РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015Справа №910/26834/15

За позовом Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України

до Державного науково-дослідного інституту спеціального зв'язку та захисту інформації

про стягнення 13 998,05 грн.

Суддя М.М. Якименко

Представники сторін:

від позивача: Кузнецов Д.В. - за довіреністю від 17.07.2015 року;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до Державного науково-дослідного інституту спеціального зв'язку та захисту інформації про стягнення 13 998,05 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо своєчасності поставки товару згідно умов Договору №148 на виготовлення та постачання науково-технічної продукції від 17.09.2014 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов стягнувши з відповідача на свою користь 13 998,05 грн. - штрафних санкцій (з яких: 7 332,31 грн. - пені, 6 665,74 грн. - штрафу у розмірі 7% за прострочення строку поставки понад 30 днів).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.10.2015 року порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 11.11.2015 року.

10.11.2015 року через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 11.11.2015 року оголошено перерву до 02.12.2015 року.

В судове засідання 02.12.2015 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались на всі відомі адреси, в тому числі на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 02.12.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 02.12.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2014 року між Українським науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (далі по тексту - позивач, замовник) та Державного науково-дослідного інституту спеціального зв'язку та захисту інформації (далі по тексту - постачальник, відповідач) укладено Договір №148 на виготовлення та постачання науково-технічної продукції (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) Постачальник зобов'язується у порядку та на умовах, визначених цим Договором, на своїх виробничих площах, що знаходяться за адресою: 03142, м. Київ, вул. Максима Залізняка 6, виготовити та поставити захищене автоматизоване робоче місця спеціального призначення для проведення комп'ютерних експертних досліджень електронних носіїв інформації (накопичувачів на твердих магнітних дисках, накопичувачів на гнучких магнітних дисках, флеш-накопичувачів, оптичних дисків та інших носіїв інформації) (далі - ЗАРМ експерта), які містять відомості, що становлять державну таємницю, (далі разом - Продукція), а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити вартість такої Продукції.

Згідно з п. 3.1. Договору, загальна вартість Продукції становить 79 354,00 грн. (сімдесят дев'ять тисяч триста п'ятдесят чотири гривні 00 копійок), крім того ПДВ за ставкою 20% - 15 870,80 грн. (п'ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят гривень 80 копійок), разом 95 224,80 грн. (дев'яносто п'ять тисяч двісті двадцять чотири гривні 80 копійок).

Розрахунки проводяться шляхом здійснення Замовником попередньої оплати в розмірі 100% від загальної суми, встановленої пунктом 3.1.1. розділу 3 цього Договору (п. 3.1.1. Договору).

Відповідно до п. 3.5. Договору, виготовлення та поставка Продукції здійснюється Постачальником протягом 90 (дев'яноста) календарних днів з моменту надходження коштів згідно з п. 3.1.2 цього Договору на реєстраційний рахунок Постачальника.

30.09.2014 року на виконання умов договору позивачем оплачено вартість товару на підставі п. 3.1.1. Договору, що підтверджується платіжним дорученням №1002 від 30.09.2014 року а суму 95 224,80 грн.

Таким чином, товар повинен бути поставлений відповідачем позивачу на протязі 90 днів з моменту здійснення оплати, а так як оплата була здійснена 30.09.2014 року то повар повинен бути поставлений у строк до 30.12.2014 року (включно).

17.03.2015 року відповідачем на виконання умов договору поставлено, а позивачем прийнято товар на загальну суму 95 224,80 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі продукції (товарів) від 17.03.2015 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено умови Договору щодо своєчасності поставки товару, в зв'язку з чим позивачем на підставі ст. 231 ГК України нараховано відповідачу 13 998,05 грн. - штрафних санкцій (з яких: 7 332,31 грн. - пені, 6 665,74 грн. - штрафу у розмірі 7% за прострочення строку поставки понад 30 днів).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, здійснив 100% передоплату за товар згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору поставив товар з запізненням (замість 30.12.2014 року поставив 17.03.2015 року).

Відповідач припустився порушення зобов'язання щодо вчасної поставки товару, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції які за розрахунками позивача становлять 13 998,05 грн. (з яких: 7 332,31 грн. - пені, 6 665,74 грн. - штрафу у розмірі 7% за прострочення строку поставки понад 30 днів).

Згідно з розділом 5 Договору, у разі невиконання або неналежного виконання однією зі Сторін умов цього Договору, винна Сторона відшкодовує іншій Стороні заподіяні таким невиконанням або неналежним виконанням збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (ч. 2 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», Господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також враховуючи відзив відповідача, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6 665,74 грн. - штрафу у розмірі 7% за прострочення строку поставки понад 30 днів, нормативно та документально доведені, нараховані відповідно до законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 7 332,31 грн. пені не підлягають задоволенню в зв'язку з тим, що даний вид відповідальності (пеня) не передбачений умовами договору.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного науково-дослідного інституту спеціального зв'язку та захисту інформації (03142, м. Київ, ВУЛИЦЯ МАКСИМА ЗАЛІЗНЯКА, будинок 6; ) на користь Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (03113, м. Київ, Солом'янський район, вул. Миколи Василенка, будинок 3; ) 6 665 (шість тисяч шістсот шістдесят п'ять) грн. 74 коп. - штрафу у розмірі 7% за прострочення строку поставки понад 30 днів, 580 (п'ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

3. В решті задоволення позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 07.12.2015 року.