ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

26 листопада 2015 р.

Справа № 902/897/15

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Стефанів Т. В., суддів: Банасько О. О., Яремчук Ю. О.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №902/897/15

за позовом: ОСОБА_1,

02068, АДРЕСА_1

до: Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemirof" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, 31)

про стягнення 46 789, 87 грн заборгованості по виплаті заробітної плати за частину березня та квітень 2014 року

за участю :

позивача - ОСОБА_1 згідно паспорта;

представника позивача ОСОБА_1, за довіреністю; ОСОБА_2, угода про надання правової допомоги;

представника відповідача, ОСОБА_3 - за довіреністю.

присутній ОСОБА_4 за паспортом

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", в якому просить суд стягути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за частину березня та квітень 2014 року в сумі 46 789,87 грн.

В судовому засіданні 25.11.2015 року позивачем заявлено усне клопотання про продовження строку розгляду справи в порядку ст.69 ГПК України.

В задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, оскільки ухвалою суду від 06.11.2015 року строк вирішення спору вже продовжено на 15 днів.

Також судом 25.11.2015 року відмовлено в задоволенні поданого представником відповідача клопотання про зупинення провадження у цій справі до розгляду цивільної справи №753/20491/15-ц від 03.11.2015 року з підстав необгрунтованості та невідповідності приписам ст.79 ГПК України.

В судовому засіданні 25.11.2015 року оголошувалась перерва до 26.11.2015 року.

В судове засідання 26.11.2015 року прибули представники обох сторін, позивач ОСОБА_1 брав участь у судовому засіданні за допомогою засобів відеоконференцзв'язку в приміщенні Київського апеляційного господарського суду.

В судовому засіданні 26.11.2015 року позивач та представник позивача підтримали в повному обсязі позовні вимоги та просив їх задовільнити, з підстав вказаних у позові та наданих суду поясненнях.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позову.

Як вбачається із наданих позивачем доводів та пояснень, долучених до матеріалів справи, з 03.03.2014 року ОСОБА_1 обіймав посаду директора юридичного департаменту Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff(наказ № 159/1- НК від 03.03.2014 року про переведення).

Наказом №815/К від 29.04.2014 року звільнено ОСОБА_1 з посади Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" 30 квітня 2014 року за власним бажанням, згідно статті 38 Кодексу законів про працю України.

З вказаним наказом ознайомлено під розпис та внесено відповідний запис до трудової книжки.

При цьому роботодавцем ДП УГК "Nemiroff" не було здійснено з позивачем повного розрахунку при звільненні, і, як стверджує позивач, не виплачено заробітну плату за частину березня і за квітень 2014 року в сумі 46 789,87 грн, в той час як останнім належним чином виконувалась робота в даний період (участь в судових засіданнях 04.04.2014 року, 15.04.2014 року, 17.04.2014 року, 22.04.2014 року; підготовка процесуальних документів, здійснення поточного керівництва діяльністю департаменту, розподіл між працівниками завдань та перевірка їх виконання). Вважає, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/11485/14-ц від 24.07.2014 р. встановлено та не потребують додаткового доказування в порядку статті 35 ГПК України ряд фактів: 1. факт, що з 03.03.2014 року ОСОБА_1 обіймав посаду Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" ; 2. факт, що з 03.03.2014 року посадовий оклад ОСОБА_1 на посаді Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff"становив 31 200,00 грн; 3. факт, що 30.04.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з посади Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України.

Крім того, на підтвердження, як зазначає позивач, "юридичного факту" призначення ОСОБА_1 на посаду Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" позивач стверджує, що цьому слугують 5 доказів, зокрема 1) наказ ДП УГК "Nemiroff" № 159/1- НК від 03.03.2014 року про переведення ОСОБА_1 з посади Заступника Директора юридичного департаменту ; 2. запис №8 від 03.03.2014 року в трудовій книжці ОСОБА_1 (серія АВ №0955447), в якому зазначено: "Переведено на посаду директора юридичного департаменту" на підставі наказу № 159/1- НК від 03.03.2014 року; 3) довідка ДП УГК "Nemiroff" від 11.03.2014 року, в якій зазначається посада та посадовий оклад Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff"; 4) наказ №815/К від 29.04.2014 року ДП УГК "Nemiroff про звільнення ОСОБА_1 посади Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" 30 квітня 2014 року за власним бажанням, згідно статті 38 Кодексу законів про працю України; 5) рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/11485/14-ц від 24.07.2014 р.,в мотивувальній частині якого встановлено факт, що ОСОБА_1 обіймав посаду Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff".

Також позивач звертає увагу суду на пояснення працівників юридичного департаменту та інших відділів стосовно обізнаності останніх про перебування позивача на посаді Директора Юридичного департаменту та фактичне виконання відповідних посадових обов'язків. Наголошує на тому, що відповідач достеменно знав ще з травня 2014 року, що ОСОБА_1 обіймав посаду Директора юридичного департаменту підприємства, однак не вжив жодних дій щодо скасування вказаного наказу про переведення (чи то в судовому порядку, чи в порядку винесення іншого наказу).

Станом на день звернення до суду заборгованість по заробітній платі залишається непогашеною.

З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за частину березня та квітень 2014 року в сумі 46 789,87 грн.

Натомість за твердженнями відповідача, ОСОБА_1 працював на Дочірньому підприємстві Українська горілчана компанія Nemiroffз 01.08.2007 року на різних посадах в юридичному департаменті, зокрема з 03.10.2011 року обіймав посаду заступника директора юридичного департаменту та був звільнений з ДП УГК Nemiroff з вказаної посади з 29.08.2014 року за прогул в порядку п.4 ст.40 КЗпП України наказом №323-НК від 29.08.2014 року. Копія даного наказу була направлена позивачу рекомендованим листом від 01.09.2014 року 02.09.2014 року. Даний наказ є чинним, не скасований або визнаний в судовому порядку недійсним. Крім того, вказаним листом позивача повідомлено що нарахована йому до виплати сума 79 717,43 гривень перерахована на його ім'я в ПАТ ОСОБА_5 ОСОБА_2 по системі Аваль-Експрес, а також роз'яснено, що кошти можуть бути отримані позивачем в будь-якому зручному для нього відділенні Банку при пред'явленні Банку паспорту та ідентифікаційного податкового номеру.

Стосовно наявності наказу від 03.03.2014 року про переведення позивача з посади заступника Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" на посаду Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff", підписаного заступником генерального директора ДП "Українська горілчана компанія Nemiroff ОСОБА_6 відповідач зауважує, про відсутність вказаного наказу на підприємстві та про наявніть якого останньому стало відомо тільки з судової справи.

Стосовно Наказу №815/К від 29.04.2014 року звільнення ОСОБА_1 з посади Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" 30 квітня 2014 року за власним бажанням, згідно статті 38 Кодексу законів про працю України, підписаного заступником генерального директора ДП "Українська горілчана компанія Nemiroff ОСОБА_6 вказує на те, що станом на день подання заяви позивачем про звільнення за власним бажанням 15.04.2014 року у ОСОБА_6 як заступника директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" були відсутні повноваження щодо укладення договорів з працівниками, та, зокрема, в частині припинення трудових відносин.

Також відповідачем зауважено, що 17.04.2014 року ДП "Українська горілчана компанія Nemiroff направило лист вих. № 87-15/0332 на адресу ОСОБА_1, в якому останнього повідомлено про зміну керівництва ДП "Українська горілчана компанія Nemiroff, викликано на підприємство з метою швидкого відновлення документів для вчасної виплати заробітної плати та інших обов'язкових виплат й встановлення факту наявності трудових відносин.

13.05.2014 року ДП "Українська горілчана компанія Nemiroff направило лист вих. № 78-15/0403 на адресу ОСОБА_1, де зазначалось про відсутність повноважень у ОСОБА_6 на видачу та підписання наказу №815/К від 29.04.2014р. Про звільнення, й повторний виклик на підприємство з метою належного оформлення всіх документів та недопущення порушення його трудових прав.

Також 18.03.2014 року на адресу ОСОБА_1 ДП "Українська горілчана компанія Nemiroff направило лист від 14.03.2014 року про відкликання усіх довіреностей, виданих за підписом будь-яких осіб, крім Генерального директора ДП "Українська горілчана компанія Nemiroff ОСОБА_7 та прохання повернути протягом одного дня з моменту отримання повідомлення оригінал довіреності б/н від 23.09.2011 року і інших довіреностей, виданих на його ім'я, що, на думку відповідача, додатково спростовує факт належності представництва ДП "Українська горілчана компанія Nemiroff ОСОБА_1 у судових засіданнях. Більше того, вказане знайшло своє підтвердження у справі №910/3478/14 (ухвала господарського суду міста Києва від 01.08.2014 року, якою позовну заяву від 04.03.2014 року від імені ДП "Українська горілчана компанія Nemiroffпідписано представником ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.81 ГПК України, при цьому в мотивувальній частині ухвали судом зазначено, що ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності від 23.09.2011 року, виданої ОСОБА_8 та підписав позовну заяву від імені ДП "Українська горілчана компанія Nemiroff, не був уповноваженим представником підприємства та не є таким на час розгляду справи).

Крім того, відповідачем наголошено на тому, що позивачем не надано суду жодного належного і допустимого доказу, який би спростовував факт, що з 03.03.2014 року по 30.04.2014 року ОСОБА_1 обіймав посаду Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff", належно виконував трудові обовязки.

Будь-яких доказів, що вказаний наказ щодо звільнення позивача з 29.08.2014 року був скасований, або визнаний в судовому порядку недійсним, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття чи підтвердження факту не отримання його позивачем. Факт отримання зазначених коштів позивачем не оспорюється.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду відповідачем проведено повний розрахунок з позивачем, а тому, на думку відповідача, позов є безпідставним та необгрунтованим з урахуванням чого відповідач клопотав про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, згідно з якою суди (загальної юрисдикції) розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин.

Проте статтею 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції Закону України № 4212 від 22.12.2011 року з наступними змінами та доповненнями) встановлено особливу підвідомчість, підсудність, підстави для порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначеною статтею встановлено, що справи про банкрутство підвідомчі господарським судам і розглядаються ними за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або місцем проживання боржника - фізичної особи.

Відповідно до п.4 ст. 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

В провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/798/14 про банкрутство Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff.

З огляду на вищезазначене, вказана справа підсудна господарському суду Вінницької області.

Відповідно до частин 1,4 ст. 89 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 5 вказаної статті, зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.08.2015, сформованого та виданого державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_9 Г, станом на 06.08.2015 року особою, яка уповноважена представляти юридичну особу Дочірнє підприємство Українська горілчана компанія Nemiroff у правовідносинах з третіми особами, або особою, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про нявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, є ОСОБА_7, дата його обрання (призначення) керівником та підписантом - 25.10.2011 р.

Відповідні відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців підтверджено інформацією, яка містилась і на офіційному порталі Державного підприємства Інформаційно-ресурсний центр Міністерства юстиції України на час звернення з позовною заявою до суду.

Відповідно до підпунктів 5.6.51, 5.6.5.14 пункту 5.6.5 Статуту Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff, затвердженого рішенням №27-06-2011 компанії NEMIROFF HOLDINGS LIMITED від 27 червня 2011 року, зареєстрованого державним реєстратором Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області 07 липня 2011 року, Генеральний директор без довіреності діє від імені Підприємства, представляє його інтереси в інших підприємствах, організаціях і державних органах; укладає трудові договори з посадовими особами, виконавчим персоналом та працівниками Підприємства; здійснює прийняття та звільнення працівників Підприємства.

Як підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_7 приступив до виконання обов'язків генерального директора Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff 12.03.2014 року, який, згідно з виданим ним наказом від 19 березня 2014 року до 30 квітня 2014 року включно, є єдиною особою, яка мала право підпису будь-яких документів, заяв, звернень, договорів, доручень, довіреностей та інших документів, в тому числі, але не виключно, таких, що створюють юридичні наслідки для Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff.

Доводи представника позивача про наявність ухвал про забезпечення позовів у адміністративній та господарській справах про заборону державним реєстраторам на вчинення реєстраційних дій як на доказ відсутності належних повноважень у ОСОБА_7В ., як у керівника Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff - Генерального директора, суд оцінює критично, оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, будь-які дані про іншу особу, ніж про ОСОБА_7, як про керівника підприємства, не вносились.

З наданих позивачем доказів убачається, що 15.04.2014р. ОСОБА_1 написав заяву про звільнення за власним бажанням на ім'я Генерального директора ДП УГК Nemiroff, не зазначивши конкретного прізвища, імені та по-батькові посадової особи.

Дослідженням наданої суду копії наказу від 29 квітня 2014 року №815/К встановлено, що наказ виданий від імені заступника генерального директора ДП УГК Nemiroff ОСОБА_6

Зазначеним наказом вирішено: Звільнити 30 квітня 2014 року ОСОБА_1 з посади Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" 30 квітня 2014 року за власним бажанням, згідно статті 38 Кодексу законів про працю України. Підстава: заява ОСОБА_1 від 15.04.2014 року. Останнім робочим днем працівника вважати 30 квітня 2014 року. Бухгалтерії ДП УГК Nemiroff провести повний розрахунок зі звільненим працівником, а також нарахувати компенсацію за час невикористаних працівником відпусток. Відділу кадрів ДП- УГК Nemiroff забезпечити належне заповнення трудової книжки та видачу заповненої трудової книжки працівнику в день звільнення (т.1, а.с. 248).

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що оригінал заяви ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України від 15 квітня 2014 року, копії якої було отримано Дочірнім підприємством Українська горілчана компанія Nemiroff з рекомендованим листом від 05.05.2014 р., на підприємстві відсутній.

Будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що оригінал зазначеної заяви подавався позивачем на розгляд генеральному директору ДП Українська горілчана компанія Nemiroff ОСОБА_7, суду не надано та не зазначено джерел їх отримання.

Копії вказаних заяв не містять жодної відмітки про їх надходження та /або реєстрацію в ДП УГК Nemiroff, не містять резолюції уповноваженого власником органу, посадової особи, за результатами їх розгляду, не містять листка-погодження з безпосереднім керівником позивача, відсутнє і подання про звільнення з посади безпосереднього керівника позивача. Натомість, представником відповідача надано в матеріали справи заяви ОСОБА_1 про прийняття на роботу на посаду юрисконсульта в юридичний департамент від 01.08.2007 року, заява про переведення з посади юрисконсульта на посаду головного юрисконсульта із супроводу господарсько-договірної діяльності оподаткування з 03.09.2007 року (т.1, а.с.212, 214), які містять вказані реквізити.

З наданих до суду доказів убачається, що приступивши до виконання своїх обов'язків, як Генерального директора ДП Українська горілчана компанія Nemiroff, ОСОБА_7 було видано наказ від 12 березня 2014 року, яким у зв'язку з виробничою необхідністю та приймаючи до уваги зникнення печаток, що використовувалися на підприємстві, з метою безперебійної роботи та уникнення фактів підробки документів, було введено в обіг з 12 березня 2014 року на підприємстві шість нових печаток, зразки яких були відображені в наказі.

Одночасно відповідачем були розміщені оголошення в газеті державної сфери розповсюдження Голос України №66 від 05 квітня 2014 року про те, що у зв'язку з втратою печаток, що використовувались в господарській діяльності Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff, починаючи з 12 березня 2014 року на підприємстві введені в обіг печатки нового зразка; печатки, які використовувались до 12 березня 2014 року, вважаються анульованими, також розміщений зразок печатки, що анульована.

Іншим оголошенням в тому ж номері газети Голос України повідомлено, що згідно внутрішнього наказу Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff до 30 квітня 2014 року право підпису будь-яких документів, заяв, звернень, договорів, доручень, довіреностей та інших документів, в тому числі, але не виключно, таких, що створюють юридичні наслідки для Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff, має одноособово Генеральний директор Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff ОСОБА_7.

Додатково, наказом №1 від 19.03.2014 року, встановлено, що до 30 квітня 2014 року право підпису будь-яких документів, заяв, звернень, договорів, доручень, довіреностей та інших документів, в тому числі, але не виключно, таких, що створюють юридичні наслідки для Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff, має одноособово Генеральний директор.

Згідно з актом від 28.03.2014 року, складеним інвентаризаційною комісією ДП УГК Nemiroff, на підприємстві було проведено інвентаризацію наявності трудових книжок та особових карток працівників №П-2 в період з 24 березня 2014 року по 28 березня 2014 року, в результаті якої виявлено, серед інших, особову картку ОСОБА_1 та не було виявлено його трудової книжки.

17.04.2014 року ДП УГК Nemiroff звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі Вінницької області з запитом про надання інформації стосовно працівників, які перебувають в трудових відносинах з підприємством.

Листом ПФУ в Немирівському районі Вінницької області від 22.04.2014 р. вих. № 685/06-47/03 відповідачу надано інформацію щодо працівників, які за відомостями ПФУ перебували в трудових відносинах з ДП Українська горілчана компанія Nemiroff в період з 01 лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року .

У Немирівській районній громадсько-політичній щотижневій газеті Прибузькі новини № 17(10651) від 24 квітня 2014 р. відповідачем розміщено оголошення про виклик осіб, які перебувають в трудових відносинах з боржником, з'явитися на територію підприємства.

17.04.2014 р. відповідачем на адресу можливих працівників підприємства, щодо яких було отримано інформацію з Пенсійного фонду України, були направлені листи з проханням надати пояснення, інформацію про наявність трудових відносин та з'явитися на робоче місце. Копії листів від 17 квітня 2014 року вих. № 87-15/0332 з доказами їх направлення містяться в матеріалах справи. Адреса, за якою позивачу був направлений лист, відповідала даним його особової картки.

Отже, можна зробити обґрунтований висновок, що відповідачем вчинені всі можливі дії, направлені на недопущення порушення трудових прав позивача.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Перелік обов'язків, передбачений в ст. 139 КЗпП України, не є вичерпним, а тому може конкретизуватись у правилах внутрішнього трудового розпорядку, статутах і положеннях про дисципліну праці, трудових договорах, при укладенні контракту.

В свою чергу, позивачем не надано доказів, які б спростовували викладені представником відповідача обставини, не надано доказів зв'язатись після 19.03.2014 р. з відповідачем, як роботодавцем, з метою відновлення чи припинення трудових відносин.

Наданими суду доказами підтверджується факт отримання у травні 2014 року рекомендованого листа з описом вкладеного, відправленого 17.04.2014 року з м. Києва, не від позивача, а від імені ОСОБА_6

Згідно з описом вкладень у цінний лист на ім'я генерального директора ДП УГК Nemiroff ОСОБА_7 ОСОБА_6 було направлено оригінал наказу про звільнення ОСОБА_1, копія заяви про звільнення ОСОБА_1 та копія заяви про виплату йому грошової компенсації.

За змістом ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладенний на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, в тому числі у зв'язку з виходом на пенсію, власник, або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно ч.І, 4 та 5 ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.2.5 Інструкції, з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Згідно з актом інвентаризації від 28.03.2014 року в Дочірньому підприємстві Українська горілчана компанія Nemiroff, в особовій картці працівника ОСОБА_1 відсутній запис про його звільнення за власним бажанням на підставі наказу від 29.04.2014 №815/К.

Відповідно до вимог п. 4.1 Інструкції, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

В матеріали справи позивачем надано копію трудової книжки, в якій міститься запис про звільнення з посади Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" 30 квітня 2014 року за власним бажанням, згідно статті 38 Кодексу законів про працю України (наказ №815/К від 29.04.2014 року), вчинений заступником генерального директора ОСОБА_6

В той же час, як зазначалось вище та підтверджується матеріалами справи, станом на квітень 2014 року ОСОБА_6 не була уповноваженою особою на видачу наказу про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням.

Крім того, повноважність на підписання наказу про звільнення ОСОБА_6 також встановлено рішенням у справі 902/896/15 від 26.08.2015 року та підтверджено в постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 року, в якій зазначено : "... записи у трудовій книжці в частині визначення підстави та періоду звільнення позивача не породжують жодних правових наслідків, оскільки встановлені факти у даній справі у своїй сукупності та з огляду на підтвердження належними доказами у справі повноважень генерального директора відповідача - ОСОБА_7, зокрема, в частині припинення правовідносин з працівниками, спростовують повноваження заступника генерального директора ОСОБА_6 станом на квітень 2014 року. Відтак, наказ №824/К від 29.04.2014р. "Про звільнення працівника" не є за своєю правовою природою правоприпиняючим юридичним фактом, в силу дії якого трудові правовідносини між позивачем та відповідачем станом на 29 квітня 2014 року вважалися б припиненими. Між тим, наказ №323-НК від 29.08.2014 р. "Про звільнення працівника", за підписом Генерального директора ДП УГК Nemiroff ОСОБА_7, виданий особою, повноваження якої в цій частині не спростовано, в той же час, є чинним, в судовому порядку не оспорювався, у зв'язку з чим у колегії суддів не виникає сумнівів щодо оформлення зазначеного документу з дотриманням вимог чинного законодавства.

З огляду на вказане вище, позовні вимоги позивача є безпідставними, оскільки мотивуються на підставі тих документів, які видано неуповноваженою на те особою".

Також в матеріалах справи міститься рішення господарського суду Вінницької області у справі 902/616/15 від 04.06.2015 року, яке набрало законної сили, яким визнано незаконним та скасувано наказ Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff Про переведення ОСОБА_6 з посади директора юридичного департаменту Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff на посаду заступника генерального директора Дочірнього підприємства Українська горілчана компанія Nemiroff №159-НК від 03.03.2014 року.

В той же час, будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивач звернувся до уповноваженого власником органу з завою про звільнення в період з 15 по 30 квітня 2014 року включно, не надано. Суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для розірвання відповідачем трудового договору з позивачем на підставі копії заяви ОСОБА_1 від 15.04.2014 р.

Не спростовує цих обставин і вимога позивача, направлена ним на адресу відповідача 18.06.2014 року, до якої також не долучені оригінали заяв про звільнення та виплату компенсації за невикористані дні відпустки.

Враховуючи наведене, суд приймає до уваги, як обґрунтовані і доведені належними і допустимими доказами, доводи відповідача про звільнення позивача з 29 серпня 2014 року - наказом №323-НК.

Вказаний наказ №323-НК від 29.08.2014 року підписаний уповноваженою особою, містить печатку підприємства, в наказі зазначена підстава його прийняття, норма трудового законодавства.

Відповідачем на підтвердження наявності підстав для прийняття наказу про звільнення позивача суду надані: акт №6 від 29 серпня 2014 року Про відсутність працівників на території підприємства та робочих місцях комісії, призначеної наказом по ДП УГК Nemiroff від 21.03.2014 року за №21/03/2014/01, якою встановлено, що станом на 29.08.2014 року на робочі місця не з'явились та на робочих місцях не перебувають працівники, в тому числі, порядковий номер 16, ОСОБА_1, дата початку прогулу якого з 24.03.2014, табелі обліку використання робочого часу, листом ТОВ Ластівка ЛТД (орендодавцем приміщень офісу у місті Києві) №248 від 02.10.2014 p., відповідно до якого в період з березня по травень 2014 р. на території офісного приміщення ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" у місті Києві за адресою: м. Київ, вул. Іллінська, 8, позивач не з'являвся.

Як убачається з матеріалів справи, копія даного наказу була направлена позивачу рекомендованим листом 02.09.2014 року та отримана останнім особисто (т.1, а.с.112-114).

Наказ №323-НК від 29.08.2014 року є чинним, не скасований і в судовому порядку не оспорювався.

Відповідно, даний наказ є підставою для здійснення розрахунків відповідачем при звільненні працівника ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Рекомендованим листом від 01.09.2014 року, отриманим ОСОБА_1, відповідачем направлено копію наказу про звільнення з ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" за ч.4 ст.40 КЗпП у зв'язку з прогулом та повідомлено, що нараховано йому до виплати сума 79 717 гривень 43 копійок, повідомлено, що вказані кошти були перераховані відповідачем на його ім 'я в ПАТ ОСОБА_5 ОСОБА_8 по системі ОСОБА_8 - Експрес, а також роз'яснено, що грошові кошти можуть бути отримані позивачем в будь-якому зручному для нього відділенні Банку при пред'явленії паспорту та ідентифікаційного податкового номеру.

Факт перерахування відповідачем позивачу грошових коштів в сумі 79 717, 43 грн за період з 01.03.2014 року по 18.06.2015 року підтверджується довідкою про стан розрахунку по заробітній платі №14-05/210 від 11.08.2015 року (т.1, а.с.67), копіями платіжних доручень, доказів на спростування цього позивачем не надано.

В силу дії норм ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в позовній заяві.

Більше того, не спростовано відповідних повноважень генерального директора ДП УГК Nemiroff ОСОБА_7 в частині припинення трудових правовідносин з працівниками та не підтверджено повноважень в цій частині станом на квітень 2014 року заступника генерального директора ОСОБА_6

Стосовно преюдиційних фактів, про які зазначає позивач, що встановлені рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/11485/14-ц від 24.07.2014 р., суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року із змінами та доповненнями).

Як вбачається із вказаного рішення (т.1, а.с.18-19), предметом розгляду було стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. За наявними у справі матеріалами судом винесено рішення про задоволення позову в повному обсязі. В той же час судом не досліджувався наказ №815/К від 29.04.2014 року про звільнення ОСОБА_1 із посади Директора юридичного департаменту ДП УГК Nemiroff, наказ про переведення від 03.03.2014 року ОСОБА_1 на посаду Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" , з огляду на що у суду відсутні підстави для застосування приписів ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України .

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Стосовно пояснень, які надійшли до господарського суду від ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 Є, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 щодо перебування ОСОБА_1 на посаді Директора юридичного департаменту, суд оцінює критично, так як останні спростовуються наявними у справі письмовими доказами, про що зазначалось вище.

Враховуючи наведене, правових підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за частину березня та квітень 2014 року в сумі 46 789,87 грн суд не вбачає, а тому в задоволенні позову відмовляє.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом враховано приписи п. 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", за яким позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення заробітної плати та за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин.

Керуючись ст. ст. 43, 45, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

в задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 01 грудня 2015 р.

Головуючий суддя Стефанів Т. В.

суддя Банасько О. О.

суддя Яремчук Ю. О.

віддрук. прим.:

1 - до справи.