КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Справа№ 910/14985/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Бородулі В.В.

представників сторін:

від позивача - Давиденко О.М. дов. б/н від 27.07.2015 р.;

Шатіло І.С. дов. б/н від 27.07.2015 р.;

від відповідача - Криштак О.О. дов. б/н від 01.07.2015 р.;

Можарівський С.М. дов. 436 від 24.11.2015 р.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою

відповідальністю «ПРОСТОРИ УКРАЇНИ»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 27.07.2015 року

у справі № 910/14985/15 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТОРИ

УКРАЇНИ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТО»

про стягнення 26 520,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2015 року по справі № 910/14895/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТОРИ УКРАЇНИ» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2015 року у справі № 910/14895/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТОРИ УКРАЇНИ» було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.11.2015 року.

24.11.2014 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТО» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТОРИ УКРАЇНИ» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримали доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просили суд рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2015 року у справі № 910/14895/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТО» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечували проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просили суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТОРИ УКРАЇНИ» (далі - ТОВ «ПРОСТОРИ УКРАЇНИ», позивач) звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТО» (далі - ТОВ «ІТО», відповідач) за інформацією щодо наявності у відповідача запобіжного клапану. У відповідь на запит відповідач надіслав позивачеві прас-лист (список товарів і їх цін) та технічну документацію на артикул клапан запобіжний Genebre.

18.03.2015 року позивач надіслав відповідачеві лист, засобами електронної пошти, яким просив останнього виставити рахунок на запобіжні клапани 1/2 в кількості 12 штук.

18.03.2015 року відповідачем виставлено позивачеві рахунок-фактуру № СФ-0002040 на оплату товару - «Клапан запобіжний - артикул 3190 08, G1 Ѕ» (виробник Genebre) у кількості 12 штук (далі - Товар) загальною вартістю 26 520,05 грн. (а.с. 10).

18.03.2015 року позивач оплатив виставлений відповідачем рахунок-фактуру від 18.03.2015 року № СФ-0002040 у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від № 482 (а.с. 14).

08.05.2015 року позивач звернувся листом вих. № 01-08 до відповідача та посилаючись на те, що товар зазначений у рахунку-фактурі від 18.03.2015 року № СФ-0002040 не відповідає технічним вимогам, які заявлені позивачем при формуванні замовлення, а саме клапан запобіжний, замість функції ручного відкриття, має функцію автоматичного відкриття, просить вважати договір розірваним та вимагає повернення грошових коштів в сумі 26 520,05 грн.

12.05.2015 року відповідач листом вих. № 171 зазначив, що позивачеві було надано повну технічну інформацію стосовно товару, про що свідчить електронна переписка, та за наслідками погодження сторонами усіх технічних характеристик товару було виставлено позивачеві рахунок-фактуру з артикулом товару. Враховуючи наведене та те, що товар вже оплачено виробникові і відповідачем понесені витрати, пов'язані з доставкою товару та його розмитненням, ТОВ «ІТО» відмовило позивачеві у поверненні коштів.

13.05.2015 року позивач листом вих. № 01-13 відповів тим, що прас-лист на товар та технічний паспорт на нього, який викладено на іспанській і англійській мовах, не є належним підтвердженням технічних даних клапану. Також у вказаному листі позивач повідомляє відповідача про те, що товар було оплачено з урахуванням усного підтвердження відповідачем відповідності клапану, що вказано у рахунку від 18.03.2015 року № СФ-0002040, клапану ТМ «VALTEC» Vt. 1831. Проте, вже після оплати вказаного рахунку позивачем було виявлено факт розбіжності клапанів, про що останній повідомив відповідача та у зв'язку із чим, вимагав повернення грошових коштів. Враховуючи наведені обставини, позивач повторно просив відповідача вважати договір розірваним та повернути грошові кошти.

Враховуючи вказане вище, позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з ТОВ «ІТО» грошові кошти у сумі 26 520,05 грн., які були перераховані на підставі рахунку-фактуру від 18.03.2015 року № СФ-0002040, та враховуючи, що товар не підійшов відповідачу, оформити повернення даної продукції.

Як встановлено ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що між сторонами укладено договір у спрощений спосіб.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач, у судовому засіданні, зазначив, що його цікавив клапан запобіжний саме з функцією ручного відкриття, яким є ТМ «VALTEC» Vt. 1831, а не поставлений відповідачем автоматичний Genebre G1 Ѕ.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як встановлено з пояснень сторін та матеріалів справи, товар за артикулом 3190 08 (виробник Genebre), визначений рахунком-фактурою від 18.03.2015 року № СФ-0002040 позивачем отримано 21.05.2015 року (а.с. 11).

З електронного листування, роздруківку якого надано суду, встановлено, що позивачу надавалися технічні дані за артикулом 3190 08 (виробник Genebre).

Належних доказів того, що позивач замовляв інший товар або вказував на необхідність поставки клапану ТМ «VALTEC» Vt. 1831, суду надано не було.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у рахунку-фактурі від 18.03.2015 року № СФ-0002040 міститься посилання на товар «клапан запобіжний 3190 08, G1 Ѕ».

Відповідно до положень ст. 638 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За таких обставин, позивач, оплативши товар, зазначений у рахунку-фактурі від 18.03.2015 року № СФ-0002040, та отримавши його, фактично погодив прийняття товару з даними технічними характеристиками.

Позивач також на підтвердження своїх доводів посилається на рекламаційний акт Державного підприємства «КРАСИЛІВСЬКИЙ АГРЕГАТНИЙ ЗАВОД» від 28.05.2015 року № 210515, адресований позивачу, у якому зазначено, що клапан запобіжний без можливості ручного відкривання, що не відповідає рахунку № 444 від 13.03.2015 року (а.с. 15).

Проте, з огляду на встановлене вище, вказаний акт не підтверджує того, що позивач замовив відповідачу саме клапан запобіжний з можливістю ручного відкривання ТМ «VALTEC» Vt. 1831, замовлений ДП «КРАСИЛІВСЬКИЙ АГРЕГАТНИЙ ЗАВОД» у позивача. Зазначене може свідчити про можливу помилку самого позивача у замовленні товару відмінного від необхідного.

Посилання позивача на ст.ст. 672, 673, 682, 683 Цивільного кодексу України, якими регулюється порушення умов договору щодо асортименту, якості та комплектності товару, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідачем було передано, замовлений, оплачений та отриманий позивачем товар. Як встановлено вище, доказів того, що сторони погодили передачу іншого товару за асортиментом, якістю та комплектністю, суду надано не було.

При цьому, доводи позивача зводяться до відмінності технічної характеристики товару, а не до невідповідності якості.

Стосовно посилання апелянта у судовому засіданні апеляційної інстанції на зміну істотних умов, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частина 2 ст. 652 Цивільного кодексу України встановлює умови, за одночасної наявності яких договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Згідно з ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Враховуючи встановлене, а також пояснення сторін, колегія суддів дійшла висновку, що оплата та отримання замовленого товару позивачем відмінного від того, на який розраховував позивач, при цьому не зазначивши про це в замовленні, не є зміною істотної обставини договору.

З огляду на досліджене, колегія суддів звертає увагу, що позивач замовив, оплатив та отримав товар, обравши його із прас-листа без зазначення точних технічних характеристик запобіжного клапану. Тим самим, позивач погодив асортимент, якість та комплектність товару. Товар не був повернутий відповідачу.

Враховуючи досліджені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ПРОСТОРИ УКРАЇНИ».

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОСТОРИ УКРАЇНИ» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2015 року по справі № 910/14985/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТОРИ УКРАЇНИ» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТОРИ УКРАЇНИ» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТОРИ УКРАЇНИ» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2015 року по справі № 910/14985/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/14985/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 30.11.2015 року.