ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 р. Справа № 909/1123/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А. секретар судового засідання Кучма І. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: фізична особа -підприємець ОСОБА_1, вул. Шевченка, 116, смт. Делятин, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78442

до відповідача: Gabrines Brennstoffe, Сrob&Einzelhandel Waldurnerstrs.48, Buchen, 74722

Deutschland

про: стягнення 2 504 688 євро, що становить 60 579 157 грн. 92 коп. згідно з офіційним курсом гривні щодо євро, встановленого Національним банком України станом на 14.04.2015 року.

за участю:

від позивача : ОСОБА_1- паспорт

від відповідача: не з"явився ВСТАНОВИВ

позивач -приватний підприємець ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Івано-Франківської області, з позовом, в якому просить суд, стягнути з відповідача -Gabrines Brennstoffe, Сrob&Einzelhandel заборгованість в сумі 2592 Євро за неналежне виконання відповідачем договору поставки № 013 від 22.09.2015року. Ухвалою суду від 30.09.2015 року прийнято до розгляду позовну заяву та порушено провадження у справі та призначено озгляд справи на 01.12.2015 року. Ухвалою суду від 30.09.2015року зобов'язано позивача надати суду у трьох примірниках переклад німецькою мовою позовної заяви з додатками, ухвали господарського суду про порушення провадження у справі. 20.10.15року представником позивача через канцелярію суду подано документи для долучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримаву повному обсязі, подав для долучення до матеріалів справи документи, а саме - міжнародну товаро- транспортну накладну № 058153 (оригінал). Відповідач в судове засідання не з"явився, вимоги суду не виконав.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами представник позивача не надано.Представнику позивача, що брав участь у судовому засіданні, роз'яснено зміст ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України щодо його прав та обов'язків, зокрема про право заявляти відводи судді.

У судовому засіданні 01.12.2015року року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, із врахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та Gabrines Brennstoffe, Сrob&Einzelhandel Waldurnerstrs.48, Buchen, Deutschland було укладено договір поставки № 013 від 22.09.2014року паливні брикети пресовані у різних формах із різних твердолистих або хвойних порід, упаковані у 10 кг, відповідно до якого продавець зобов'язався поставити і передати у власність покупцю товар , на умовах FCA відповідно до міжнародних правил "ІНКОТЕРМС -2000", а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар.

Позивач зазначає, що у зв'язку із простроченням відповідачем оплати отриманого товару, йому було надіслано вимогу про дострокове погашення заборгованості, однак, така відповідачем не виконана, що і стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Договором сторони визначили умови рорахунків. Так, відповідно до п. п.3.1. усі розрахунки за договором здійснюється в євро на підставі рахунків постачальника.

Відповідно до п.3.2 обов"язок покупця по здійсненню будь-яких платежів вважається виконаним у момент зарахування коштів на рахунок постачальника . Не пізніше другого дня після отримання покупцем партії товарів покупець зобов"язаний перевести на рахунок постачальника суму, яка зазначається у рахунку-фактурі.

Згідно з CMR-накладною (оригінал якої долучено до матеріалів справи) 16.12.2014року товар був переданий відправником в особі перевізника, про що свідчать відмітки у товарно-транспортній накладній..

Докази здійснення відповідачем оплати за поставлений товар у матеріалах справи відсутні.

Після порушення відповідачем договірного обов'язку, позивач подав суду першої інстанції Веддінг - центральний суд з нагадувань (Берлін) звернення , яке було адресовано відповідачу про перерахунок позивачу суми боргу протягом двох тижнів. Проте, дане звернення залишилось без відповіді.

Докази здійснення відповідачем оплати за поставлений товар та виконання вимог звернення у матеріалах справи відсутні.

Дані факти матеріалами справи підтверджується та документарно не спростовувались.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю з огляду на наступне.

Суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону (п. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони договору згідно зі статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Договором № 013 від 22.09.2014року сторони визначили, що усі спори, розбіжності, вимоги, які виникнуть із даного договору або у зв'язку із ним, підлягають передачі на розгляд і вирішення до господарського суду Івано-Франківської області, при цьому застосовується матеріальне та процесуальне право України.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Як встановлено судом вище, взаємні права та обов'язки між сторонами виникли на підставі договору поставки № 013 від 22.09.2014року

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів підвідомчі господарським судам. Справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо (ч. 1 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України). Відтак, даний спір підсудний господарському суду Івано-Франківської області області.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України).

У договорі (п. 1.1) сторони визначили умови поставки: FCA. Відповідно до «Інкотермс. Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати» в редакції 2010 року термін "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов'язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Цей термін може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов'язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі.

У відповідності до «Інкотермс.Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати» (А.4) серед обов'язків продавця, серед іншого, визначено, що продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки. Поставка вважається здійсненою, а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб перевізника, вказаного покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього; б) якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли не розвантажений з транспортного засобу продавця товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем відповідно до статті А.3 "а".

Відтак, у відповідності до наведених положень та умов договору ( п.2.3) поставка товару вважається здійсненою в момент передачі товару перевізнику, тобто оформлення CMR-накладної.

Вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника (ч. 1 ст. 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів). Вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником (ст. 9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів).

Представником позивача долучено до матеріалів справи CMR-накладну № 058153 від 1112.14року , що підтверджує факт поставки товару.

У статті 610 Цивільного кодексу України зазначається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Покупець зобов'язаний сплатити ціну товару у відповідності з договором купівлі-продажу (Б.1 «Інкотермс.Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати»). Покупець зобов'язаний прийняти поставку товару, як тільки її здійснено у відповідності з статтею А.4 (Б.4).

У відповідності до умов договору порядок оплати отриманого товару наступний: не пізніше другого дня після отримання покупцем партії товарів покупець зобов"язаний перевести на рахунок постачальника суму, яка зазначається у рахунку-фактурі. ( п.3.3 договору )

Як встановлено судом, поставка твара була здійснена 16.12.2015року , отже, покупець зобов'язаний був оплатити поставлений позивачем товар18.12.2015року.

Як вбачається з матеріалів справи, докази здійснення оплати у вказані терміни відсутні, Відповідно з настанням строків виконання зобов'язання і його невиконанням покупець вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання.

На підтвердження належного виконання позивачем своїх обов'язків у матеріалах справи присутні : копія акту завантаження № 3 , копія митної декларації ЕК 10АА, що свідчить про фактичне вивезення товарів за межі митної території України.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках (п. 2 ст. 257 глави 40 Митного кодексу України).

Відповідно до п. 16 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. N 450, електронна митна декларація вважається оформленою за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення та засвідчення такої декларації електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у візуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматі, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі.

Відповідно до п. 32 Положення про митні декларації засвідчене електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи Держмитслужби повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України також надсилається Держмитслужбою у визначені цим пунктом строки декларанту або уповноваженій ним особі.

У відповідності до наведених положень позивачу надсилалася електронна митна декларація та повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України згідно з наявною митною декларацією, копія якої є у матеріалах справи, а оригінал оглянутий судом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи, нормативні та договірні положення, умови поставки, узгоджені сторонами контракту, суд приходить до висновку про виконання позивачем договірних зобов'язань по здійсненню поставки товару, а відтак і про обґрунтованість заявленої до стягнення суми за прострочення виконання грошового зобов'язання по оплаті поставленого товару.

Відповідно до п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» за змістом пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст 610, 509,712, 629 Цивільного кодексу України ст. ст. 33, 34, 43, 49, 78, ст. 82 -85, ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, вул. Шевченка, 116, смт. Делятин, Надвірнянський район, Івано-Франківська область до Gabrines Brennstoffe, Сrob&Einzelhandel Waldurnerstrs.48, Buchen, Deutschland про стягнення 2 504 688 євро (що становить 60 579 157 грн. 92 коп. згідно з офіційним курсом гривні щодо євро станом на 14.04.2015 року) - задовольнити.

Стягнути з Gabrines Brennstoffe CroB & Einzelhandel 74722 Buchen, Waldtirnerstrs. 48 Germany (Bank: Sparkass Tauberfranken Iban: DE Bic: Soladesitbb Ust-IdNr.DE) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Івано-Франківська область, Надвірнянський район, смт.Делятин, 78442 вул.Шевченка, 116, ( код НОМЕР_1 назва банку Privatbank, Dnipropetrovsk, Ukraine SWIFT Code банку PBANUA2X рекомендовані банки корреспонденти: рахунок 100-947012110 SWIFT Code банку-корреспондента DEUTDEFF, Банк - кореспондент DEUTSCHE BANK AG, Frankfurt, Germany, рахунок 01, SWIFT Code банку-корреспондента COBADEFF

Банк - корреспондент Commerzbank Frankfurt am Main, Germany) - 62 467,20грн. заборгованості ( шістдесят дві тисячі чотиреста шістдесят сім грн. 20коп.) та 1218грн. ( одна тисяча двісті вісімнадцять грн. ) судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.12.15

Суддя Шкіндер П.А.