ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 рокуСправа № 912/3051/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/3051/15

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Закарпатська область, Міжгірський район, смт. Міжгір'я

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Кіровоград

про стягнення 34 590,93 грн.

Представники сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 2619 від 16.10.15 р.

Фізична особа - підприємниць ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 34 590,93 грн. боргу за виконане перевезення згідно договору № 17/2015 від 17.02.15 р., з яких 29 718,00 грн. - основний борг, 4 640,89 грн. - пеня, 232,04 грн. - 3% річних, з покладенням витрат по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 3 459,00 грн. на відповідача.

Заявою від 04.09.15 р. позивачем повідомлено господарський суд, що відповідачем була проведена часткова оплата виконаного перевезення на загальну суму 18000,00 грн. Таким чином, сума основного боргу відповідача складає 11 718,00 грн. (а.с. 29).

Заявою про уточнення підстав позову від 15.10.15 р. позивач повідомив суд, що у позовній заяві та заяві на виконання ухвали суду від 04.09.15 р. ним була допущена помилка, а саме: замість накладної СМR А № 430475, на підставі якої виконувалося перевезення, у вказаних заявах була зазначена накладна СМR А № 488475. Саме накладна СМR А № 430475 була надана до суду на підтвердження виконання перевезення (а.с. 63).

Згідно письмового відзиву на позов, відповідач позовні вимоги заперечив з наступних підстав:

- на теперішній час відсутній погоджений обома сторонами договір перевезення, а тому вимога позивача про стягнення пені є безпідставною;

- відповідачем оригінал міжнародної товарно-транспортної накладної, обов'язковість надання якої визначена Заявкою № 156, на теперішній час не отримано. Оскільки відповідно до Заявки, терміном сплати коштів за надані послуги визначено 14-21 банківських днів після отримання оригіналу міжнародної товарно-транспортної накладної, строк оплати за надані позивачем послуги не настав;

- відповідачем отримано копію міжнародної товарно-транспортної накладної А№430475, а не СМR А № 488475, на яку в позові посилається позивач як на підставу позовних вимог, а тому є не зрозумілим, на підставі якого документу у відповідача має виникнути обов'язок по оплаті.

Крім того, відповідач повідомив суд, що ним здійснено часткову оплату за надані позивачем послуги в загальній сумі 18 000,00 грн. (а.с. 40-41).

Розглянувши наявні матеріали справи, подані докази, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд встановив наступне.

17.02.15 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Перевізник, Повірений) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - Експедитор, Довіритель) укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом № 17/2015 (далі - Договір, а.с. 10-12).

Відповідно до умов Договору, за дорученням Експедитора і на підставі його заявок Перевізник надає одну або декілька з нижченаведених послуг: організує перевезення вантажів транспортом по Україні і в міжнародному сполученні; виконує інші доручення Експедитора за додатковим погодженням сторін (п. 2.1. Договору).

У розділі 3 Договору сторони погодили взаємні зобов'язання за Договором.

У відповідності до п.п. 4.1., 4.3.- 4.4. Договору, ціни по даному Договору визначені в гривні; відшкодування витрат Перевізника і оплата його послуг здійснюється на розрахунковий рахунок Перевізника на підставі належним чином оформленої товарно-транспортної документації; розрахунки здійснюються згідно строків, погоджених в Заявці, але не пізніше 14-ти банківських днів з дня отримання Експедитором оригіналів рахунку, акта виконаних робіт, товарно-транспортної накладної (СМR).

Даний Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.15 р. або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 8.1. Договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками позивача та відповідача.

Таким чином, сторони дійшли згоди щодо всіх його умов, що спростовує доводи відповідача в цій частині.

Господарським судом також прийнято до уваги пояснення представника позивача щодо фактичного виконання Договору сторонами, а також наявність посилань відповідача на Договір при здійсненні Заявок на перевезення (а.с. 59-60).

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором перевезення, відносини за яким регулюються главою 64 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

В силу вимог ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Договору та з посиланням на нього, відповідачем подано Заявку на виконання міжнародного перевезення автомобільним транспортом від 10.04.15 р. № 156 за маршрутом м. Відень (Австрія) - м. Рівне (далі - Заявка, а.с. 13).

У Заявці сторонами також погоджено ставку на перевезення, що складає 1300 євро по курсу Національного Банку України на протязі 14-21 банківських днів після отримання оригіналів ЦМR і платіжних документів.

На підтвердження укладення Договору, у відповідності до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, сторонами складений коносамент у вигляді міжнародної товарно-транспортної накладної СМR А № 430475 (а.с. 14).

Перевезення було виконано позивачем без зауважень та застережень з боку вантажоодержувача та Експедитора. Вказану обставину підтверджує відсутність будь-яких приміток у графі 24 СМR А № 430475 та наявність відтиску печатки та підпису вантажоодержувача в цій графі.

Згідно Заявки та звичаїв ділового обороту, що склалися у сфері міжнародних перевезень, отримання Експедитором оригіналу ЦМR і платіжних документів є підставою для здійснення ним оплати за виконанні перевезення.

Як стверджує позивач, усі необхідні документи були направлені замовнику перевезення рекомендованим листом № 309 та, згідно даних інформаційної сторінки веб-сайту Укрпошти, отримані відповідачем особисто 24.04.15 р.

Враховуючи, що двадцять перший банківський день з дня, наступного за днем отримання Експедитором оригіналів документів, тобто останнім днем оплати відповідачем виконаного позивачем перевезення, є 28.05.15 р., позивач вважає, що починаючи з 29.05.15 р. відповідачем прострочено виконання взятого на себе за Договором зобов'язання.

Згідно ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Оскільки сторонами інший порядок визначення суми, що підлягає оплаті, не погоджено, позивачем курс валюти визначено станом на кінцевий день платежу 28.05.15 р., а саме: 22,86 грн. за 1,00 євро. Таким чином, загальна сума платежу в сумі 1300,00 євро у перерахунку на гривні складає 29 718,00 грн.

Однак, відповідач свої зобов'язання за Договором належним чином не виконав, за здійснене позивачем міжнародне перевезення вантажу не розрахувався.

08.07.15 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 08/С-2, що містить вимогу про негайну оплату наданих позивачем послуг перевезення (а.с. 86).

Оскільки заборгованість в сумі 29 718,00 грн. відповідачем сплачено не було, позивач з метою захисту порушених прав та інтересів звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд виходив з наступного.

Заперечуючи позовні вимоги позивача, відповідач стверджує, що відповідачем отримано копію міжнародної товарно-транспортної накладної А№430475, а не СМR А № 488475, на яку в позові посилається позивач як на підставу позовних вимог, а тому є не зрозумілим, на підставі якого документу у відповідача має виникнути обов'язок по оплаті.

Згадане твердження відповідача господарським судом до уваги не приймається, оскільки згідно заяви про уточнення підстав позову від 15.10.15 р. позивач повідомив суд, що у позовній заяві та заяві на виконання ухвали суду від 04.09.15 р. ним була допущена помилка, а саме: замість накладної СМR А № 430475, на підставі якої виконувалося перевезення, у вказаних заявах була зазначена накладна СМR А № 488475.

Отже, саме накладна СМR А № 430475 була надана до суду на підтвердження виконання перевезення.

Також відповідач зазначає, що не отримував оригінал міжнародної товарно-транспортної накладної, обов'язковість надання якої визначена Заявкою. Оскільки відповідно до Заявки, терміном сплати коштів за надані послуги визначено 14-21 банківських днів після отримання оригіналу міжнародної товарно-транспортної накладної, строк оплати за надані позивачем послуги не настав.

З метою спростування доводів позивача про направлення оригіналів документів Експедитору, відповідач вказує на те, що поштове відправлення № 309 від 21.04.15 р. фактично направлено на адресу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 рекомендованим листом, що відображено у відповідному фіскальному чеку.

Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.09 р. № 270 (далі - Правила), визначено, що рекомендоване поштове відправлення - це реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "М", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення, а поштове відправлення з оголошеною цінністю - це реєстровані лист, бандероль, посилка, прямий контейнер, які приймаються для пересилання з оцінкою вартості вкладення, визначеною відправником.

Враховуючи викладене, відповідач стверджує, що опис вкладення складається лише до поштового відправлення з оголошеною цінністю, що підтверджується бланком опису вкладення за формою 107.

Відповідач також звертає увагу суду на те, що листом заступника директора КД УДППЗ "Укрпошта" № 237/26-04 від 02.11.15 р. (а.с. 96) повідомлено відповідача, що відправлення за № 309 фактично направлялось на адресу відповідача рекомендованим листом та, що відповідно до норм чинного законодавства, яким регламентується надання послуг поштового зв'язку, до такого відправлення опис вкладення не складається. Крім того, даним листом зазначено, що рекомендовані листи з описом вкладення для пересилання не приймаються, так як це не передбачено вимогами поштових правил.

При цьому, відповідач наголошує на тому, що оригінал ТТН на теперішній час ним від позивача не отриманий, а отже, зобов'язання по оплаті наданих позивачем послуг, у Експедитора не виникло.

На вимогу суду, позивачем надано до матеріалів справи оригінал опису вкладення у цінний лист, отримувачем якого є ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 65).

Зазначений оригінал опису вкладення містить в своєму переліку найменування наступних предметів:

1. Оригінал (2 шт.) Договір № 17/2015;

2. Оригінал (1 шт.), заявки № 156;

3. Оригінал (1 шт.), СМR № 430475;

4. Оригінал (2 шт.), Акт виконаних робіт № 1604/СОП;

5. Оригінал (1шт), рахунок-фактура № 16/04-СОП.

Загальний підсумок предметів: 5 на (дев'яти) аркушах; оголошеної цінності 1 гривня; відправник ФОП ОСОБА_1

Господарським судом враховано, що опис вкладення у цінний лист містить підпис працівника зв'язку, що засвідчує перевірку предметів опису фактичному вкладенню, відбиток календарного штемпеля з датою 21.04.2015 року, а також час приймання - 08 год. 18:54 хв.

При цьому, час та дата відправлення повністю співпадає з датою та часом, вказаними у фіскальному чеку № 7087 (а.с. 16).

Пунктом 11 Правил передбачено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення; у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися (п.п. 59,61 Правил).

Таким чином, наданий позивачем оригінал опису вкладення відповідає вимогам, встановленим Правилами до документів такого типу, а отже є належним у справі доказом, що спростовує доводи відповідача, які останній поклав в основу своїх заперечень.

Що ж до зазначення в фіскальному чекові № 7087 від 21.04.15 р. категорії "Рекомендований лист" та фактичне направлення поштового відправлення як рекомендованого листа, про що зазначає орган поштового зв'язку, вказані факти не спростовують фактичну наявність належним чином оформленого опису вкладення та направлення поштової кореспонденції у чіткій відповідності з найменуванням предметів, що в ньому містяться.

Крім того, дана обставина не виключає припущення помилки працівником поштового зв'язку при виборі категорії поштового відправлення при реєстрації розрахункової операції, проведеної через РРО.

До того ж, за доводами відповідача, наданими повноважним представником відповідача у судовому засіданні, із запитом до органів поштового зв"язку останній звертався на підставі копії фіскального чеку за № 309 від 21.04.15 р., тобто лише розрахункового документу, однак питання щодо наявного у справі відповідного опису вкладення у цінний лист від 21.04.15 р., що містить штемпель відповідного поштового зв"язку, відповідачем до КД УДППЗ "Укрпошта" не надавався, що підтверджується самим запитом відповідача, а також листом - відповіді на нього УДППЗ "Укрпошта" (а.с. 93-94, 96).

З приводу того, чи могло бути у позивача кілька оригінальних примірників накладної А № 430475, з огляду на те, що один оригінальний примірник доданий позивачем до позову, а другий оригінальний примірник направлений відповідачу 21.04.15 р., господарський суд вважає слушними доводи позивача в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника. Разом з цим, на території України друкуються комплекти з шести, дев'яти і дванадцяти самокопіюючих оригінальних примірників СМR, три з яких розподіляються як зазначає Конвенція, два (4-й і 5-й) залишаються в митних органах країн відправника та одержувача і щонайменше ще один примірник у перевізника. Отож, стверджує позивач, на момент завершення перевезення у перевізника залишалося щонайменше два оригінальні примірники.

На підтвердження своїх доводів, позивачем надано до суду аналогічний комплект накладних СМR (а.с. 80-85).

Позивач також наголошує на тому, що відповідачем ні після отримання рахунку на оплату, ні після отримання претензії позивача зауважень щодо неотримання оригіналів документів не заявлялось. Вони виникли лише коли позивач звернувся до суду.

Враховуючи фактичні обставини справи, господарський суд сприймає доводи відповідача щодо неотримання ним оригіналів документів як спробу уникнення відповідальності за неналежне виконання взятих на себе за Договором зобов"язань.

Такий висновок господарського суду в тому числі ґрунтується на тому, що після порушення провадження у даній справі, відповідачем, згідно платіжних доручень № 860_87029/ від 07.08.15 р. на сум 3 000,00 грн., № 871_8Р022/ від 25.08.15 р. на суму 10 000,00 грн. та № 872_8Р030/ від 25.08.15 р. на суму 5 000,00 грн. частково сплачено заборгованість за Договором в загальному розмірі 18 000,00 грн. (а.с. 32-33).

На думку суду, частково сплативши заборгованість за Договором, відповідач фактично визнав, що строк виконання зобов'язання вже настав.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Однак, відповідач зазначені вимоги чинного законодавства не виконав.

Як зазначалось вище, лише після порушення провадження у даній справі відповідачем була проведена часткова оплата виконаного перевезення на загальну суму 18000,00 грн., у зв'язку з чим позивачем подана заява про припинення провадження у справі в цій частині (а.с. 29).

Оскільки заборгованість в сумі 18 000,00 грн. відповідачем сплачена після порушення провадження у справі, провадження в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1- 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, сума основного боргу відповідача складає 11 718,00 грн. (29 718,00 грн. - 18000,00 грн.)

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за Договором в розмірі 11 718,00 грн., в матеріалах справи такі докази відсутні, а тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача 4 640,89 грн. пені та 232,04 грн. 3% річних.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.4. Договору, Експедитор у випадку прострочки платежу сплачує Перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу.

Оскільки розрахунок пені в сумі 4 640,89 грн. відповідає фактичним обставинам справи, вимоги в цій частині підлягають задоволенню (а.с. 4-5).

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Так як розрахунок 3% річних в сумі 232,04 грн. є обґрунтованим (а.с. 5), вказана вимога також підлягає задоволенню.

Враховуючи припинення провадження в частині стягнення суми основної заборгованості за Договором в розмірі 18000,00 грн., позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Разом з цим, виходячи з положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що часткова сплата заборгованості за Договором була здійснена відповідачем після порушення провадження у справі, судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 23.11.15 р. оголошувалась перерва.

Керуючись ст. ст. 33-34, 49, 77, 80, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, і.п.н. НОМЕР_1, р/р НОМЕР_3 в КФ КБ "Приватбанк" МФО 323583) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, і.п.н. НОМЕР_2, р/р НОМЕР_4 в АТ "Комінвестбанк" МФО 312248) заборгованість в сумі 16 590,93 грн., з яких: 11 718,00 грн. - основний борг, 4 640,89 грн. - пеня; 232,04 грн. - 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Провадження в частині стягнення основного боргу в сумі 18 000,00 грн. припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом.

Копії рішення направити позивачу за адресою: АДРЕСА_2.

Повне рішення складено 30.11.2015 року.

Суддя Л.С. Вавренюк