номер провадження справи 10/149/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015 Справа № 908/5602/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Бердянськ, Запорізька обл.

про стягнення 22 244 грн. 65 коп.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2, на підставі довіреності № 4007-О від 31.10.2012 р.;

від відповідача ОСОБА_1, НОМЕР_1.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До господарського суду Запорізької області звернулось Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Бердянськ, Запорізька область про стягнення заборгованості в розмірі 22 244 грн. 65 коп., за договором банківського обслуговування № Б/Н від 29.12.2011 р., яка складається з 8560,00 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 11659,65 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 2025, 00 грн. - заборгованості по комісії за користуванням кредитом.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 05.11.2015 р., справу 908/5602/15 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 06.11.2015 р. порушено провадження у справі № 908/5602/15. Справі присвоєно номер провадження № 10/149/15, її розгляд призначено на 30.11.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні 30.11.2015 р. підтримав свої вимоги викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні 30.11.2015 р. проти позову заперечував та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд в задоволенні позову відмовити.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У судовому засіданні 30.11.2015 р., розгляд справи був закінчений, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представників сторін справа розглядалась без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши докази надані сторонами, суд

ВСТАНОВИВ:

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 29.12.2011 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (далі - Заява).

Згідно Заяви Відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), ОСОБА_3, що розміщені в мережі Інтернет на сайті httр://ргіvаtbаnk.uа, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № Б/Н від 29.12.2011 р. (далі - Договір) та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 5389 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку ОСОБА_3 і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, смс - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Відповідно до п. 3.2.1.1.16. Умов - при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), ОСОБА_4 і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований ОСОБА_3 через верифіковаиий номер телефону, який належить уповноважені» особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надасться на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту ОСОБА_4 повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку ОСОБА_3 та Клієнта.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов - кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Відповідно до 3.2.1.1.8. Умов - Проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться ОСОБА_3 протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - «Угода»).

Відповідно до ті. 3.2.1.1.6. Умов зазначає, що Ліміт може бути змінений ОСОБА_3 в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами ОСОБА_3. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться ОСОБА_3 в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку ОСОБА_3 і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, смс - повідомлення або інших).

Свої зобов'язання за договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 15000,00 грн.

Відповідно до розділу Умов 3.2.1.4. яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, Кліснт виплачує ОСОБА_3 за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує ОСОБА_3 відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права ОСОБА_3 на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківськнх послуг, Клієнт сплачує ОСОБА_3 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під «непогашенням кредиту» мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Відповідно до п. 3.2.1.4.4. Умов - Клієнт сплачує ОСОБА_3 винагороду за використання Ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4. Умов - ОСОБА_3 має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого «Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за Договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку Відповідач станом на момент подання позову до суду існує заборгованість в розмірі 46391, 00 гри. яка складається з наступного:

- 15000,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 14273,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 13607,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 3510,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 24146, 35 грн., яка була задоволена рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.08.2013 року з відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", різниця становить 22244, 65 грн.;

Отже, до стягнення підлягає наступна заборгованість:

- 8560,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 11659,65 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 2025, 00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 193 Господарського кодексу України, Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання: нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме :

1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач проти позову заперечував та просив суд в задоволенні позову відмовити. В свої письмових запереченнях відповідач зазначає, що 07.08.2013 року рішенням господарського суду Запорізької області було задоволено позов ПАТ КБ "Приватбанк" та стягнуто з нього повну суму заборгованості за кредитом в розмірі 15000 (п'ятнадцять тисяч) гривень, що не заперечується позивачем.

На думку відповідача, кредитний договір було укладено без визначення конкретного строку його дії. Загальну суму заборгованості за кредитом, стягнуто з нього за ініціативою позивача. Відповідач вважає, що строк дії договору стосовно предмету відносин між сторонами (користування кредитними коштами) закінчився в день набрання законної сили рішенням суду.

Відповідач звертає увагу суду, що нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки (пені) за межами строку дії договору, цивільним та господарським законодавством не передбачено.

Відповідач в своїх запереченнях вказує, що позивач намагається стягнути з нього кошти в межах договірних відносин, фактично припинених після набрання чинності судовим рішенням.

Дане твердження є хибним та не підтверджується нормами чинного законодавства.

Аналіз положень ст. ст. 526, 599, 625 ЦК України, Постанови № 5 від 30.03.2012 року Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказує, що наявність судового рішення за відсутності його реального виконання боржником не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і штрафних санкцій, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту, які були нараховані після дати на яку утворилась заборгованість, що стягнута судовим рішенням

Позивач звертає увагу суду, що на даний момент позивач звертається до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 29.12.2011 року, яка утворилася після винесення вищезазначеного судового рішення.

Відповідно 3.2.1.5.1. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3. термінів повернення кредиту , передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує ОСОБА_3 за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , яка діяла у період, за який сплачується пеня , (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації ОСОБА_3 права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує ОСОБА_3 пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, відповідно до 3.2.1.5.4. Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (Трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Пунктом 3.2.1.6.1. Умов зазначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до ОСОБА_3 заяви на приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

У порушення зазначених норм закону та умов Договору відповідач зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

Тож, Позивач вважає за необхідне захистити свої права шляхом стягнення з Відповідача суми заборгованості за Договором банківського обслуговування № Б/Н від 29.12.2011 р.

Невиконанням своїх грошових зобов'язань Відповідач порушив вищевказані вимоги законодавства й умови договору банківського обслуговування № б/н від 29.12.2011 р.

Згідно з пунктом 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач ігнорує вимоги позивача, не сплачуючи заборгованості за договором банківського обслуговування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в добровільному порядку заборгованість не погасив.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні обовязки.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі позивачем були підтверджені належними доказами.

Заперечення відповідача суд до уваги не приймає, так як вони були повністю спростовані належними доказами наданими до суду позивачем.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Бердянськ, Запорізька область про стягнення заборгованості в розмірі 22 244 грн. 65 коп., за договором банківського обслуговування № Б/Н від 29.12.2011 р., яка складається з 8560,00 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 11659,65 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 2025, 00 грн. - заборгованості по комісії за користуванням кредитом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір» - судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подасться до суду; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 1,5 % від ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 01 січня 2015 року становить 1218 грн. 00 коп. Ціна позову: 22244,65 грн. Отже судовий збір становить: 1218, 00 грн.

Судовий збір у справі покладається повністю на Відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді, згідно ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

05.08.2015 року Позивачем за платіжними дорученнями, через помилку в розрахунках, було сплачено судового збору на загальну суму 1827.00 гри., що перевищує суму збору, яку потрібно було сплатити за подання даної позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене суд повертає на користь позивача надмірно сплачену суму судового збору в розмірі 609,00 грн.

Керуючись ст. 22, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Бердянськ, Запорізька область задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (69067, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Гончара, буд.70, кв, 9, ІПН: НОМЕР_2) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) 8560 (вісім тисяч пятсот шістдесят) грн. 00 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11659 (одинадцять тисяч шістсот пятдесят девять) грн. 65 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 2025 (дві тисячі двадцять пять) грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Видати відповідний наказ.

Повернути з Державного бюджету України на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) зайво сплачений судовий збір у сумі 609 (шістсот девять) грн. 00 коп., сплачений платіжним дорученням № ВОК35В0М7Т від 05.08.2015 р.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 02.12.2015 р.