РІШЕННЯ

"03" грудня 2015 р.Справа № 921/1033/15-г/4

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Західна ОСОБА_1", вул. Рівненська, 33 б, смт. Гоща, Гощанського р-ну, Рівненської області, 35400 (юридична адреса); вул. Дворецька, 120 М, м. Рівне, 33001 (адреса для листування)

до відповідача: Приватного підприємства "Аріол-Тернопіль", вул. Фабрична, 24а, м. Тернопіль, 46010(юридична адреса); вул. Живова, 31, м. Тернопіль (фактична адреса)

про стягнення 21030,71 грн заборгованості , з яких 19 362 грн 86 коп. боргу, 1667 грн 85 коп. пені.

За участі представників сторін:

позивача: уповноважений ОСОБА_2, довіреність № бн від 12.09.15 р.

відповідача: уповноважений ОСОБА_3, довіреність № б/н від 24.11.15 р.

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України, розяснено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Північно-Західна ОСОБА_1" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до приватного підприємства "Аріол-Тернопіль" про cтягнення заборгованості в сумі 21030,71 грн , з яких 19 362 грн 86 коп. боргу та 1667 грн 85 коп. пені.

Ухвалою господарського суду від 12 жовтня 2015 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 05.11.2015 року.

05.11.2015р. у судовому засіданні представником позивача оголошено короткий виклад обставин, що стали підставою для звернення із позовом до суду, та підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Також, згідно супровідного листа б/н від 05.11.2015р. представником позивача в судовому засіданні подано витребувані судом документи.

02 грудня 2015 року відповідачем через канцелярію господарського суду подано письмовий відзив на позов (вхідний номер 25325) у якому, серед іншого, він зазначає про добровільну сплату суми боргу в розмірі 19362,84 грн, на підтвердження чого до матеріалів справи просить долучити оригінал платіжного доручення №1544 від 01.12.2015 року. Крім того відповідач вважає, що вартість послуг адвоката, визначена позивачем у розмірі 3000 грн у справі про стягнення заборгованості в сумі 19 362,86 грн, не є співрозмірною та явно завищеною порівняно з ціною позову, тривалістю розгляду і складністю справи, посилаючись при цьому на п. 6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", Закон України "Про адвокатуру", Правила адвокатської етики, схвалені Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті міністрів України 01.10.1999р. протоколом від 01-02 жовтня 1999р. за №6/VI, ст. ст. 44,49 ГПК України.

У судовому засіданні представником позивача підтверджено факт оплати відповідачем 19362,84 грн. заборгованості, що на 2 копійки є меншою за суму боргу, пред'явлену до стягнення, та підтримано позовні вимоги у повному обсязі.

У відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався та оголошувалась перерва (востаннє на 03.12.2015р.) для надання можливості відповідачу прийняти участь у її розгляді та подати витребувані судом документи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

- відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки;

- 03.11.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Північно-Західна ОСОБА_1" (надалі Постачальник) та приватним підприємством "Аріол-Тернопіль" укладено договір поставки № 311 (надалі Договір), згідно з умовами якого Постачальник зобовязався протягом дії цього договору поставити та передати покупцеві у власність Товар, що вказується у накладних, які є невід'ємною частиною даного Договору, а Покупець - прийняти Товар і оплатити його на умовах, встановлених умовами договору (п.п. 1.1., 1.2 Договору );

- п. 1.3 Договору встановлено, що ціна Товару сплачується наступним чином: розрахунки за поставки товару здійснюються з відтермінуванням 31 календарний день з моменту поставки партії Товару до Покупця.;

- датою поставки партії Товару вважається дата підписання накладної уповноваженим представником Покупця. Днем здійснення платежу вважається день, у який сума , що підлягає оплаті, списується з банківського рахунку Покупця на рахунок Постачальника. Розрахунок за поставлену продукцію здійснюється безготівковим шляхом. (п. 1.4 Договору);

- Договір набрав чинності з моменту його підписання Сторонами і діє протягом одного року з моменту підписання. Закінчення терміну дії або розірвання даного Договору не звільняють Сторони від виконання зобовязань, прийнятих на себе за цим Договором (п. 2.2 Договору);

- у п.4.1 Договору Сторони дійшли згоди, що за порушення умов Договору Сторони несуть взаємну цивільно-правову відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Зокрема, у разі затримки оплати Товару Покупець за вимогою Постачальника на додаток до суми боргу сплачує компенсацію розраховану виходячи з індексу інфляції на весь період прострочення платежу, пеню, що нараховується на несплачену суму за кожний день прострочення платежу за подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла в період прострочення (п.4.2 Договору).

На виконання умов Договору Постачальником передано у власність Покупця Товар на суму 1639803,95 грн, що підтверджується видатковими накладними:

- № від 10.11.2014р. на суму 20162,30 грн;

- № від 20.11.2014р. на суму 8743,40 грн;

- №1-00000004 від 03.12.2014р. на суму 15864,40 грн;

- №1-00000030 від 29.12.2014р. на суму 8487,55 грн;

- № від 16.01.2015р. на суму 7000,80 грн;

- № від 05.02.2015р. на суму 12695,80 грн;

- № від 06.03.2015р. на суму 18245 грн;

- № від 24.03.2015р. на суму 10 696,10 грн;

- № від 02.04.2015р. на суму 16137 грн;

- № від 09.04.2015р. на суму 12104,90 грн;

- № від 08.06.2015р. на суму 12553,20 грн;

- № від 22.05.2015р. на суму 12613,50 грн;

В подальшому за згодою сторін відбулось повернення товарно-матеріальних цінностей на суму 250662,94 грн, про що свідчать накладні на повернення товару в кількості 15 шт. долучені до матеріалів справи.

Таким чином, станом на 10.09.2015р. заборгованість ПП "Аріол-Тернопіль" перед позивачем, з врахуванням повернення частини товару та часткової його оплати, становить 19 362 грн. 86 коп., що серед іншого підтверджується також актом зведення взаєморозрахунків за період з 01.07.2015р. по 31.07.2015р., підписаним представниками сторін та завіреним відтисками їх печаток.

Зважаючи на невиконання відповідачем своїх грошових зобовязань з оплати вартості одержаної продукції, позивачем направлено ПП "Аріол-Тернопіль" вимогу вих. №42 від 22.07.2015р. про сплату коштів в сумі 19 362,84 грн в семиденний строк з моменту предявлення даної вимоги, але не пізніше 28.07.2015р., яка залишена останнім без відповіді та оплати.

Матеріали справи свідчать, що відповідач взяті на себе зобовязання з оплати товару виконав частково, у відповідь на звернення позивача з вимогою №42 від 22.07.2015р., суму боргу в розмірі 19 362,86 грн не повернув, що стало підставою для звернення ТзОВ "Північно-Західна ОСОБА_1" до суду з позовом про їх стягнення в примусовому порядку, а також стягнення 1667,85 грн неустойки за несвоєчасне виконання зобовязань.

Оцінивши зібрані у справу докази та дослідивши норми чинного законодавства, що регулюють розглядувані правовідносини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з огляду на таке:

Відповідно до ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 ГК України в силу зобовязання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання, що виникають з договору або з інших підстав, визначених ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір №311 від 03.11.2014року за своєю правовою природою є договором поставки, що регулюється положеннями ст.712 ЦК України, в силу яких продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України). Загальними положеннями про купівлю-продаж (параграф 1 глави 54 ЦК України) передбачено право продавця вимагати оплати товару.

У відповідності до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а згідно ч. 2 цієї статті передбачено, що покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. І оскільки, у відповідності до п. 1.3 Договору встановлено, що розрахунки за поставки товару здійснюються з відтермінуванням 31 календарний день з моменту поставки партії Товару до Покупця, а відтак, обов'язок відповідача оплатити товар виникає через 31 день з моменту його прийняття шляхом підписання накладної уповноваженим представником Покупця.

Зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

В силу приписів ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на наведене, судом встановлено, що ТзОВ "Північно-Західна ОСОБА_1" свої зобовязання по договору №311 від 03.11.2014р. виконало належним чином, здійснивши поставку відповідачу товару згідно видаткових накладних

- № від 10.11.2014р. на суму 20162,30 грн;

- № від 20.11.2014р. на суму 8743,40 грн;

- №1-00000004 від 03.12.2014р. на суму 15864,40 грн;

- №1-00000030 від 29.12.2014р. на суму 8487,55 грн;

- № від 16.01.2015р. на суму 7000,80 грн;

- № від 05.02.2015р. на суму 12695,80 грн;

- № від 06.03.2015р. на суму 18245 грн;

- № від 24.03.2015р. на суму 10 696,10 грн;

- № від 02.04.2015р. на суму 16137 грн;

- № від 09.04.2015р. на суму 12104,90 грн;

- № від 08.06.2015р. на суму 12553,20 грн;

- № від 22.05.2015р. на суму 12613,50 грн;

на загальну суму 163980,05 грн, однак, ПП "Аріол-Тернопіль" у строк, визначений п. 1.3 Договору, оплату його вартості у повному обсязі не здійснив, що підтверджується також актом зведення взаєморозрахунків за період з 01.07.2015р. по 31.07.2015р., підписаним сторонами та скріплений відтисками їх круглих печаток, допустивши станом на 10.09.20185р. заборгованість в розмірі 19 362,86 грн., про що не заперечував представник відповідача в судових засіданнях.

Направлена на адресу відповідача вимога вих. №42 від 22.07.2015р. про сплату коштів в сумі 19 362,84 грн в семиденний строк з моменту предявлення даної вимоги, але не пізніше 28.07.2015р., підприємством залишена без відповіді та виконання.

Згідно ст. ст. 11, 16, 509 ЦК України та ст.ст. 1, 2 ГПК України кредитору належить право у судовому порядку вимагати від боржника виконання його обовязку.

Разом з тим, матеріалами справи, зокрема, оригіналом платіжного доручення №1544 від 01.12.2015р., підтверджується той факт, що станом на момент винесення рішення у справі, відповідачем було перераховано суму боргу у розмірі 19 362 грн 84 коп. у добровільному порядку на рахунок позивача, що є на 2 копійки менше за суму боргу, пред'явлену до стягнення позивачем.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання, що виникають з договору або з інших підстав, визначених ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, і в установлений строк, а оскільки відповідачем дані строки, встановлені п. 1.3 Договору, порушено, він повинен нести відповідальність, передбачену п. 4.2 Договору, у вигляді сплати пені, що нараховується на несплачену суму за кожний день прострочення платежу за подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла в період прострочення, що згідно розрахунку позивача за період з 29.07.2015р. по 22.09.2015р. становить 1667 грн 85 коп.

Господарський суд, враховуючи положення названих норм законодавства, умови договору № 311 від 03.11.2015р. та матеріали справи, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, прийшов до висновку про обґрунтованість, підставність нарахування та заявлення до стягнення 1667 грн 85 коп. пені.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ПП "Аріол-Тернопіль" 00 грн 02 коп. боргу та 1667 грн 85 коп. пені підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, належним чином доведені та по суті неоспорені відповідачем, а провадження у справі в частині стягнення 19 362 грн 84 коп. боргу слід припинити в порядку п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору на день його розгляду.

Заперечення відповідача, викладені ним у відзиві на позов (вхідний №25325 від 02.12.2015р.), щодо неспіврозмірності та завищення, порівняно з ціною позову, тривалістю розгляду і складністю справи, вартості послуг адвоката, визначеної позивачем у розмірі 3000 грн у справі про стягнення заборгованості в сумі 19 362,86 грн, судом оцінюються критично та не приймаються до уваги з огляду на те, що:

- відповідно до частини третьої статті 48 ГПК витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру";

- постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

- статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

- при вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об'єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

- судом в процесі розгляду справи перевірено відповідність заявленої до стягнення суми з наданим обсягом адвокатських послуг та враховано їх співрозмірність з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Окрім наведеного, щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на послуги адвоката слід зазначити, що статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Відповідно до частини третьої статті 48 ГПК витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія названого Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. Приписами ст. 49 ГПК України врегульовано, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на оплату послуг адвоката позивач надав копію договору № б/н про надання юридичних послуг від 14.09.2015р., копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № 492 від 16.02.2006р., видані на ім'я ОСОБА_2, а також оригінал платіжного доручення №627 від 16.09.2015р. про сплату 3000 грн .

Дослідивши вказані документи, суд дійшов висновку, що вони є належними та допустимими доказами, які б підтверджували факт сплати позивачем гонорару адвокату в розмірі 3000 грн.

З огляду на викладене, 1218 грн. 00 коп судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу адвоката, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір , покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 43, 44, 49, п.1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85, 121 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Аріол-Тернопіль", вул. Фабрична, 24а, м. Тернопіль, (юридична адреса); вул. Живова, 31, м. Тернопіль (фактична адреса), ідент. код 37457526

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Західна ОСОБА_1", вул. Рівненська, 33 б, смт. Гоща, Гощанського р-ну, Рівненської області, 35400 (юридична адреса); вул. Дворецька, 120 М, м. Рівне, 33001 (адреса для листування), ідент. код 38302895 : 00 грн 02 коп. боргу, 1 667 (одну тисячу шістсот шістдесят сім) грн 85 коп. пені, 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. в повернення сплаченого судового збору та 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу адвоката.

3. В іншій частині позову - провадження у справі припинити.

Наказ видати після вступу рішення у законну силу.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 07.12.2015р.

Суддя Н.М. Бурда