РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015Справа №910/21161/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Київстар"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівіна"

про стягнення 1 139 840, 19 грн.

за участю представників:

від позивача:Алдошина Н.О.- представник за довіреністю № 37 від 03.02.2015 р.
від відповідача:Гура А.А.- представник за довіреністю б/н від 29.09.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Київстар" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівіна" про стягнення грошових коштів у сумі 1 139 840, 19 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди № 21210 від 23.06.2011 р. в частині повернення заставного внеску та частини орендної плати за лютий 2014 року.

У позові ПрАТ "Київстар" просить суд стягнути з ТОВ "Дівіна" заставний внесок, передбачений пунктом 5.11 договору оренди, у сумі 834 156,00 грн. та частину суми орендної плати за лютий місяць 2014 р. у розмірі - 305 684,19 грн., а всього - 1 139 840, 19 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що норми закону та умови договору не передбачають обов'язку орендодавця повертати сплачені орендарем кошти, якщо той не користувався об'єктом оренди. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 23.06.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дівіна" (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Київстар" (орендар) був укладений договір оренди № 21210 (далі - договір), відповідно до якого орендодавець зобов'язується передати орендарю, в строкове платне користування об'єкт оренди - нежиле приміщення № 78 (в літ. А), загальною площею 363,6 кв.м., яке займає 3 поверхи, за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд.13 (літ. "А"), а орендар зобов'язується прийняти об'єкт оренди та сплачувати орендодавцю орендну плату за його користування (п. 1.1 договору).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що об'єкт оренди надається орендарю з метою розміщення центру обслуговування абонентів, офісу, технологічного обладнання, магазину, а також надання послуг та продажу непродовольчих товарів.

Об'єкт оренди надається в строкове платне користування з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкта оренди строком на 2 роки 11 місяців, тобто до 22.05.2014 (п. 2.2 договору).

Фактичною датою повернення об'єкта оренди є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту повернення, який є невід'ємною частиною договору (п. 3.5 договору).

Орендар зобов'язується звільнити об'єкт оренди не пізніше дати підписання акту повернення (п. 4.1.6 договору оренди).

Згідно з пунктами 5.1, 5.1.1 договору за щомісячне користування об'єктом оренди орендарем сплачується щомісячна орендна плата наступним чином:

- за період з моменту підписання акту передачі до 30.06.2011 року орендна плата сплачується в національній валюті України та становить 120,00 грн. з ПДВ;

- за період з 01.07.2011 року до останнього дня строку оренди орендна плата сплачується в національній валюті та становить 834 156,00 грн. з ПДВ, що на момент укладання договору згідно з курсом НБУ є еквівалентом 104 400,00 доларів США (1 долар США=7,99грн). Орендна плата в кожному місяці підлягає коригуванню за формулою: S = (A1/A0xS0), де S - плата за місяць оренди приміщення у гривнях, А1 - вартість одного долару США у гривнях за курсом НБУ станом на день оплати; А0 - вартість одного долару США у гривнях за курсом НБУ на день підписання цього договору, що дорівнює 7,99 гривень, S0 - плата за місяць оренди приміщення згідно п. 5.1.1 цього договору. Сторони домовились, що орендна плата підлягає індексації у розмірі 3,2 % раз на рік. Орендна плата в кожному місяці вищевказаного періоду коригуватиметься за формулою, визначеною в абз. 2 п. 5.1.1 договору.

Вартість комунальних послуг не включається у розмір щомісячної орендної плати. Орендар зобов'язаний оплачувати комунальні послуги згідно виставлених рахунків або інших документів протягом 10 банківських днів з моменту надання позивачем відповідних рахунків (п. 5.5 договору).

Відповідно до п. 5.11 договору орендна плата сплачується орендарем щомісячно в строк не пізніше як до 10 числа звітного календарного місяця на підставі цього договору. В термін 5 банківських днів з моменту підписання цього договору орендар перераховує на рахунок орендодавця орендну плату за перший місяць строку оренди та заставний внесок у розмірі орендної плати за останній місяць строку оренди, який у випадку виконання орендарем зобов'язань за цим договором, орендодавець зобов'язаний повернути орендареві в термін 5 банківських днів з моменту повернення орендодавцеві об'єкта оренди за актом повернення.

Сторони домовилися, що цей договір набуває чинності з дати його укладання і діє до 22.05.2014 року включно. Якщо на дату закінчення строку дії цього договору які-небудь із зобов'язань сторін не виконані, вони залишаються чинними до їх повного виконання (п. 10.1 договору).

У подальшому до договору оренди були укладені додаткові угоди, якими внесено зміни, зокрема, у пункт 5.11 договору, відповідно до якого орендна плата сплачується орендарем щомісячно в строк не пізніше як до 10 числа звітного календарного місяця на підставі цього договору. В термін 5 банківських днів з моменту підписання цього договору орендар перераховує на рахунок орендодавця орендну плату за перший місяць строку оренди та заставний внесок у розмірі орендної плати за 1 останній місяць строку оренди, який у випадку виконання орендарем зобов'язань за цим договором буде враховуватись як орендна плата за передостанній місяць оренди.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач на виконання умов вказаного договору надав позивачу в оренду частину нежитлового приміщення № 78 (в літ. А), загальною площею 363,6 кв.м., яке займає 3 поверхи, за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд.13 (літ. "А"), про що свідчить акт приймання-передачі майна від 23.06.2011 р.

Позивач зі свого боку зобов'язання по договору виконав належним чином, на підставі пункту 5.11 договору перерахував відповідачу заставний внесок у сумі 834 156,00 грн., про що свідчать платіжні доручення № 28877 від 30.06.2011 р. та № 32838 від 22.07.2011 р., а також протягом користування орендованим приміщенням - за період з 01.07.2011 р. по 28.02.2014 р. сплачував орендну плату та відшкодовував витрат за комунальні послуги.

Разом з цим, судом встановлено, що, починаючи з 19.02.2014 позивач був позбавлений можливості доступу до вказаних приміщень внаслідок подій, що відбувались в місті Києві, зокрема, силового захоплення невідомими особами Центру обслуговування абонентів ПрАТ "Київстар", що розташовувався у орендованому приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 13-А. З цих же причин позивач не міг вчинити дії щодо передачі об'єкта оренди у зв'язку із закінченням дії договору - 22.05.2014 р., а тому тільки 20.06.2014 р. ПрАТ "Київстар" повернуло об'єкт оренди відповідачу, про що свідчить наявний у справі акт повернення об'єкту оренди від 20.06.2014 р.

Вказані обставини встановлені рішенням господарського суду міста Києва від 16.01.2015 р. у справі № 910/19384/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівіна" до Приватного акціонерного товариства "Київстар" про стягнення 6 704 303,50 грн., яке залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2015 р.

Отже, приймаючи до уваги те, що позивач фактично користувався у лютому 2014 р. об'єктом оренди лише до 19.02.2014 р., а орендні платежі він здійснив за весь лютий місяць 2014 р., 10.07.2015 р. ПрАТ "Київстар" звернулось до відповідача з вимогою про повернення відповідачем заставного внеску, передбаченого пунктом 5.11 договору, у сумі 834 156,00 грн. та частини оплаченої ПрАТ "Київстар" орендної плати (за період з 20.02.2014 р. по 28.02.2014 р.) у сумі 305 684,19 грн. Вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 607 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Як вже зазначалось, рішенням господарського суду міста Києва від 16.01.2015 р. у справі № 910/19384/14, яке залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2015 р., було встановлено, що 19.02.2014 відбулось силове захоплення невідомими особами (мітингувальниками) об'єкту оренди, що розташовувався у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 13-А. Зазначені обставини суд, посилаючись на сертифікат Торгово-промислової палати України № 2414, визнав форс-мажорними, тобто такими, за які ПрАТ "Київстар" не відповідає, та зробив висновок, що позивач не користувався об'єктом оренди, починаючи з 19.02.2014 по дату закінчення строку оренди - 22.05.2014 р.

Відповідно до ст. 35 ГПК України вказані вище обставини є доведеними, а тому доказуванню під час розгляду даної справи не підлягають.

Відповідно до ч. 5 ст. 762 ЦК України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2014 р. та 12.02.2014 р. позивачем було оплачено оренду за лютий 2014 р. у сумі 951 017,57 грн., про що свідчать платіжні доручення № 104141 від 11.02.2014 р., № 106976 від 12.02.2014 р. та банківська виписка з рахунку позивача.

Разом з цим, оскільки з 19.02.2015 р. позивач не міг користуватись об'єктом оренди у зв'язку з настанням форс-мажорних обставин, сума, яка була сплачена позивачем в якості орендної плати за лютий 2014 р., підлягає поверненню йому за період з 20.02.2015 р. по 28.02.2015 р., коли позивач не користувався об'єктом оренди.

За розрахунком суду один день оренди у лютому 2014 р. складає 33 964,91 грн. (951 017,57 грн. (орендна плата за лютий 2014 р.) / 28 днів (кількість днів у лютому місяці 2014 р.), а сума, яка підлягає поверненню відповідачем, становить 305 684,19 грн. (33 964,91 грн. (сума оренди одного дня у лютому 2014 р. * 9 днів (період з 20.02.2015 р. по 28.02.2015 р.).

Оскільки доказів повернення частини орендної плати у сумі 305 684,19 грн. за лютий 2014 р. (з 20.02.2015 р. по 28.02.2015 р.) відповідачем не надано, позовні вимоги в цій частині пілягають задоволенню.

Вирішуючи питання про повернення гарантійного внеску, суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 5.11 договору оренди (в редакції додаткової угоди № 1 від 23.06.2011 р.) в термін 5 банківських днів з моменту підписання цього договору орендар перераховує на рахунок орендодавця орендну плату за перший місяць строку оренди та заставний внесок у розмірі орендної плати за останній місяць строку оренди, який у випадку виконання орендарем зобов'язань за цим договором, буде враховуватись як орендна плата за передостанній місяць оренди.

Як встановлено судом, на виконання п. 5.11 договору 30.06.2011 р. та 22.07.2011 р. позивач оплатив заставний внесок у загальній сумі 834 156,00 грн., про що свідчать платіжні доручення № 32838 від 22.07.2011 р., № 28877 від 30.06.2011 р. та банківські виписки з рахунку позивача.

Вказаний гарантійний внесок за умовами договору повинен враховуватись відповідачем як оплата за останній місяць оренди. При цьому останнім місяцем фактичного кристування орендованим майном є лютий 2014 р., який позивачем був оплачений у повному обсязі (платіжні доручення № 104141 від 11.02.2014 р., № 106976 від 12.02.2014 р. на загальну суму 951 017,57 грн.). Отже, сума, яка була сплачена ПрАТ "Київстар" в якості оплати останнього місяця оренди (834 156,00 грн.), підлягає поверненню.

Посилання відповідача на ст. 14, 15, 16 ЦК України щодо того, що позивач, звертаючись до суду, обрав спосіб захисту, не встановлений ні законом, ні договором для захисту його права та інтересу, суд не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Однак, вимоги цієї статті і ст. 4 ЦПК в тій частині, що права та інтереси можуть захищатися лише способами, передбаченими законом або договором, призводять до відмови в захисті цих прав та інтересів у правовідносинах, для яких законом або договором не встановлено спосіб їх захисту.

Положення цих статей не узгоджуються зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, норми яких поширюються на всі без винятку правовідносини, що виникають у державі, загальними принципами ст. 3 ЦК про право звернення до суду за захистом і не відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання вимог якої є обов'язковим для України.

Статтею 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Вказану позицію викладено Верховним судом України в Аналізі практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України від 01.04.2014 р.

Крім того, суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже, враховуючи правові висновки, зроблені Верховним Судом України у постанові від 21.05.2012 р. по справі № 6-20цс1 господарський суд зазначає, що ПрАТ "Київстар" правомірно звернулося з даним позовом до суду, при тому, що свої зобов'язання за договором він виконував належним чином, а у відповідача виник обов'язок повернути ПрАТ "Київстар" надлишково сплачені кошти.

За таких обставин позов ПрАТ "Київстар" підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 32 - 34, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Київстар" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівіна" про у сумі 1 139 840, 19 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівіна" (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 9 літ. А, ідентифікаційний код 31867604) на користь Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03110, м. Київ, проспект Червонозоряний, буд. 51, ідентифікаційний код 21673832) заставний внесок у сумі 834 156 (вісімсот тридцять чотири тисячі сто п'ятдесят шість) грн. 00 коп., частину суми орендної плати за лютий місяць 2014 року у розмірі 305 684 (триста п'ять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 19 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівіна" (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 9 літ. А, ідентифікаційний код 31867604) на користь Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03110, м. Київ, проспект Червонозоряний, буд. 51, ідентифікаційний код 21673832) витрати по сплаті судового збору в сумі 22 796 (двадцять дві тисячі сімсот дев'яносто шість) грн. 80 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 3 грудня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 8 грудня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна