РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015Справа №910/9437/14

За позовом Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецторг груп"

про стягнення грошових коштів

Суддя Ю.В. Цюкало

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

СУТЬ СПОРУ:

19.05.2014 до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецторг груп" про стягнення 232 895,66 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані втратою майна, яке було передано на підставі договорів про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2014 суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/9437/14. Розгляд справи призначено на 23.06.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2014 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 14.07.2014.

У судове засідання, призначене на 14.07.2014, представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2014 року призначено у справі №910/9437/14 судову експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція Судових Експертиз". Зупинено провадження у справі №910/9437/14 за позовом Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецторг груп" про стягнення 232 895,66 грн. до проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

20.10.2015 року через канцелярію до суду надійшли матеріали справи № 910/9437/14 разом з листом експертної установи, у якому зазначено, що експертизу не проведено, оскільки не здійснено оплату виставленого рахунку вартості експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2015р. поновлено провадження у справі № 910/9437/14. Призначено розгляд справи на 18.11.2015р.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В Інформаційному листі від 27.11.2006р. N 01-8/2651 "Про деякі питання призначення судових експертиз" Вищий господарський суд України звернув увагу Господарських судів України на те, що у разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, господарський суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Державною податковою інспекцією в м. Суми (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг» (виконавець) було укладено наступні договори: Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 28.11.2013р. №11/11.1-01/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №12/11.1-02/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №13/11.1-03/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить

держави від 11.12.2013р. №15/11.1-05/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №16/11.1-06/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №20/11.1-10/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №23/1 1.1-13/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №25/11.1-15/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №27/11.1-17/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 16.12.2013р. №28/11.1-18/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 20.12.2013р. №29/11.1-19/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 27.12.2013р. №30/11.1-20/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 27.12.2013р. №31/11.1-21/2013; Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 27.12.2013р. №33/11.1-23/2013 (далі - Договори).

Згідно з актами приймання-передачі майна до Договорів позивачем було передано відповідачу майно на зберігання.

Відповідно до п. 1.1. Договорів замовник доручає, а виконавець бере на себе обов'язок зберігати передане йому за актом опису і попередньої оцінки майна.

Згідно розділу 2 Договорів до обов'язків зберігача належать: забезпечити власними силами зберігання майна та його споживчих якостей, транспортування та інші необхідні дії у відношенні прийнятого майна до винесення відповідного рішення по ньому (п. 2.2.1.); прийняти участь у складанні акту опису і попередньої оцінки майна відповідно до чинного законодавства (п. 2.2.2.); при виникненні розбіжностей у вартісній оцінці майна запрошувати спеціалістів для проведення експертної оцінки майна (п. 2.2.3.); забезпечити облік усіх операцій на позабалансовому рахунку, пов'язаних з прийняттям на зберігання переданого майна згідно з актом опису та попередньої оцінки майна (п. 2.2.4); за вимогою замовника у визначені ним терміни та за участю уповноважених ним осіб забезпечувати негайне проведення інвентаризації переданого на зберігання майна (п. 2.2.5.); по одержанні від замовника розпорядження - повернути майно у разі невиконання умов цього договору та в інших випадках, передбачених чинним законодавством (п. 2.2.6.); надавати замовнику у повному обсязі необхідну інформацію, пов'язану з виконанням цього договору. На вимогу замовника, щомісячно до 20 числа, наступного за звітним, надавати звіт про рух матеріальних цінностей, які обліковуються на позабалансових рахунках «Активи на відповідальному зберіганні» (п. 2.2.7.); забезпечити нерозголошення інформації, яка стала відома сторонам при виконанні цього договору у відношенні одна одної та третіх осіб (п. 2.2.8.).

Відповідно до п. 5.1. Договорів з моменту прийому майна представником виконавця, відповідальність за його цілісність і збереження несе виконавець. У випадку недостачі або псування отриманого майна виконавець сплачує до бюджету в десятиденний термін від дня подання вимоги замовником суми вартості пошкодженого майна або майна, якого не вистачає за сумами, зазначеними в акті опису та попередньої оцінки майна.

Позивач звернувся до відповідача із листом № 5961/10/18-19-25-06-26 від 04.02.2014 року, у якому просив провести інвентаризацію майна, яке було передано останньому на відповідальне зберігання.

За результатами проведених 25.03.2014 року та 26.03.2014 року інвентаризацій безхазяйного майна, переданих на відповідальне зберігання відповідачу, встановлено нестачу майна на загальну суму 232 895,66 грн., про що складено інвентаризаційний опис матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання від 26.03.2014 року, порівняльну відомість результатів інвентаризації від 26.03.2014 року та протокол інвентаризаційної комісії від 01.04.2014 року.

Позивач звернувся до відповідача із претензією № 18864/10/18-19-25-06-16 від 03.04.2014 року, у якій просив сплатити вартість відсутнього майна в розмірі 232 895,66 грн., яке було передано на відповідальне зберігання відповідно до умов Договорів і нестачу якого виявлено внаслідок інвентаризації (направлення підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення від 03.04.2014 року).

Відповідач надав позивачу лист-відповідь № 8101/14 від 06.05.2014 року, у якому зазначив, що майно на відповідальне зберігання було прийнято сумською філією ТОВ «Укрспецторг груп», крім того, довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей на ім'я директора зазначеної філії - ОСОБА_1 відповідач не видавав.

Позивач стверджує, що відповідачем втрачено частину майна переданого на зберігання за Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 28.11.2013р. №11/11.1-01/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №12/11.1-02/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №13/11.1-03/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить

держави від 11.12.2013р. №15/11.1-05/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №16/11.1-06/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №20/11.1-10/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №23/1 1.1-13/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №25/11.1-15/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 11.12.2013р. №27/11.1-17/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 16.12.2013р. №28/11.1-18/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 20.12.2013р. №29/11.1-19/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 27.12.2013р. №30/11.1-20/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 27.12.2013р. №31/11.1-21/2013; Договором про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 27.12.2013р. №33/11.1-23/2013, що зумовлює стягнення з останнього 232 895,66 грн. збитків.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

В силу положень ч. 1 ст. 942 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов'язаний піклуватися про річ, як про свою власну.

Відповідно до ст. 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Зберігач зобов'язаний передати плоди та доходи, які були ним одержані від речі.

Тотожність речі, яка була прийнята на зберігання, і речі, яка була повернута поклажодавцеві, може підтверджуватися свідченням свідків.

Згідно ст. 950 Цивільного кодексу України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця.

Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

Відповідно до ст. 951 Цивільного кодексу України збитки завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем:

1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості;

2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Згідно п. 4.7 Наказу Міністерства Доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 570, у разі невідшкодування суб'єктом господарювання збитків протягом місяця від дати отримання претензії орган доходів і зборів у десятиденний строк після вказаної граничної дати відшкодування збитків звертається до суду щодо стягнення суми збитків.

З огляду на викладене, судом встановлено, що на підставі Договорів, позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання майно, проте за результатами проведених 25.03.2014 року по 26.03.2014 року інвентаризацій безхазяйного майна, переданих на відповідальне зберігання відповідачу, було встановлено нестачу переданого відповідачу на зберігання майна загальну суму 232 895,66 грн., що підтверджується інвентаризаційним описом матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання від 26.03.2014 року, порівняльною відомістю результатів інвентаризації від 26.03.2014 року та протоколом інвентаризаційної комісії від 01.04.2014 року.

Станом на день розгляду справи, відповідач не надав суду доказів відшкодування ним позивачу вартості переданого на відповідальне зберігання майна нестачу якого виявлено, на суму 232 895,66 грн.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення вартості 232 895,66 грн. збитків є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд відмічає, що твердження відповідача, зазначене в листі-відповіді № 8101/14 від 06.05.2014 року, про те, що майно на відповідальне зберігання було прийнято директором сумської філії ТОВ «Укрспецторг груп» ОСОБА_1, якому довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей не видавалась, є необґрунтованим, оскільки спростовується копією такої довіреності, долученої до матеріалів справи.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 96 юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського кодексу України стягуються з відповідача на користь Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп» (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 11; ідентифікаційний код 36303404) на користь Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області (40000, Сумська обл., місто Суми, площа Покровська, будинок 2; ідентифікаційний код 38724743; розрахунковий рахунок за кодом виду сплати платежу 149: одержувач: Місцевий бюджет м. Суми, код одержувача 37970593, банк ГУ ДКСУ у Сумській області МФО 837013, розрахунковий рахунок № 0002 код платежу 31010200), грошові кошти: 232 895,66 грн. (двісті тридцять дві тисячі вісімсот дев'яносто п'ять гривень 66 копійок) збитків. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп» (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 11; ідентифікаційний код 36303404) на користь Державного бюджету України 4 657,91 (чотири тисячі шістсот п'ятдесят сім гривень 91 копійка) судового збору. Видати наказ.

4. Копію даного рішення направити сторонам у справі № 910/9437/14.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23.11.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало