ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 листопада 2015 р. Справа № 903/1137/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси", м. Ківерці, Волинська область

до відповідача 1: товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Барвінок", м. Львів

відповідача 2: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк

про стягнення 63904,40 грн.

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Чорний С.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Поетова А.С., довіреність №к-189 від 29.12.2014р.

від відповідача 1: ОСОБА_3, довіреність №б/н від 17.11.2015р.

від відповідача 2: н/з

Відповідно до ст.741 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судове засідання проведено в режимі відеоконференції з господарським судом Львівської області.

Відповідно до ст.20 ГПК України) роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" звернулося з позовом(враховуючи заяву про про зменшення розміру позовних вимог №775 від 05.11.2015р. та про зміну предмету позову №775 від 05.11.2015р.) до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Барвінок" та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 63904,40 грн., з них 63804,40 грн. - з товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Барвінок", 100 грн. - солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Барвінок", фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позову позивач посилається на договір №ТП-62 від 10.12.2014р. з додатками та протоколом розбіжностей, видаткові накладні за період з 10.12.2014р. по 10.06.2015р., накладні на повернення товару за період з 30.06.2015р. по 27.08.2015р., банківську виписку від 15.05.2015р., акт звіряння взаємних розрахунків за період липень-серпень 2015р., договір поруки від 12.12.2014р..

Ухвалою господарського суду Волинської області від 23.10.2015р. було порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 04.11.2015р. та зобов'язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 04.11.2015р. розгляд справи відкладено на 25.11.2015р. через неподання відповідачами витребуваних судом доказів, необхідність з'ясування всіх істотних обставин справи та повторного витребування доказів.

09.11.2015р. від позивача надійшли заяви про зменшення позовних вимог(просять стягнути з відповідача 1 заборгованість в сумі 63804,40 грн.) та про зміну предмету позову(просять стягнути солідарно з відповідачів 100 грн.). Додатково надають докази направлення відповідачам вказаних заяв.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 12.11.2015р. клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Барвінок" про розгляд справи №903/1137/15 в режимі відеоконференції - задоволено. Проведення судового засідання 25.11.2015р. в режимі відеоконференції доручено господарському суду Львівської області.

23.11.2015р. на електронну адресу суду від представника відповідача 1 надійшов відзив з додатками (актом надання послуг №4270 від 31.10.2014р., актом звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2015р. - 20.11.2015р., довіреністю на представника), в задоволені позову просили відмовити.

25.11.2015р. від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Відповідач 2 у судове засідання 25.11.2015р. не з'явився, компетентного представника не направив, вимог ухвал господарського суду Волинської області від 23.10.2015р. та від 04.11.2015р. не виконав, ухвала господарського суду Волинської області від 04.11.2015р. була направлена ФОП ОСОБА_1 на адресу зазначену у витязі з ЄДРПОУ(станом на 02.11.2015р.), а саме: АДРЕСА_1.

Згідно з витягу з інтернет сайту Українського державного підприємства «Укрпошта» (www.ukrposhta.com), зробленого судом, вбачається, що 09.11.2015р. лист господарського суду адресату вручений адресату особисто. Ухвала господарського суду Волинської області від 04.11.2015р. по даній справі направлялась відповідачу рекомендованим повідомленням №077.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ст.87 ГПК України.

Суд розглянувши заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог та про зміну предмету позову, в порядку ст.22 ГПК України, вирішив прийняти такі заяви, а відтак має місце нова ціна позову в сумі 63904,40 грн., виходячи з якої й вирішується спір.

В судовому засіданні 25.11.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити з врахуванням поданих 09.11.2015р. заяв про зменшення та зміну предмету позову.

В судовому засіданні 25.11.2015р. представник відповідача 1 суму боргу не заперечив, просив відмовити в частині 3615 грн., оскільки на підставі акту надання послуг №4270 від 31.10.2014р. за позивачем рахується борг на вказану суму.

Також в судовому засіданні 25.11.2015р. представник відповідача 1 заявив усне клопотання про відкладення розгляду спору для надання письмових пояснень в письмовій формі.

Представник позивача заперечила проти клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, вказуючи на те, що розгляд справи вже відкладалася, відповідач скористався своїм правом та надав суду відзив(з додатками) на позовну заяву та усні пояснення по суті позовних вимог, а відкладення для надання письмових пояснень замість усних приведе лише до затягування розгляду справи.

Щодо усного клопотання представника відповідача 1 про відкладення розгляду справи, суд зазначає таке.

Згідно ч.1-3 ст.22 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) встановлено права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, характер заявленого представником відповідача клопотання свідчить про зловживання процесуальними правами, затягування розгляду справи, а процесуальні строки розгляду заяви (позову), згідно ст.69 ГПК України, обмежені двома місяцями.

Клопотання представника відповідача 1 про перенесення розгляду спору відхиляється судом, як безпідставне, оскільки основною умовою для відкладення розгляду спору(оголошення перерви) є неможливість розгляду спору у відповідному судовому засіданні. Дублювання усних пояснень в письмові призведе до затягування розгляду спору.

З урахуванням вимог ст.69 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, господарський суд, -

встановив:

10.12.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" (далі - Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю ""Торгова мережа "Барвінок" (далі - Покупець) було укладено договір №ТП-62 з додатками №1, 2, 4 та протоколом розбіжностей(далі - Договір)(т.1, а.с.12-22).

Згідно п.1.1 Договору, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця визначений цим договором товар на підставі замовлень Покупця, а Покупець зобов'язується приймати названий товар та оплачувати його.

Згідно п.1.2 Договору, предметом поставки за цим Договором є товар: згідно специфікації.

Згідно п.3.3 Договору, Покупець зобов'язаний сплатити вартість поставленої партії товару протягом 70 календарних днів з моменту отримання Покупцем товару від Постачальника за умови своєчасного надання Постачальником всіх передбачених цим Договором та чинним законодавством України належно оформлених документів на поставлений товар. Доказом надання Постачальником відповідних документів є підписання представником Постачальника накладної на відповідний товар.

Згідно п.9.1 Договору, останній набуває чинності з 01.01.2015р. і діє до 31.12.2015р., але в будь-якому випадку до моменту повного та належного виконання сторонами усіх зобов'язань за цим Договором.

Даний Договір з протоколом розбіжностей підписано сторонами, підписи скріплені печатками Постачальника та Покупця.

На виконання умов вказаного Договору, позивачем за період з 10.12.2014р. по 10.06.2015р. було здійснено поставку товару на суму 154302 грн. за видатковими накладними наявними в матеріалах справи (т.1, а.с.23-195).

Покупцем за період з 30.06.2015р. по 27.08.2015р. повернуто позивачу товар на загальну суму 90307,98 грн., що стверджується накладними на повернення, наявних у матеріалах справи(т.1, а.с.197-250, т.2, а.с.1-243).

Згідно банківської виписки від 15.05.2015р.(т.1, а.с.196) відповідач 1 провів часткову оплату товару в розмірі 89,62 грн..

Таким чином на час розгляду справи у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі 63904,40 грн.(154302 - 89,62 - 90307,98 = 63904,40). Також дана заборгованість підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період липень-серпень 2015р., який підписаний позивачем та відповідачем 1(т.2, а.с.244-247).

Дана сума заборгованості відповідачем 1 не сплачена та не заперечена в судовому засіданні.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимога позивача в частині стягнення заборгованості в сумі 63804,40 грн. з відповідача 1 підлягає задоволенню.

Разом з цим в забезпечення належного виконання зобов'язань відповідача 1 за Договором поставки №ТП-62 від 10.12.2014р. між ТОВ "ТД Міжрегіональні ресурси" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір поруки від 12.12.2014р.(далі - Договір поруки), де ТОВ "ТД Міжрегіональні ресурси" виступає Кредитором, а відповідач 2 - Поручителем.

Згідно п.1 Договору поруки, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання ТОВ «Торгова мережа «Барвінок» (далі - Боржник) своїх зобов'язань за Договором поставки ТП-62 від 10.12.2014р.

Згідно до умов Договору поруки, у разі порушення Боржником зобов'язання, що визначене у п.1 цього договору, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Згідно п.3 Договору поруки обсяг відповідальності Поручителя перед Кредитором за зобов'язаннями Боржника за основним договором(Договором поставки ТП-62 від 10.12.2014р.) обмежується 100 грн..

Згідно ст.553, 554, 543 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Враховуючи наведені положення законодавства, у зв'язку з тим, що відповідач 1 не виконав взятих на себе за Договором поставки ТП-62 від 10.12.2014р. зобов'язань, вимога про стягнення з відповідача 1 та поручителя - відповідача 2, як із солідарного боржника 100 грн. обґрунтована і підлягає до задоволення.

Твердження представника відповідача про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3615 грн., не приймаються судом, оскільки в акті надання послуг №4270 від 31.10.2014р.(т.3, а.с.68) на суму 3615 грн. зазначено підставу його складання інший ніж є підставою позову договір, а саме №ТП-216 від 01.02.2014р.. Також слід звернути увагу, що акт надання послуг №4270 датований 31.10.2014р., коли Договір поставки ТП-62, що є підставою позову датований 10.12.2014р., отже складання вказаного акту, передувало підписанню Договору. Крім того, суд зазначає, що предмет спору про стягнення 3615 грн. на підставі договору №ТП-216 від 01.02.2014р. може розглядатися судом в інших позовних вимогах.

Також не приймається судом, акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2015р. - 20.11.2015р.(т.3, а.с.69), оскільки останній не підписаний представником позивача.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та беручи до уваги те, що відносини між позивачем та відповідачем 1 носять договірний характер, укладений між ними №ТП-62 від 10.12.2014р. з додатками та протоколом розбіжностей предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був, та те, що позивач на виконання умов Договору поставив відповідачу 1 товар, отримання його відповідачем 1 і не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача 1 заборгованості в сумі 63804,40 грн. підлягають до задоволення, а 100 грн. підлягають до солідарного стягнення з відповідача 1 та відповідача 2.

Звертаючись з позовом до суду, позивачем було сплачено 1218 грн. судового збору платіжним дорученням №5382 від 16.10.2015р..

Оскільки спір до розгляду судом доведено з вини відповідачів, які не виконали договірних зобов'язань, відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України на них слід покласти судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог по відношенню до кожного з них: на відповідача 1 - 1217,05 грн., на відповідача 2 - 0,95 грн..

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Барвінок" (79040, Львівська область, м. Львів, Залізничний район, вул. Городоцька, 359, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" (45200, Волинська область, м. Ківерці, вул. Шевченка, 35, ) 63804,40 (шістдесят три тисячі вісімсот чотири гривні сорок копійок) грн. та 1217,05 (одну тисячу двісті сімнадцять гривень п'ять копійок) грн. витрат позивача по оплаті судового збору.

3. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Барвінок" (79040, Львівська область, м. Львів, Залізничний район, вул. Городоцька, 359, ), фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (43000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" (45200, Волинська область, м. Ківерці, вул. Шевченка, 35, ) 100 (сто гривень) грн..

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (43000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" (45200, Волинська область, м. Ківерці, вул. Шевченка, 35, ) 0,95 (дев'яносто п'ять копійок) грн. витрат позивача по оплаті судового збору.

Повний текст рішення складено

30.11.2015

Суддя А. С. Вороняк