КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа№ 910/4879/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Захарчук Н.С.

за участю представників сторін:

від позивача : Юрєва М.В. ( довіреність б/н від 12.03.15р.);

від відповідача : Боярська Г.П. ( за довіреністю №5/2014 від 30.12.2014)

розглянувши апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 р.

у справі № 910/4879/15-г (Суддя: Картавцева Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортне) страхового бюро України

про стягнення 13 050,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 13 050,68 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.04.2015 р. у справі № 910/4879/15-г позовні вимоги задоволено в повному обсязі: стягнуто з відповідача на користь позивача шкоду в розмірі 13 050,68 грн.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив що позивачем доведено всі три підстави для здійснення відповідачем виплати, визначеної пп. "г" п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 р. у справі № 910/4879/15-г та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що проведення виплат за зобов'язаннями ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може бути здійснено за умов підтвердження факту визнання страховика банкрутом, наявності невиконаних зобов'язань страховика за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; недостатності коштів та майна страховика для виконання його зобов'язань. Зазначив також, що, оскільки, процедура банкрутства ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" ще не завершена, відсутні правові підстави для проведення виплат за невиконаними зобов'язаннями щодо договорів цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України та призначено справу до розгляду.

У подальшому розгляд справи декілька разів відкладався.

08.06.2015 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

13.10.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, до вирішення справи №5011-46/12625-2012, а саме до розгляду господарським судом міста Києва питання про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банк тура у справі № 5011-46/12625-2012.

17.11.2015 року у судовому засіданні, представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача, заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 31.08.2012р. ОСОБА_5 (цедент) уклав з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (цесіонарій) договір про відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування (т.1 а.с.77).

Відповідно до п. 1.1.-1.3., в порядку та на умовах, визначених цим договором, на підставі ст. 512-519 ЦК України, цедент відступає, цесіонарій усі права вимоги, що виникли у цедента, у зв'язку із фактом настання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля "ВАЗ", державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7, відповідальність якого застрахована згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.09.2010р. (номер полісу ВЕ/4999412 (3)) у страховій компанії ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія".

Внаслідок укладення вищезазначеного договору, цесіонарій займає місце цедента (як кредитора) в зобов'язаннях, що виникли із вищезазначеної ДТП, у тому числі права одержання грошового відшкодування, нанесеного шкоди майну цедента, від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ, в передбачених законом випадках. Характеристика права вимоги, що передається цесіонарію цедентом за цим договором: загальна сума боргу (страхове відшкодування), право вимоги сплати якого передається цедентом, складає 13 050, 68 грн.

12.09.2012р. ОСОБА_6 (клієнт) уклав з товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (фактор) договір про надання фінансових послуг факторингу № 1/12-09/2012, відповідно до п. 1.1., в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов'язався оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов'язаннями, що виникли у клієнта з договору про відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування від 12.09.2012 року (договір факторингу)(т.1 а.с.73).

За змістом п. 1.3. характеристика прав, переданих за договором: сума боргу - 13 050, 68 грн., страхова компанія ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія", винна особа - ОСОБА_7

Таким чином, на підставі укладеного договору про надання фінансових послуг факторингу, позивач набув право грошової вимоги до ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" про виконання зобов'язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 13 050,68 грн.

Зазначену суму страхового відшкодування ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" виплачено не було. Постановою господарського суду м. Києва від 11.11.2013 року у справі № 5011-46/12625-2012 ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» визнано банкрутом.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України 13 050,68 грн., як відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, на підставі підпункту ґ п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача як особи, що відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі недостатності коштів та майна страховика, суми страхового відшкодування у розмірі 13 050,68 грн. є обґрунтованими та доведеними.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Так, у відповідності до п. 39.1. ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Серед основних завдань МТСБУ п. 39.2. ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначає здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

У відповідності до підпункту ґ п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, умовою відшкодування МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, встановлених пунктом ґ п. 41.1. ст. 41 Закону, є доведеність факту недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, який визнаний банкрутом та/або ліквідований.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2013р. ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва затверджено реєстр кредиторів ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія", що якого включено ТОВ "Маркс.Капітал" та визнано грошові вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" до ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія", зокрема, по Договору факторингу №1/12-09/2012 в сумі 13 050,68 грн.

Постановою господарського суду міста Києва від 11.11.2013р. у справі №5011-46/12625-2012 приватне акціонерне товариство "Українська екологічна страхова компанія" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Наслідки визнання боржника банкрутом визначено статтею 38 Закону, пунктами 2 та 9 частини першої, якою, зокрема, встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав, а виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених розділом третім Закону "Ліквідаційна процедура".

Статтею 41 вищевказаного Закону України визначено, що ліквідатором є фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор, зокрема, проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Після завершення всіх розрахунків з кредиторами, відповідно до приписів ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, ухвалу про затвердження яких господарський суд виносить після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів.

Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

З огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів зазначає, що факт відсутності майнових активів у визнаного банкрутом боржника, та неможливість у зв'язку із цим здійснити розрахунок за його зобов'язаннями може підтверджуватись затвердженими ухвалою господарського суду звітом ліквідатора і ліквідаційним балансом, складеними за результатами проведення комплексу дій щодо пошуку, інвентаризації, оцінки майна боржника та задоволення вимог кредиторів в порядку черговості, визначеної ст. 45 Закону.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що оскільки у справі про банкрутство ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" судом не затверджувався звіт ліквідатора і ліквідаційний баланс, то передчасно роботи висновок про відсутність у боржника активів. А відтак можна стверджувати про передчасність звернення ТОВ "Маркс.Капітал" з даним позовом до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 04.11.2015 року у справі № 910/4876/15-г.

Отже, місцевий господарський суд при прийнятті оскарженого рішення наведеного не врахував, не повністю з'ясував обставини, що мають значення для справи, натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, виніс помилкове рішення про задоволення позовних вимог.

Клопотання позивача про зупинення слухання справи задоволенню не підлягає зважаючи на наступне.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу встановлено перелік підстав зупинення провадження у справі. Так, відповідно до частини першої ст. 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаною з нею справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з нею справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Відповідно до рекомендацій Пленуму Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відповідно до абз. 2 п.3.16 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Враховуючи зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому, пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про зупинення слухання справи, оскільки, позивач не довів, яким чином з'ясування обставин в ході розгляду справи №5011-46/12625-2012 господарським судом міста Києва унеможливить розгляд даної справи, та яким чином встановлені у вказаній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи, у даній справі.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 року у справі № 910/4879/15-г задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 року у справі № 910/4879/15-г скасувати. У позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36020, м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 14-а,22, код ЄДРПОУ 3768922) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, вул. Русанівський, 8, ) 913,50 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/4879/15-г повернути господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко