РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015Справа №910/28225/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Делта Спорт" м. Києва

до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" м. Києва

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЦ Делта Спорт" м. Києва

про припинення зобов'язання, ціна позову 3843,40 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: Лясковський В.В.,

від відповідачів: Сова Н.В.,

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Делта Спорт" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (далі-відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЦ Делта Спорт" (далі-третя особа) укладено кредитний договір № 1-0009/13/11-KLMV від 14 березня 2013 р. За вказаним договором заборгованість третьої особи перед відповідачем складає 5783365,21 доларів США та 25003743,93 грн.

Виконання третьою особою зобов'язання за вказаним кредитним договором було забезпечене порукою на підставі договору поруки № 1-0027/13/11-Р від 14 березня 2013 р., укладеного між сторонами у справі.

Також вказував, що він є кредитором відповідача на суму 2136,08 грн. у розмірі залишку на його поточному рахунку, відкритому у банку відповідача.

На вказані грошові кошти позивачем нараховано інфляційні збитки та три проценти річних з простроченої суми, що загалом становило 3843,40 грн.

Листом від 8 жовтня 2015 р. він надіслав відповідачу вимогу про зарахування зустрічних однорідних вимог на вищевказану суму.

Посилаючись на те, що відповідач не надав згоди на припинення вказаного зобов'язання, що порушує його права, позивач на підставі ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" просив задовольнити позов, визнавши частково припиненим його зобов'язання як поручителя за кредитним договором зі сплати на користь відповідача 3843,40 грн. Понесені по справі господарські витрати просив покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на невідповідність позову вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо порядку задоволення вимог кредиторів у процедурі ліквідації банку.

У процесі розгляду справи сторони подали клопотання про залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Враховуючи, що рішення суду у даній справі не впливає на права та обов'язки останнього, у задоволенні клопотання відповідно до вимог ст. 27 ГПК України судом відмовлено.

Третя особа пояснень на позовну заяву не надала, її представники у судове засідання не з'явилися, про час і місце його проведення повідомлена у встановленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у відсутності представника третьої особи за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 березня 2013 р. між відповідачем та третьою особою укладено кредитний договір № 1-0009/13/11-KLMV, згідно з умовами якого відповідач зобов'язувався надати третій особі кредит у розмірі 73000000 грн. на строк до 13 березня 2016 р., а остання -повернути кредит та сплатити за його користування проценти встановлені договором.

Того ж дня між сторонами у справі був укладений договір поруки № 1-0027/13/11-Р, згідно з яким позивач зобов'язався відповідати перед відповідачем солідарно в повному обсязі за неналежне виконання третьою особою усіх її зобов'язань за вищевказаним кредитним договором.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявними у матеріалах справи копіями вищезгаданих договорів.

Таким чином, позивач та третя особа у справі є солідарними боржниками відповідача за кредитним договором № 1-0009/13/11-KLMV від 14 березня 2013 р.

Також встановлено, що позивач є кредитором відповідача на суму 2136,08 грн., які знаходяться на його поточному рахунку № 8364 відкритому у відповідача.

Це підтверджується поясненнями позивача, наявними у матеріалах справи заявою позивача про визнання кредитором № 48/1 від 2 липня 2014 р., довідкою відповідача № 8557/11 від 1 липня 2015 р.

На вказані грошові кошти позивачем нараховано інфляційні збитки та три проценти річних з простроченої суми, загальна сума його грошових вимог становить 3843,40 грн.

Заявлені вимоги зводяться до того, що за наявності зустрічних однорідних вимог між сторонами про сплату грошових коштів відповідач безпідставно відмовився погодити припинення таких зобов'язань на підставі ст. 601 ЦК України.

У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Отже, позивач, за наявності у нього та відповідача по справі зустрічних однорідних вимог строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, вправі заявити про зарахування цих вимог.

Доказів вчинення позивачем в установленому порядку відповідної заяви та порушення у зв'язку з цим відповідачем його прав суду не надано.

Посилання на лист № 5/10 від 2 жовтня 2015 р. як на підставу зарахування є безпідставними, оскільки за своїм змістом цей лист не є заявою про зарахування, яка однозначно засвідчувала б волевиявлення позивача зарахувати зустрічні однорідні вимоги в односторонньому порядку, а по суті був пропозицією та вимогою до банку вчинити двосторонній правочин про припинення зобов'язання зарахуванням.

За правилами ст. 601 ЦК України зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, здійснення позивачем права на зарахування не обмежене волевиявленням відповідача, тому діями останнього порушене бути не може.

Враховуючи, що заявлене до захисту право позивача не порушене, у задоволенні позову відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити з цих підстав.

При цьому, позивач не позбавлений можливості здійснити своє право з урахуванням обмежень, встановлених ст. 602 ЦК України.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Делта Спорт" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар