КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Справа№ 910/22856/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Сухового В.Г.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

на рішення Господарського суду м. Києва

від 13.10.2015

у справі № 910/22856/15 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»,

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,

про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 34 396,60 грн,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Дубовий О.С. - представник (довіреність №310-2014 від 24.12.2014),

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі - ПАТ «СК «Українська страхова група», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (надалі - ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», відповідач) про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 34 396,60 грн, виплаченого ним потерпілій особі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 01.07.2014 №28-1301-00372/00506 внаслідок настання страхової події.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/22856/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Княжа» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 34 396,60 грн страхового відшкодування та судового збору у розмірі 1 827,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Княжа» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду м. Києва від 13.10.2015 у справі № 910/22856/15 скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням судом норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 заявнику поновлено строк для подання апеляційної скарги, скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/22856/15 прийнято до апеляційного провадження, розгляд справи призначено на 07.12.2015.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції від 11.08.2015 скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач свого уповноваженого представника у судове засідання не направив, подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Вислухавши думку представника відповідача щодо можливості розгляду апеляційної скарги без участі представника позивача, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами та у відсутність позивача.

07.12.2015 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, підтримані в судовому засіданні представником скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.07.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (в тексті договору - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (в тексті договору - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-1301-00372/00506, предметом якого є страхування транспортного засобу «Bodex», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно статті 979 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 статті 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З матеріалів справи, зокрема, довідки відділу Державної автомобільної інспекції ГУМВС України у Львівській області №57527514 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 10.02.2015 на автодорозі Н-02 Львів - Тернопіль, 30 км. 50 м. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Bodex», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1», під керуванням ОСОБА_4, та транспортного засобу «МAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 (а.с.18-19).

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.05.2015 у справі №3/490/854/2015 ОСОБА_5, водія транспортного засобу «МAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.20-21).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахований позивачем автомобіль «Bodex», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було пошкоджено, а його власнику та вигодонабувачу за договором страхування наземного транспорту від 01.07.2014 №28-1301-00372/00506 завдано матеріальної шкоди.

Власник застрахованого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою від 16.07.2014 №3СКА-4229 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.29-30).

На підставі страхового акту від 03.03.2015 №ЗСКА-4229 ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 34 396,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 04.03.2015 №4491 (а.с.33).

Відповідно до статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно пункту 36.4. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Отже, позивач, виконавши зобов'язання перед страхувальником за договором страхування наземного транспорту від 01.07.2014 №28-1301-00372/00506 шляхом виплати страхового відшкодування, набув права зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 57527514 вбачається, що автомобіль «МAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, належить ТОВ «Транс-Сервіс-1» та знаходився під керуванням ОСОБА_5

Матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «МAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент настання страхової події була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7140853, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн, а франшиза - 0,00 грн (а.с.71).

Оскільки винною особою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 05.07.2014 визнано водія транспортного засобу «МAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що знаходиться у власності ТОВ «Транс-Сервіс-1», цивільно-правова відповідальність якого на момент настання дорожньої-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно зазначеного вище полісу, позивач з метою отримання страхового відшкодування в порядку регресу звернувся до відповідача із заявою від 19.06.2015 №11/11953 про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с.34-35).

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулось з позовом до Господарського суду міста Києва про стягнення з відповідача коштів у розмірі виплаченого страхового відшкодування в сумі 34 396,60 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що особою, відповідальною за завдані збитки в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а заявлена позивачем вимога у розмірі 34 396,60 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, апелянт зазначає, що у даному випадку у нього відсутній обов'язок здійснювати страхове відшкодування в порядку регресу у зв'язку з тим, що під час зазначеного ДТП не було завдано шкоди третій особі, оскільки власником обох транспортних засобів є одна юридична особа - ТОВ «Транс-Сервіс-1».

Відтак, на думку апелянта, у нього відсутній обов'язок відшкодовувати шкоду на підставі пункту 32.1. статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Дані твердження відповідача колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки збіг власника автомобілів, які знаходились під керуванням винної та потерпілої особи жодним чином не впливає на обов'язки страхової компанії відповідача, яка відповідно до вимог чинного законодавства є відповідальною за завдані збитки власнику автомобіля «Bodex», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому зобов'язана відшкодувати суму виплаченого позивачем страхового відшкодування.

Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме прийняття рішення за відсутності представника відповідача колегія суддів находить безпідставними, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату та час судових засідань, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.3), клопотання про відкладення у матеріалах справи відсутні, а тому справу було розглянуто судом за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/22856/15 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/22856/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/22856/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/22856/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді В.Г. Суховий

Г.А. Жук