КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Справа№ 910/16532/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Саранюк В.М. - представник за дов. №14-72 від 05.06.2015 року;

від відповідача: Деркач Т.Г. - представник за дов. №67/16 від 25.06.2015 року,

розглянувши апеляційну Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 року

у справі № 910/16532/15 (суддя: Підченко Ю.О.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованість за нарахованими відповідачем 3% річних та інфляційними втратами у розмірі 2 217 666,91 грн підлягає списанню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 року у справі №910/16532/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Крім того, скаржник зазначив, що факт втрати чинності Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», жодним чином не впливає на обов'язок відповідача списати заборгованість позивача за відповідний період, оскільки даний закон не визнаний таким, що не відповідає Конституції України, а втратив чинність у зв'язку із закінченням строку дії закону.

Також скаржник посилався на обов'язковість списання заборгованості позивача за відповідний період в силу прямої дії Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію».

Представник відповідача в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду 24.11.2015 року заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 року у справі №910/16532/15 без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 30.12.2009 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (постачальник) та Дочірнім підприємством "Нафтогазмережі" Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", правонаступником якої є Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (покупець) було укладено договір поставки природного газу теплопостачальним підприємствам №324-09/8 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник передає покупцеві у 2010 році імпортований природний газ, за наявності його обсягів, для потреб підприємств теплоенергетики, теплових електричних станцій і централей та котелень промислових підприємств, зокрема блочних (модульних) котелень (в обсягах, що використовуються на виробництво теплової енергії для бюджетних установ та організацій та інших споживачів), надалі споживачі, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Згідно п. 3.7 договору обсяг газу, переданий постачальником покупцеві у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання сторонами до 15 числа місяця, наступного за звітним, акту приймання-передачі газу, який складається на підставі зведеного реєстру реалізації газу, зазначеного в п. 3.6 цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору розрахунки за газ та за послуги його транспортування покупець здійснює грошовими коштами в національній валюті України шляхом їх перерахування на рахунок постачальника протягом місяця, в якому здійснюється постачання газу. Остаточний розрахунок проводиться покупцем на підставі акту приймання-передачі газу не пізніше 25 (двадцять п'ятого) числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу №01/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 31.01.2010 року відповідач поставив позивачу природний газ на загальну суму 10 412 921,11 грн.

Як зазначає позивач, ним в порушення умов договору взяті на себе зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати вартості поставленого газу належним чином не виконано, у зв'язку з чим 19.06.2013 року позивачем було отримано від відповідача позовну заяву про стягнення 10412 921,11 грн заборгованості за отриманий природній газ за договором поставки природного газу теплопостачальним підприємствам №324-09/8 від 30.12.2009 року, 1259 963,45 грн інфляційних втрат та 957 703,46 грн 3 % річних.

04.06.2011 року набрав чинності Закон України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" від 12.05.2011 року №3319-VI, згідно зі статтею 1 якого дія цього Закону поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" та її дочірні підприємства ДК "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування", ДАТ "Чорноморнафтогаз" та ДП "Енергоринок".

Згідно підпункту 2.1.1. статті 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" на умовах, визначених цим Законом, підлягають списанню:

- заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, у тому числі ліквідованих підприємств, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та її дочірніх підприємств ДК "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування", ДАТ "Чорноморнафтогаз", що обліковувалася станом на 01 січня 2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 2.2. ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" підлягає списанню заборгованість (у тому числі встановлена судовим рішенням) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 01.01.1997 року по 01.01.2011 року, і несплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Згідно п. 2.6. ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" суб'єкти господарювання, визначені у ст. 1 цього Закону, реструктуризують заборгованість за природний газ та електричну енергію, яка утворилася станом на 01.01.2011 року і не сплачена на дату набрання чинності цим Законом, відповідно до чинного законодавства.

Отже, зважаючи на суб'єктний склад, характер правовідносин та наявність відповідних умов для застосування механізму врегулювання питань щодо заборгованості за спожитий природний газ, дія цього Закону поширюється на сторін у справі.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд погоджується з твердженням скаржника, щодо неправомірного посилання суду першої інстанції, як на підставу про відсутність правових підстав для зобов'язання відповідача провести списання заборгованості позивача, те що Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» втратив чинність, оскільки дане твердження жодним чином не впливає на обов'язок відповідача списати заборгованість позивача за спірний період, що зазначений у Законі, так як даний закон не визнаний таким, що не відповідає Конституції України, а втратив чинність у зв'язку із закінченням строку дії.

Відповідно до п. 2.5. ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" передбачено, що списання заборгованості відповідно до цього закону здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №894 від 08.08.2011 року затверджено "Порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію" (далі - порядок), який визначає механізм списання заборгованості (у тому числі реструктуризованої) за природний газ та електричну енергію, зокрема із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, що нараховані на заборгованість за природний газ, а також за кам'яне і буре вугілля, газ нафтопереробки, нафтопродукти і природний газ підприємств, що виробляють електричну енергію, перед Держрезервом, яку реструктуризовано відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, відповідно до Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію".

Для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника як голова комісії та головний бухгалтер і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів. Списання заборгованості проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу (п.6 порядку).

У відповідності до пункту 7 порядку заборгованість із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані учасникам процедури списання на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 01.01.1997 року по 01.01.2011 року, щодо стягнення яких до набрання чинності Законом розпочата процедура судового врегулювання спору і відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, визначається у відповідних договорах, що укладаються між учасниками процедури списання відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до п. 8 Порядку учасники процедури списання подають протягом 10 днів після затвердження зазначеного в пункті 6 цього Порядку протоколу, але не пізніше 31.12.2011 року кредиторам інформацію про суми списаної заборгованості (основної суми заборгованості, пені, штрафних та фінансових санкцій) в розрізі договорів щодо постачання природного газу, а також видів заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження дотримання процедури списання заборгованості (у тому числі реструктуризованої) за природний газ, встановленої порядоком списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №894 від 08.08.2011 року.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що позивач не звертався до відповідача з заявою про списання заборгованості за природний газ та електричну енергію а звернувся до суду з даним позовом лише у червні 2015 року, тобто з пропуском розумного строку, оскільки Закон України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" діяв до 30.06.2012 року

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" він набирає чинності з дня його опублікування та діє до 30.06.2012 року.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського міста Києва від 09.09.2015 року у справі №910/16532/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України» - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційних скарг у зв'язку з відмовою в їх задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 року у справі №910/16532/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/16532/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк