РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015Справа №910/25700/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/25700/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго»;

до комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»;

про стягнення 50 695,07 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Кравчик С.М., довіреність № 91/2015/11/11-7 від 11.11.2015р.;

від відповідача: Гаврилова В.А., довіреність № 056/24-4961 від 06.08.2015р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось публічного акціонерного товариства «Київенерго» (надалі - позивач) з позовом до комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (надалі - відповідач) про стягнення 50 695,07 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору № 30811142 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.02.2005р. у визначений строк не розрахувався за спожиту енергію, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 31 416,39 грн., за прострочення оплати якої нараховані 1352,42 грн. - 3% річних та 17 926,26 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2015р. порушено провадження у справі № 910/25700/15 та призначено її розгляд на 05.11.2015р.

За клопотанням представників сторін, у судовому засіданні 05.11.2015р., на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України, судом було оголошено перерву до 26.11.2015р.

24.11.2015р. через відділ діловодства суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому повідомив про сплату суми основного боргу в розмірі 31 416,39 грн. на підтвердження чого надав відповідні докази, а також заперечив проти стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Присутній у судовому засіданні 26.11.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати боргу.

Представник відповідача в судовому засіданні повідомив про сплату в повному обсязі суми основного боргу та заперечив проти стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

У відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглянута за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами , у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2005 року між акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», яка в подальшому змінила найменування на публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - енергопостачальна організація, позивач) та комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (далі - споживач, відповідач) було укладено договір № 3081142 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір).

Згідно частини 1 статті 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Пунктом 1.1 Договору сторони узгодили, що постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у цьому договорі.

Відповідно до пункту 2.1 Договору, при виконанні умов цього Договору, а також, при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії.

В пункті 2.2.1 Договору сторони визначили, що енергопостачальна організація зобов'язалася постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно з заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку № 1.

Відповідно до пункту 2.3.1 Договору, абонент зобов'язався виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 2 до Договору.

Згідно з пунктом 4.3 Договору, останній вважається пролонгованим на кожний наступний період, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

01.02.2005 року між сторонами також було укладено Порядок розрахунків за теплову енергію, пунктами 1 та 9 якого сторони передбачили, що розрахунки за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими Управлінням цінової політики Київської міської державної адміністрації, затвердженими розпорядженням КМДА від 31.08.2009р. № 981 та п. 12 погоджено можливість змінення тарифів в період дії Договору. Споживач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує оформлену постачальником платіжну вимогу доручення на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці; табуляграму споживання за попередній період та акт звірки, який оформлює та повертає постачальнику.

Відповідно до пункту 10 Порядку розрахунків, споживач щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію, а до 25 числа поточного місяця сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач за період з 01.10.2012 року по 01.08.2015 року спожив теплової енергії на загальну суму 106 048,39 грн., що засвідчується обліковими картками за спірний період.

В свою чергу, відповідач не розрахувався за спожиті послуги в сумі 31 416,39 грн., в результаті чого у останнього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 31 416,39 грн., про стягнення якої позивач звернувся з даним позовом.

З наданого відповідачем платіжного доручення № 1591 від 20.11.2015р. вбачається, що під час розгляду справи відповідач повністю погасив заборгованість в сумі 31 416,39 грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Зважаючи на встановлені факти, господарський суд приходить до висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 31 416,39 грн. на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, з віднесенням судових витрат у цій частині, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, на відповідача, оскільки звернення позивача з позовом до суду було зумовлено неправильними діями відповідача.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 1352,42 грн. - 3% річних та 17 926,26 грн. - інфляційні втрати.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу, у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань, а не штрафною санкцією.

Вказане вище, спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов Договору та Порядку розрахунків за теплову енергію, вартості спожитої теплової енергії, здійснених оплат та прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме: 3% річних в сумі 1352,42 грн. та інфляційних втрат - 17 926,26 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 80 (п. 1-1), 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 31 416,39 грн.

2. Стягнути з комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (04071, м. Київ, вул. Оболонська, 34; ) на користь публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5; ) 3% річних у сумі 1352 грн. 42 коп., інфляційні втрати - 17 926 грн. 26 коп. та 1218 грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 07.12.2015 р.

Суддя А.І. Привалов