ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Справа № 918/1148/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Лунька О.І., розглянувши матеріали справи за позовом Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства (далі Підприємство) до приватного підприємства "Телерадіокомпанія Артем" (далі Компанія) про стягнення заборгованості в сумі 97 427 грн. 65 коп.,

за участі представників:

позивача: ОСОБА_1 за дов. від 27 серпня 2015 року № 204,

ОСОБА_2 за дов. від 19 вересня 2015 року № 215,

відповідача: ОСОБА_3 за дов. від 13 жовтня 2015 року,

ОСОБА_4 (керівник),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2015 року Підприємство звернулося до господарського суду Рівненської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 січня 2014 року між Компанією та позивачем був укладений договір оренди нерухомого майна № 12/2014, за умовами якого Підприємство для проведення діяльності у сфері телевізійного мовлення передало відповідачу в тимчасове платне користування частину нежитлових приміщень загальною площею 206,8 м2, розташованих за адресою: Рівненська область, місто Кузнецовськ, вулиця Д. Галицького, будинок 2. Крім того, 25 січня 2014 року між сторонами був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно умов якого Компанія зобовязалася оплачувати забезпечене Підприємством надання послуг по утриманню вищезазначеного обєкта нерухомості та прибудинкової території. Оскільки Компанія взяті на себе за вказаними договорами зобовязання по оплаті орендної плати та перерахуванню платежів за утримання спірного майна у період з березня по серпень 2015 року виконала не у повному обсязі, Підприємство, посилаючись на статті 526, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просило суд стягнути з відповідача 2 357 грн. 50 коп. заборгованості по відшкодуванню витрат на утримання спірного нежитлового приміщення, 85 264 грн. 49 коп. заборгованості по орендній платі, а також 9 805 грн. 66 коп. інфляційних втрат, нарахованих у звязку з несвоєчасним проведенням розрахунків.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 6 жовтня 2015 року порушено провадження у справі № 918/1148/15 та призначено її до розгляду на 20 жовтня 2015 року.

До початку призначеного судового засідання через канцелярію суду надійшов зустрічний позов Компанії до Підприємства про зміну умов укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна від 25 січня 2014 року № 12/2014, на підставі якого Підприємство просило стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 85 264 грн. 49 коп.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2015 року вказану зустрічну позовну заяву було повернуто без розгляду на підставі пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

У судовому засіданні 20 жовтня 2015 року оголошувалася перерва до 27 жовтня 2015 року.

До початку судового засідання 27 жовтня 2015 року через канцелярію суду надійшов відзив Компанії на позовну заяву від 21 жовтня 2015 року (а.с. 76-78), в якому остання заперечила проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що при обрахунку розміру належної до сплати відповідачем орендної плати позивачем було неправомірно застосовано орендну ставку в розмірі 30% від вартості орендованого майна на рік, як для операторів телекомунікацій, які надають послуги з рухомого (мобільного) звязку та операторів і провайдерів, які надають послуги з доступу до мережу Інтернет. У той же час, враховуючи те, що Компанія надає інформаційні послуги, а не послуги звязку, застосуванню до спірних правовідносин, на думку відповідача, підлягає ставка у розмірі 15 %. Зважаючи на те, що застосування позивачем підвищеної ставки орендної плати призвело до незаконного збільшення обсягу витрат відповідача, Компанія зазначила про відсутність правових підстав для задоволення даного позову.

Крім того, до початку даного судового засідання через канцелярію суду надійшла заява Підприємства про збільшення розміру позовних вимог від 26 жовтня 2015 року № 83 03-2 (а.с. 97-98), в якій останнє просило суд стягнути з відповідача 152 339 грн. 04 коп. заборгованості по орендній платі. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 27 жовтня 2015 року оголошувалася перерва до 10 листопада 2015 року.

До початку судового засідання, призначеного на 10 листопада 2015 року, через канцелярію суду надійшла заява позивача від 29 жовтня 2015 року № 85/03-2 (а.с. 108-109), в якій останній просив суд прийняти його відмову від позову в частині вимог про стягнення з Компанії заборгованості по відшкодуванню витрат на утримання спірного нежитлового приміщення у розмірі 2 357 грн. 50 коп. та припинити провадження у даній справі в цій частині.

Ухвалою суду від 10 листопада 2015 року прийнято вищезазначену відмову Підприємства від позову в частині позовних вимог про стягнення з Компанії заборгованості по відшкодуванню витрат на утримання нежитлового приміщення у розмірі 2 357 грн. 50 коп. та припинено провадження у справі в цій частині.

Водночас у судовому засіданні 10 листопада 2015 року було оголошено перерву до 24 листопада 2015 року.

У судовому засіданні 24 листопада 2015 року представники позивача підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 26 жовтня 2015 року № 83 03-2 та заяви про відмову від частини позовних вимог від 29 жовтня 2015 року № 85/03-2, та наполягали на їх задоволенні.

Представники відповідача у даному судовому засіданні проти задоволення позову заперечили з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 21 жовтня 2015 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданим учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються, зокрема, Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (далі Закон).

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 "Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу" (далі Методика) орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.

Розрахунок орендної плати за базовий місяць затверджується орендодавцем.

Судом встановлено, що на виконання приписів Методики 14 травня 2010 року Костопільською міською радою Рівненської області було прийнято рішення № 897 "Про затвердження орендних ставок за використання нерухомого майна, що є власністю територіальної громади" (а.с. 117).

Додатком № 2 до вказаного рішення (а.с. 119) було затверджено орендні ставки на нерухоме майно, що здається в оренду підприємствами і організаціями, які належать до спільної власності територіальних громад міста (комунальна власність).

На виконання цього рішення органу місцевого самоврядування 25 січня 2014 року між Підприємством та Компанією був укладений договір оренди нерухомого майна № 12/2014, за умовами якого останній позивачем у строкове платне користування для проведення діяльності у сфері телевізійного мовлення було передано відповідачу частину нежитлових приміщень загальною площею 206,8 м2, розташованих за адресою: Рівненська область, місто Костопіль, вулиця Д. Галицького, будинок 2 (а.с. 8-9).

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

За змістом пункту 1.1 зазначеного правочину вартість майна, яке передається в оренду, згідно із звітом про експертну (незалежну) оцінку, становить 547 000 грн. 00 коп.

У пункті 2.1 даного договору сторони погодили, що передача орендареві в користування майна здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін акта приймання-передачі майна, вказаного у пункті 1.1 цього договору, але не пізніше трьох днів з моменту підписання сторонами цього договору.

Судом встановлено, що на виконання наведеного положення договору 25 січня 2014 року між Підприємством та Компанією був підписаний відповідних акт приймання-передачі спірного майна (а.с. 10).

Відповідно до пункту 3.1 вищезазначеної угоди орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна, що є власністю територіальної громади міста, і перераховується орендарем у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем. Датою початку оплати вважається дата приймання-передачі майна.

Відповідно до пункту 3.2 договору орендна плата за перший місяць оренди за 206,8 м2 всієї орендованої площі становить 13 675 грн. 00 коп. без ПДВ.

Зі змісту положень даної угоди вбачається, що в основу розрахунку орендної плати відповідача за користування вищенаведеним приміщенням була покладена орендна ставка у розмірі 30 % річних від вартості орендованого майна (що становить 13 675 грн. 00 коп.).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції (пункт 3.3 договору).

За змістом пункту 3.5 вказаної угоди розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану обєкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 11.1 договору встановлено, що останній укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 25 січня 2014 року до 24 грудня 2016 року включно.

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором від 25 січня 2014 року № 12/2014 також свідчить відсутність з боку Компанії претензій та повідомлень про порушення орендодавцем умов даної угоди.

Судом встановлено, що позивачем у встановленому пунктом 3.1 договору порядку були виставлені Компанії рахунки на сплату орендної плати протягом березня-серпня 2015 року (а.с. 18-23). Даний факт додатково підтверджується наявним у матеріалах справи відповідним описом вкладення в поштовий конверт (а.с. 5), та не заперечувався представниками сторін у судових засіданнях.

Як вже було зазначено, орендна плата за Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.

Проте судом встановлено, що у вищевказаних рахунках були зазначені невірні відомості, оскільки при обрахунку розміру орендної плати Підприємством помилково не було здійснено індексацію вказаних сум кожного спірного місяця, як це передбачено Методикою.

У той же час в процесі розгляду справи позивачем було усунуто вказану невідповідність та здійснено новий розрахунок орендної плати з урахуванням положень пункту 4 Методики (а.с. 99).

Судом також встановлено, що позивач виставив Компанії відповідний рахунок від 31 жовтня 2015 року № 457 на сплату орендної плати з урахуванням коригування на індекс інфляції протягом березня-серпня 2015 року на суму 57 740 грн. 39 коп. (а.с. 126). Факт отримання Компанією вказаного рахунку не заперечувався представниками відповідача у судових засіданнях.

Однак всупереч положенням договору від 25 січня 2014 року № 12/2014 Компанія взятий на себе обовязок по оплаті орендної плати у період з березня по серпень 2015 року виконала не у повному обсязі, сплативши Підприємству 71 000 грн. 00 коп. та заборгувавши таким чином останньому, з урахуванням заборгованості у розмірі 56 463 грн. 25 коп., яка виникла у відповідача за даним договором у попередні періоди, 152 339 грн. 04 коп.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Плата за користування майном справляється з наймача (частина 1 статті 762 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Посилання відповідача на відсутність правових підстав для задоволення даного позову у звязку з неправомірним застосування Підприємством підвищеної ставки орендної плати у розмірі 30 % від вартості обєкта оренди на рік не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Костопільською міською радою Рівненської області при затвердженні орендних ставок за використання нерухомого майна, що є власністю територіальної громади, чітко не було визначено ставки орендної плати для суб'єктів, які проводять діяльність у сфері телевізійного мовлення.

Водночас відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Як вже було зазначено, у вищенаведеному договорі оренди сторони передбачили, що орендна плата за перший місяць оренди за 206,8 м2 всієї орендованої площі становить 13 675 грн. 00 коп. без ПДВ.

Даний договір був підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками зазначених суб'єктів господарювання. Вказана угода на час розгляду справи є чинною, у встановленому законом порядку не розривалася та не визнавалася судом недійсною.

Крім того, у процесі розгляду справи жодна із сторін не заявляла вимог про визнання недійсним договору від 25 січня 2014 року № 12/2014, а також не вказувала на наявність підстав для визнання цього правочину недійсним.

З матеріалів справи також вбачається, що Компанією був вчинений ряд конклюдентних дій, які свідчать про згоду відповідача з розміром встановленої у договорі базової орендної ставки в сумі 13 675 грн. 00 коп. Так, у матеріалах справи наявні підписані між сторонами акти виконаних робіт по наданню Компанії в оренду спірного приміщення у спірний період (а.с. 24-28), а також відповідні акти звірки взаєморозрахунків між Підприємством та відповідачем (а.с. 70, 86).

У той же час у судовому засіданні 24 листопада 2015 року представники відповідача повідомили, що у звязку з незгодою з встановленими даним договором ставками орендної плати Компанія звернулася до господарського суду Рівненської області з відповідним позовом до Підприємства про зміну в майбутньому умов цього правочину щодо встановлення такої орендної плати.

Враховуючи те, що сума основного боргу по орендній платі за договором оренди нерухомого майна від 25 січня 2014 року № 12/2014 (що на час вирішення даного спору є чинним та у встановленому порядку недійсним судом не визнавався), яка складає 152 339 грн. 04 коп., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які б могли свідчити про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність вимог Підприємства про стягнення з Компанії вказаної суми, у звязку з чим даний позов, з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог від 26 жовтня 2015 року № 83 03-2, підлягає задоволенню.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства "Телерадіокомпанія Артем" (35000, Рівненська область, місто Костопіль, вулиця Котляревського, будинок 10, ідентифікаційний код: 32785051) на користь Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства (35000, Рівненська область, місто Костопіль, вулиця Грушевського, будинок 4, ідентифікаційний код: 31650754) 152 339 (сто пятдесят дві тисячі триста тридцять девять) грн. 04 коп. заборгованості з орендної плати, а також 2 285 (дві тисячі двісті вісімдесят пять) грн. 09 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30 листопада 2015 року

Суддя Є.В. Павленко