РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015Справа №910/24807/15

За позовомДержавного Південного виробничо-технічного підприємства
доМіністерства оборони України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачаВійськової частини НОМЕР_1
простягнення 173 113,04 грн.
Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:не з`явився
від відповідача:Полтєв Є.О.
від третьої особи:не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне Південне виробничо-технічне підприємство (надалі «Підприємство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 173 113,04 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору про закупівлю послуг за державні кошти №56 від 06.11.2013 р. позивач надав послуги, а Військова частина НОМЕР_1 за надані послуги не розрахувалася, у зв`язку з чим на підставі Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 98 730,07 грн. та інфляційних у розмірі 74 383,23 грн.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.09.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 26.10.2015 р., залучено до участі у справі Військову частину НОМЕР_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.
Присутній в судовому засіданні представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував повністю з огляду на те, що дія Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» не розповсюджується на правовідносини, що стали підставою даного позову, а відтак у Міністерства оборони України не виник обов`язок відповідати за зобов`язаннями Військової частини НОМЕР_1 за договором №56 від 06.11.2013 р.
Ухвалами господарського суду міста Києва від 26.10.2015 р. та 11.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 11.11.2015 р. та 30.11.2015 р. у зв`язку із неявкою представника позивача та третьої особи.
Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, а його пояснення по суті спору були заслухані судом в попередньому судовому засіданні.
В судове засідання представник відповідача з`явився, надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.
В судове засідання представник третьої особи не з`явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується опублікованим на офіційному веб-порталі «Судова влада України» повідомленням.
Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 05.06.2014 р. № 01-06/745/2014 «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, повинна бути підтверджена відповідною довідкою (листом) підприємства зв`язку.
Форму відповідного документа законодавчо не визначено. Отже, ним може бути будь-який документ, виданий (надісланий) будь-якому адресатові підприємством зв`язку за підписом керівника (заступника керівника, іншої уповноваженої особи) такого підприємства, що свідчив би про неможливість пересилання поштової кореспонденції до Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Листом Київська міська дирекція Управління державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» № 30-626 від 23.06.2014 р. на лист Господарського суду міста Києва від 16.06.2014 р. № 04-18/149 щодо пересилання поштових відправлень до АР Крим та м. Севастополь повідомлено, що в зв`язку із силовим захопленням АР Крим та м. Севастополь та блокуванням поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» на території півострову усіх об`єктів поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» на території, півострову, національний оператор змушений тимчасово припинити прийом і доставку пошти в напрямку до АР Крим та м. Севастополь до врегулювання ситуації. Вказано, що на даний час приймання поштових відправлень до АР Крим та м. Севастополь об`єктами поштового зв`язку ДППЗ «Укрпошта» не здійснюється.
Таким чином, суд приходить до висновку, що третя особа повідомлена про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.
В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2013 р. між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та Підприємством (виконавець) був укладений договір про закупівлю послуг за державні кошти №56 (надалі «Договір»), за змістом якого виконавець зобов`язується у 2013 році надати послуги, зазначені в відомості ремонтних робіт, підписаної сторонами, що додається, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.
Відповідно до п. 1.2 Договору найменування послуг: ремонт системи дистанційного керування, контролю та захисту головних двигунів типу «ОРІОН-2М» катеру-торпедолову «Херсон». Кількість послуг визначена у ремонтній відомості на 2013 рік.
Згідно з п. 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником наданих послуг протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання та здавання наданих послуг та пред`явлення виконавцем рахунку на оплату послуг.
На виконання умов Договору позивачем було надано Військовій частині НОМЕР_1 послуги на суму 98 730,07 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом приймання та здавання наданих послуг №1 від 20.12.2013 р.
Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням Військовою частиною НОМЕР_1 грошового зобов`язання по оплаті поставленого згідно Договору товару, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі суму 98 730,07 грн.,
Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано, а Військовою частиною НОМЕР_1 прийнято послуги на загальну суму 98 730,07 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом приймання та здавання наданих послуг №1 від 20.12.2013 р.
Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.1 Договору грошове зобов`язання по сплаті заборгованості за надані позивачем послуги повинно було бути виконане протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання та здавання наданих послуг.
Позивач вказує, що у зв`язку з подіями, які відбуваються в АР Крим, Військова частина НОМЕР_1 позбавлена можливості погасити заборгованість за Договором, а відтак відповідальність за її зобов`язаннями несе Міністерство оборони України.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, а також за шкоду і збитки, заподіяні довкіллю, правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. Військова частина як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України.
В той же час, Закон України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» визначає правові засади здійснення у Збройних Силах України господарської діяльності, встановлює умови і гарантії її організації та державної підтримки.
При цьому, за змістом ст. 1 вказаного Закону господарська діяльність у Збройних Силах України - це специфічна діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України (далі - військові частини), пов`язана із забезпеченням їх повсякденної життєдіяльності і яка передбачає ведення підсобного господарства, виробництво продукції, виконання робіт і надання послуг, передачу в оренду рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки) в межах і порядку, визначених цим Законом.
В даному випадку із встановлених судом обставин не вбачається, що заборгованість Військової частини НОМЕР_1 перед позивачем утворилася внаслідок господарської діяльності такої особи з ведення підсобного господарства, виробництва продукції, виконання робіт і надання послуг, передачі в оренду військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки) з метою одержання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ.
З огляду на викладене, застосування в даному випадку приписів Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» є безпідставним, а відтак в задоволенні позовних вимог Підприємства до Міністерства оборони України про стягнення заборгованості за надані на підставі умов Договору послуги у розмірі 98 730,07 грн. необхідно відмовити.
Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення основної суми боргу, підстави для задоволення позову в частині стягнення інфляційних у розмірі 74 383,23 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання у суду відсутні.
За таких обставин, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.
Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Державного Південного виробничо-технічного підприємства відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.12.2015 р.

Суддя В.П. Босий