на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Оскільки відповідачем не надано доказів здійснення своєчасного розрахунку за поставлений газ, висновки суду про стягнення боргу в сумі 39883,75грн. ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають приписам ст.526 ЦК України, ст.173,193 ГК України та умовам договору.

Згідно ч.2 ст.343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за загальний період заборгованості у сумі 8596,57грн.

Вказаний розрахунок є правомірним, а тому господарським судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 8596,57грн.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач надав розрахунок 3% річних станом на 15.06.2015р. в сумі 465,80 грн.

Вказаний розрахунок перевірено колегією суддів та визнано обґрунтованим, а тому господарським судом обґрунтовано стягнуто з відповідача 3% річних в сумі 465,80 грн.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що позивач безпідставно в своїх розрахунках застосував тариф для розрахунків за теплову енергію 1 Гкал 393,20 з ПДВ, тоді як відповідачем була отримана теплова енергія 166,54Гкал, в тому числі за квітень 2015р. 8,39Гкал на суму 5661,54грн. з ПДВ та за період з жовтня 2014р. по перезень 2015р. 158,15 Гкал на суму 42501,23грн. не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки п. 6.1. договору № 050733 від 01.10.2013р. сторони узгодили, що тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з вказаним договором встановлює Національна комісія регулювання ринку комунальних послуг України. Пунктом 7.9 договору встановлено, що при зміні тарифів її розрахункова вартість змінюється Енергопостачальною організацією з дати введення нового тарифу без додаткової угоди. Постановою від 23.04.2014р. № 459 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановлено МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» тариф на теплову енергію 327,67грн/Гкал. Постановою від 03.03.2015р.№ 591 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановлено МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» тариф на теплову енергію 562,33грн/Гкал. На підставі вказаного відповідачу здійснено нарахування з 01.11.2014р. по 31.03.2015р. за тарифом 327,67 за 1 Гкал, а з 01.04.2015р. за тарифом 562,33грн за 1 Гкал.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з сумою стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 10654,47грн., виходячи з наступного.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р.

Разом з тим, позивач нарахував інфляційні втрати і на суми раніше нарахованих інфляційних втрат (інфляція х інфляцію), що протирічить вимогам закону.

Позивач під час апеляційного перегляду рішення господарського суду було надано уточнений розрахунок втрат від інфляції в сумі 10094,53грн.

Даний розрахунок перевірено апеляційним судом, він відповідає фактичній сумі заборгованості, а тому колегія суддів вважає, що сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню, складає 10094,53грн.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 10654,47грн. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103- 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дніпровськпромбуд" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2015 року у справі №904/5701/15 скасувати частково.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Провадження у справі припинити в частині стягнення основного боргу у розмірі 12452,77 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Дніпровськпромбуд на користь Міського комунального підприємства Дніпропетровські міські теплові мережі 39883,75грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, 8596,57грн. пені, 465,80грн. -3% річних, 10094,53грн. інфляційних втрат, про що видати наказ.

В задоволені решти позовних вимог відмовити

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Дніпровськпромбуд на користь Міського комунального підприємства Дніпропетровські міські теплові мережі витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827,00 грн., про що видати наказ.

Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя Л.В. Чоха

Суддя І.Л. Кузнецова

Постанова виготовлена в повному обсязі 07.12.2015 року.