ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р.Справа № 922/5422/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр'єва Національної академії аграрних наук України (м. Харків)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроексперт" (Харківська обл., с. Радгоспне)
про стягнення 17170,00 грн.,
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 17170,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань по оплаті авторської винагороди за ліцензійним договором №34-13 на передачу прав на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 25.04.2013 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.11.2015 р. розгляд справи був відкладений на 23.11.2015 р. о 14:00 год.

Позивач надав заперечення щодо відомостей, вказаних відповідачем у акті звірки взаємних розрахунків від 02.10.2015 р. за ліцензійним договором №34-13 від 25.04.2013 р.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи під розпис.

Відповідач відзив на позов та витребувані документи суду не надав.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

25.04.2013 р. між сторонами був укладений ліцензійний договір №34-13 на передачу прав на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії (надалі договір), за яким ліцензіар (позивач) передає невиключне право на використання гібридів кукурудзи Русич, площа 30 га, шляхом надання насіння батьківських компонентів: Харківський 40 М в кількості 440 кг та батьківська форма Алмаз МВ в кількості 320 кг та Подих МВ, площа посіву 30 га, материнська форма Іра в кількості 470 кг, а ліцензіат приймає невиключне право на використання гібридів кукурудзи Русич та Подих МВ обсягом 180 тон.

Відповідно до п. 1.2 договору "невиключна ліцензія" - це ліцензія, якою ліцензіар передає право ліцензіату на використання гібриду, використання батьківських компонентів, залишаючи за собою право надавати дозвіл або забороняти використання даного насіння іншими особами, а також використовувати його самостійно.

Згідно з п. 2.3 вказаного договору ліцензіат зобовязується своєчасно виплачувати ліцензіару винагороду на умовах, зазначених у розділі 4 до договору.

Відповідно до п. 4.1 цього договору як за надання прав, передбачених цим договором та за передачу технологічної документації ліцензіат сплачує ліцензіару роялті (винагороду) в сумі 17170,00 грн. (без ПДВ), що становить 35% від вартості наданого насіння без ПДВ, згідно п. 1.1 (в кількості 1230 кг на суму 58949,88 грн.), яку ліцензіат попередньо 100% перераховує на рахунок ліцензіара протягом 30 днів від дати рахунку.

26.04.2013 р. сторонами був підписаний акт №465 приймання-здавання робіт на суму 17170,00 грн.

Вищезазначений акт є додатком до рахунка №963 від 26.04.2013 р. про сплату роялті за кукурудзу звичайну (батьківські компоненти) на суму 17170,00 грн.

Позивач надав копію виписки по рахунках за 22.04.2014 р., з якої убачається, що відповідач сплатив роялті за насіння кукурудзи по рахунку №640 від 08.05.2013 р. та по рахунку №963 від 26.04.2013 р. в загальній сумі 10000,00 грн.

Позивач, у запереченнях щодо відомостей, вказаних відповідачем у акті звірки взаємних розрахунків від 02.10.2015 р. за ліцензійним договором №34-13 від 25.04.2013 р., вказує, що зазначені відповідачем в акті звірки взаємних розрахунків відомості не відповідають дійсності, посилаючись на рішення господарського суду Харківської області від 27.10.2015 р. по справі №922/5425/15, яким встановлено, що ТОВ "Агроексперт" (відповідач) у квітні 2014 р. повністю погасив заборгованість за договором №93-А на надання прав на використання сорту(ів) рослин на умовах невиключної ліцензії від 08.05.2013 р. за рахунком №640 від 08.05.2013 р. в сумі 7652,00 грн. згідно банківської виписки.

Як вказує сам же позивач у наданих запереченнях, від сплаченої у квітні 2014 р. суми 10000,00 грн. - 7562,00 грн. - це сума боргу за справою №922/5425/15, та залишок становить 2438,00 грн.

Таким чином, кошти в сумі 2438,00 грн. - це частково сплачене відповідачем до подачі позову (22.09.2015 р.) роялті за насіння кукурудзи по рахунку №963 від 26.04.2013 р., що є предметом розгляду даної справи.

17.10.2014 р. позивач надіслав відповідачу претензію №1/2а-05/1057 від 16.10.2014 р. з вимогою протягом 30 днів з дня одержання претензії виконати прийняті зобовязання по оплаті на загальну суму 543518,34 грн., в тому числі за ліцензійним договором №34-13 від 25.04.2013 р. в сумі 17170,00 грн., що підтверджується копією фіскального чеку від 17.10.2014 р., але відповідач заборгованість не сплатив та відповіді не надав.

28.01.2015 р. позивач надіслав відповідачу претензію №1/2а-05/78 від 23.01.2015 р. з вимогою протягом 30 днів з дня одержання претензії виконати обовязок по оплаті на загальну суму 494051,90 грн., в тому числі за ліцензійним договором №34-13 від 25.04.2013 р. в сумі 17170,00 грн., яку відповідач отримав 03.02.2015 р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (виплату поштового переказу), але заборгованість не сплатив та відповіді позивачу не надав.

Як вказує позивач у позовній заяві, відповідач звернувся до нього з листом №18 від 09.06.2015 р., в якому запропонував надати позивачу готову продукцію кукурудзу, але позивач не прийняв запропоновану пропозицію відповідача, оскільки кукурудза урожаю минулого, 2014 р., не користується попитом на аграрному ринку та ця пропозиція не враховує інтерес позивача, що суперечить п. 2 ст. 193 ГК України.

Відповідно до п. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Предметом ліцензійного договору не можуть бути права на використання об'єкта права інтелектуальної власності, які на момент укладення договору не були чинними.

Згідно зі ст. 420 ЦК України до обєктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать сорти рослин.

Статтею 422 ЦК України передбачено, що право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим кодексом, іншим законом чи договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про охорону прав на сорти рослин" патент - охоронний документ, що засвідчує майнове право інтелектуальної власності на сорт рослин.

Державною службою з охорони прав на сорти рослин Міністерства аграрної політики України були видані позивачу патенти на сорт рослин за №08166 на кукурудзу Подих МВ з датою державної реєстрації прав на сорт 01.07.2008 р., датою пріоритету 01.12.2005 р., а також за №130061 на кукурудзу звичайну Русич з датою державної реєстрації майнових прав інтелектуальної власності на сорт рослин 18.10.2013 р., датою пріоритету 23.11.2009 р., що підтверджується копіями вказаних патентів.

Як убачається із наданого позивачем листа Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України №15-10-3/25724 від 27.10.2015 р., сорти кукурудзи звичайної Подих МВ та Русич, в період 2013 р. з Державного реєстру сортів рослин, придатних для поширення в Україні та Державного реєстру прав інтелектуальної власності на сорти рослин не виключались, тобто, як вказує Державна ветеринарна та фітосанітарна служба України права були чинні протягом запитуваного періоду, а саме 2013 р., та станом на даний час знаходяться в Державному реєстрі сортів рослин, придатних для поширення в Україні та Державному реєстрі прав інтелектуальної власності на сорти рослин.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за ліцензійним договором №34-13 на передачу прав на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 25.04.2013 р. в повному обсязі або будь-яких заперечень.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне в позові відмовити частково, в частині сплаченого відповідачем до подачі позивачем позову роялті в сумі 2438,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 179, 193 ГК України, ст.ст. 420, 422, 525, 526, 530, 629, 1109 ЦК України, Законом України "Про охорону прав на сорти рослин", ст.ст. 33-35, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроексперт" (62408, АДРЕСА_1. Код ) на користь Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр'єва Національної академії аграрних наук України (61060, м. Харків, пр. Московський, буд. 142. Код ) заборгованість за ліцензійним договором №34-13 на передачу прав на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 25.04.2013 р. в сумі 14732,00 грн. та судовий збір в сумі 1045,05 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_1