Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" листопада 2015 р. Справа № 906/1406/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Ляхевич А.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Сіра А.В., довіреність №1 від 21.09.2015 р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Віконт" (Житомирська обл., Черняхівський р-н, с.Новопіль)

про стягнення 611480,00 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (м. Житомир) звернувся до господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Віконт" (Житомирська обл., Черняхівський р-н, с.Новопіль) про стягнення 611480,00 грн., з яких 480000,00 грн., перерахованих відповідачу за договорами комісії на покупку, а також, 131480,00 грн. інфляційних, нарахованих за несвоєчасне повернення коштів.

Господарським судом ухвалою від 07.09.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №906/1406/15, розгляд справи призначено на 08.10.2015р. та зобов'язано сторони надати суду докази на підтвердження свої вимог та заперечень.

В судовому засіданні 08.10.2015р. позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Позивач подав до справи наступні документи: довідку про заборгованість станом на 08.10.2015р. (вх.№13904/15); довідку про відсутність станом на 08.10.2015р. будь-якого рішення суду або іншого органу, яким в межах наданої йому компетенції, вирішено спір між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ НВФ "Віконт" про стягнення на користь позивача 611480,00 грн., які були перераховані по договорах комісії №30 на покупку від 01.11.2002р., №5 від 25.03.2003р., №2 від 18.08.2004р., №76 від 01.12.2004р.; копію платіжного доручення №15 від 06.11.2002р. Подані документи долучені судом до матеріалів справи.

Представник відповідача подала до справи відзив на позовну заяву (вх.№13906/15 від 08.10.2015р.) разом з доданими документами згідно наведеного в ньому переліку та довідку про заборгованість відповідача перед позивачем станом на 08.10.2015р. Подані документи долучені до матеріалів справи. Представник відповідача визнала позов з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник підтвердила, що дійсно на адресу ТОВ НВФ "Віконт" надходили вимоги від позивача з проханням поставити товар або повернути кошти, проте, згідно журналу вихідної кореспонденції відповідач жодної відповіді на вимоги позивача не надавав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з метою повного, всебічного, об'єктивного розгляду справи та необхідністю подання додаткових доказів, господарський суд відклав розгляд справи на 17.11.2015р., продовживши встановлений строк розгляду справи відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України за обґрунтованим клопотанням відповідача. Зобов'язано сторони надати суду необхідні для вирішення справи докази.

В засіданні суду 17.11.2015р. представник відповідача визнала позов з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а також, подала до справи отримані відповідачем примірники вимоги позивача за вих.№4 від 20.10.2014р. (а.с.70) та вимогу про сплату боргу за вих.№6 від 03.12.2014р. (а.с.71), а також, для огляду суду журнал реєстрації вхідної кореспонденції відповідача, виготовлені судом копії з якого за 2014 рік долучені до матеріалів справи (а.с.67-69) .

Позивач в засідання суду не прибув, свого повноважного представника для участі в судовому засіданні не направив, водночас, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить, зокрема, підпис позивача у додатку до протоколу судового засідання від 08.10.2015 р. (а.с.60).

Крім того, 17.11.2015р. через діловодну службу суду надійшли письмові пояснення позивача (вх.№16223/15, а.с.64-65) з доданою довідкою про заборгованість станом на 17.11.2015р. (а.с.66).

Враховуючи зазначене, належне повідомлення відповідача про розгляд справи, а також те, що правова позиція позивача викладена у позові та вищевказаних поясненнях, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 17.11.2015р. без участі відповідача та/або його представника, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Заслухавши пояснення присутнього представника відповідача, вивчивши письмово викладені доводи і вимоги позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2002 року між TOB НВФ "ВІКОНТ" (комісіонер/відповідач) та ФОП ОСОБА_2 (комітент/позивач) було укладено договір комісії №30 на покупку (а.с.12, додаток №1 а.с.13), за умовами п.1.1. якого, комісіонер бере не себе зобов'язання по дорученню комітента і за його рахунок та за винагороду здійснити одну або декілька угод по придбанню товарів за цінами, не вище узгоджених сторонами в додатку № 1 до даного договору, в термін, і в об'ємах, передбачених додатком №1 до договору.

Відповідно до п.1.2. вказаного договору належним виконанням комісіонером своїх зобов'язань за даним договором є здійснення комісіонером угод (заключення договорів з третіми особами) відносно придбання товарів в порядку і на умовах, визначених даним договором, а також передача придбаного товару на умовах, визначених п.2.1. даного договору, та передача придбаного товару комітенту.

Згідно з п.2.1. договору комісіонер, за даним договором зобов'язаний, зокрема, укладати угоди від імені комітента, передати йому всі отримані документи та передати придбаний товар.

За пунктом 3.1. вказаного договору, комітент зобов'язаний забезпечити комісіонера грошовими коштами, які необхідні для придбання товарів, в об'ємах та в строки, визначені додатком №1 до даного договору. Кошти на придбання перераховуються на розрахунковий рахунок або вносяться готівкою в касу комісіонера.

У відповідності до додатку №1 до вказаного договору відповідач мав закупити борошно житнє (далі - товар) на суму 141000,00 грн. (а.с.13).

На виконання умов договору комісії №30 на покупку від 01.11.2002р. позивачем по справі перераховано на розрахунковий рахунок TOB НВФ "ВІКОНТ" з метою придбання ним товару, зазначеного в договорі, протягом листопада - грудня 2002 року грошові кошти на загальну суму 166000,00 грн., а саме:

- 06 листопада 2002 року на суму 60000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №15 від 06.11.2002 року та випискою з банківського рахунку (а.с.14,46);

- 08 листопада 2002 року на суму 50000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16 від 08.11.2002 року та випискою з банківського рахунку (а.с.15);

- 19 листопада 2002 року на суму 11000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №19 від 19.11.2002 року та випискою з банківського рахунку (а.с.16);

- 16 грудня 2002 року на суму 25000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №28 від 16.12.2002 року та випискою з банківського рахунку (а.с.17);

- 23 грудня 2002 року на суму 20000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №33 від 23.12.2002 року та випискою з банківського рахунку (а.с.18).

Між цими ж сторонами 25 березня 2003 року укладено на аналогічних умовах договір комісії №5 на покупку (а.с.19, додаток №1, а.с.20). Так, за умовами вказаного договору №5, а саме, п.1.1., комісіонер бере не себе зобов'язання по дорученню Комітента і за його рахунок та за винагороду здійснити одну або декілька угод по придбанню товарів за цінами, не вище узгоджених сторонами в додатку №1 до даного договору, в термін, і в об'ємах, передбачених додатком №1 до договору.

Згідно з п.1.2. вказаного договору №5 належним виконанням комісіонером своїх зобов'язань за даним договором є здійснення комісіонером угод (заключення договорів з третіми особами) відносно придбання товарів в порядку і на умовах, визначених даним договором, а також передача придбаного товару на умовах, визначених п.2.1. даного договору, та передача придбаного товару комітенту.

У відповідності до п.2.1. договору №5, комісіонер зобов'язаний, укладати угоди від імені комітента, передати йому всі отримані документи та передати придбаний товар.

Відповідно до п.3.1. вказаного договору, комітент, тобто позивач, зобов'язується забезпечити комісіонера грошовими коштами, які необхідні для придбання товарів, в об'ємах та в строки, визначені додатком №1 до даного договору. Кошти на придбання перераховуються на розрахунковий рахунок або вносяться готівкою в касу комісіонера.

Згідно додатку №1 до вказаного договору №5 відповідач мав закупити борошно житнє (товар) на суму 155000,48 грн.

На виконання умов договору №5, з метою придбання товару, зазначеного в даному договорі, позивачем перераховано на розрахунковий рахунок TOB НВФ "ВІКОНТ" протягом березня - квітня 2003 року грошові кошти на загальну суму 155000,00 грн., а саме:

- 16 квітня 2003 року на суму 105000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №43 від 16.04.2003 року та випискою з банківського рахунку (а.с.21);

- 26 березня 2003 року на суму 50000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №33 від 26.03.2003 року та випискою з банківського рахунку (а.с.22).

Також, 18.02.2004р. між позивачем та відповідачем укладено договір комісії на покупку №2 (а.с.23), за яким, згідно з п.1.1., комісіонер бере не себе зобов'язання по дорученню комітента і за його рахунок та за винагороду здійснити одну або декілька угод по придбанню товарів за цінами, не вище узгоджених сторонами в додатку №1 до даного договору, в термін, і в об'ємах, передбачених додатком №1 до договору.

Згідно з п.1.2. вказаного договору №2 належним виконанням комісіонером своїх зобов'язань за даним договором є здійснення комісіонером угод (заключення договорів, з третіми особами) відносно придбання товарів в порядку і на умовах, визначених даним договором, а також передача придбаного товару на умовах, визначених п. 2.1. даного договору, та передача придбаного товару комітенту.

Відповідно до п.2.1. договору №2, комісіонер зобов'язаний, укладати угоди від імені комітента, передати йому всі отримані документи та передати придбаний товар.

У відповідності до п.3.1. вказаного договору, комітент, зобов'язується забезпечити комісіонера грошовими коштами, які необхідні для придбання товарів, в об'ємах та в строки, визначені додатком №1 до даного договору. Кошти на придбання перераховуються на розрахунковий рахунок або вносяться готівкою в касу комісіонера.

За змістом додатку №1 до вказаного договору №2 відповідач мав закупити борошно житнє (товар) на суму 154500,00 грн.

На виконання умов договору №2 позивач перерахував відповідачу 19.02.2004р., на розрахунковий рахунок TOB НВФ "ВІКОНТ" грошові кошти на суму 35000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6 від 19.02.2004 р. та випискою з банківського рахунку (а.с.25).

01.12.2004 року між ФОП ОСОБА_2. та TOB НВФ "Віконт" було укладено договір комісії на покупку №76 (а.с.26, додаток №1, а.с.27). Згідно умов вказаного договору №76, зокрема п. 1.1., комісіонер бере не себе зобов'язання по дорученню комітента і за його рахунок та за винагороду здійснити одну або декілька угод по придбанню товарів за цінами, не вище узгоджених сторонами в додатку №1 до даного договору, в термін, і в об'ємах, передбачених додатком №1 до договору.

Згідно п.1.2. вказаного договору №76 належним виконанням комісіонером своїх зобов'язань за даним договором є здійснення комісіонером угод (заключення договорів з третіми особами) відносно придбання товарів в порядку і на умовах, визначених даним договором, а також передача придбаного товару на умовах, визначених п.2.1. даного договору, та передача придбаного товару комітенту. Відповідно до п.2.1. договору №76, комісіонер зобов'язаний, укладати угоди від імені комітента, передати йому всі отримані документи та передати придбаний товар. За п.3.1. вказаного договору №76, комітент зобов'язується забезпечити комісіонера грошовими коштами, які необхідні для придбання товарів, в об'ємах та в строки, визначені додатком №1 до даного договору. Кошти на придбання перераховуються на розрахунковий рахунок або вносяться готівкою в касу комісіонера.

Відповідно до додатку №1 до вказаного договору №76 відповідач мав закупити борошно житнє (товар) на суму 124000,00 грн.

На виконання умов вказаного договору №76 позивачем по справі з метою придбання товару, зазначеного в договорі, на розрахунковий рахунок TOB НВФ "ВІКОНТ" протягом грудня 2004 року було перераховано грошові кошти на загальну суму 124000,00 грн. а саме:

- 10 грудня 2004 року на суму 940000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №80 від 10.12.2004 року та випискою з банківського рахунку (а.с.28);

- 29 грудня 2004 року на суму 30000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням та випискою з банківського рахунку (а.с.29).

Таким чином, протягом 2002-2004 років на розрахунковий рахунок відповідача з метою забезпечення умов для виконання договорів комісії позивачем було перераховано грошові кошти на загальну суму 480000,00 грн. (166000,00 + 155000,00 + 35000,00 + 124000,00).

Разом з тим, як свідчать матеріали справи та підтверджується відповідачем, останній, з 2002 року та по день розгляду справи не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання вищевказаних договорів, не придбав для позивача обумовленого договорами товару та, при цьому, не повернув отриманих від ФОП ОСОБА_2 коштів.

Відповідно до ст.1011 Цивільного кодексу України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

У відповідності до ч.1 ст.1012 Цивільного кодексу України, договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії.

Статтею 627 Цивільного кодексу визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У даному випадку, строк виконання комісіонером (відповідачем) зобов'язань за вищевказаними договорами комісії на покупку (визначених в пунктах 2.1. даних договорів), укладеними між сторонами правочинами не встановлений.

Нормою чинного законодавства, якою слід керуватись у такому випадку, є ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, відповідно до якої: якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Задля забезпечення виконання відповідачем укладених договорів комісії, позивач 20.10.2014р. надіслав на адресу відповідача вимогу про виконання договору за вих.№4 від 20.10.2014р. (а.с.30,32,68 на звороті) з актом звірки розрахунків станом на 20.10.2014р. Згідно з даною вимогою, позивач вимагав протягом семи календарних днів з моменту отримання даної вимоги закупити та передати йому на виконання договорів комісії на покупку №30 від 01.11.2002 р., №5 від 25.03.2003 р., №2 від 18.02.2004 р. та №76 від 01.12.2004 р. товар (борошно житнє).

Проте, дана вимога залишена відповідачем без відповіді та без виконання.

У зв'язку з чим, 03.12.2014р. позивач звернувся до відповідача з вимогою за вих.№6 від 03.12.2014р. вже про повернення (шляхом перерахування їх на розрахунковий рахунок позивача) сплачених за договорами комісії коштів протягом 7 днів з моменту отримання вказаного листа (а.с.33,34,69). Фактично, вказана вимога за своїм змістом містила відмову позивача від прийняття виконання зобов'язання відповідача за договорами комісії, у зв'язку з простроченням останнім взятих на себе зобов'язань та втратою, внаслідок цього, інтересу виконання зобов'язання за договорами комісії для позивача як кредитора, що повністю відповідає передбаченим Цивільним кодексом України нормам ч.1, ч.3 ст.612 Цивільного кодексу України.

Отримання даних вимог позивача відповідач при розгляді справи підтвердив, зазначивши, при цьому, у відзиві (а.с.47), про неможливість на даний час виконання взятих на себе зобов'язань щодо придбання товару, як і щодо повернення грошових коштів за вимогою кредитора.

21 лютого 2015 року позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою щодо повернення грошових коштів, яку 24.02.2015р. безпосередньо наручно вручено відповідачу, що підтверджується відміткою про отримання (а.с.35).

Невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договорами, а в подальшому, зобов'язання з повернення отриманих за договорами грошових коштів згідно з вищевказаними вимогами позивача і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України, що визначає загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, встановлює: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про, зокрема, повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні (п. 3 ч.3 ст.1212 ЦК України).

З огляду на викладене та встановлену судом наявність правових підстав для повернення сплачених позивачем відповідачу грошових коштів в загальній сумі 480000,00 грн., заявлений позов в частині стягнення з відповідача зазначеної суми є обґрунтованим, таким, що підтверджується матеріалами справи і, відповідно, підлягає задоволенню в цій частині.

Разом з тим, стосовно вимоги позивача про стягнення 131480,00 грн. інфляційних, нарахованих на суму неповернутих коштів за загальний період з березня 2015 року по липень 2015 року, суд приймає до уваги наведене у підпункті 5.2. пункту 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань". Відповідно до зазначеного у вказаному пункті Постанови роз'яснення, обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

З огляду на зазначене, підстави для стягнення з відповідача заявленої у позові суми інфляційних (131480,00 грн.) відсутні; в цій частині позову суд відмовляє.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Відповідач при розгляді справи підставності позовних вимог не спростував, доказів сплати заявлених до стягнення коштів суду не надав.

За таких обставин та враховуючи встановлені судом обставини справи, господарський суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову; стягненню з відповідача підлягає 480000,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів; в частині позову про стягнення 131480,00 грн. інфляційних суд відмовляє.

У відповідності до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Віконт" (12333, Житомирська обл., Черняхівський р-н, с.Новопіль, вул.Лесі Українки, буд.5, ідентифікаційний код 20423276) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (10005, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

- 480000,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів,

- 7200,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.11.15

Суддя Ляхевич А.А.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2,3 - сторонам (реком.)