РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Справа № 924/1894/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Василишин А.Р. ,

судді Коломис В.В.

при секретарі Вавринчук А.І.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - ОСОБА_1

від третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ФОП ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 23.10.15 р. у справі № 924/1894/14

за позовом Кам'янець-Подільської центральної районної лікарні

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Кам'янець-Подільської районної ради

про виселення відповідача по справі ФОП ОСОБА_2 із приміщення площею 78 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу ОСОБА_3 - ОСОБА_4 центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги, за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 23.10.2015 року у справі № 924/1894/14 (суддя ) відмовлено в задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання наказу господарського суду Хмельницької області №924/1894/15 від 02.09.2015р. таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач - ФОП ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить останню скасувати з підстав порушення норм процесуального права. Зазначає, що між відповідачем та позивачем 01.08.08р. укладено договір оренди приміщення, яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу ОСОБА_3 - ОСОБА_4 центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги, за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30, ОСОБА_3 - Подільського району. Факт передачі орендованого майна Позивачем підтверджується актом прийому - передачі. Разом з цим, 05.02.15р. відповідачем на підставі договору суборенди передано приміщення, яке є предметом спору в суборенду ФОП ОСОБА_5 На підставі даного договору суборенди приміщення передано по акту приймання - передачі ФОП ОСОБА_5 Таким чином, ФОП ОСОБА_2 зазначає, що з моменту передачі предмету оренди ФОП ОСОБА_5, яке є предметом спору вибуло з володіння та користування відповідача. Отже, відповідач не має змоги добровільно виконати рішення суду та виданий судом наказ №924/1894/14, у зв'язку із тим, що приміщення, яке є предметом спору, не перебуває у володінні відповідача.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представники позивача та третьої особи письмових відзивів на апеляційну скаргу не подали, в судове засідання не з'явились та про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду Хмельницької області від 23.10.2015 року у справі № 924/1894/14 залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Хмельницької області від 27.04.2015р., залишеного без змін постановою рівненського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 23.07.2015р., позов ОСОБА_3 - ОСОБА_4 центральної районної лікарні с. Жовтневе, ОСОБА_3 - Подільський район, Хмельницька область до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 м. Кам'янець -ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 районної ради про виселення відповідача по справі ФОП ОСОБА_2 із приміщення площею 78 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу ОСОБА_3 - ОСОБА_4 центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги, за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30, ОСОБА_3 - Подільського району задоволено. Зобов'язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 звільнити приміщення площею 78 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі головного корпусу ОСОБА_3 - ОСОБА_4 центральної районної лікарні напроти швидкої допомоги, за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30, ОСОБА_3 - Подільського району та стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - ОСОБА_4 центральної районної лікарні 1218,00 грн. судового збору.

02.09.2015р. господарським судом Хмельницької області видано відповідні накази.

23.09.2015р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання наказу №924/1894/14 від 02.09.2015р. та надано боржнику строк для добровільного виконання до 08.10.2015р.

Відповідач звернувся до господарського суду Хмельницької області з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Обгрунтовуючи заяву, відповідач вказує, що спірне приміщення передано ним в суборенду ФОП ОСОБА_5 за договором від 05.02.2015 р., а тому відповідач позбавлений можливості виконати рішення суду з огляду на те, що приміщення не перебуває у його володінні.

В підтвердження викладених обставин заявником подано в матеріали справи копії договору оренди нежитлового приміщення, укладеного між Кам'янець-Подільською центральною районною лікарнею та ФОП ОСОБА_2, предметом якого є оренда на 1 поверсі головного корпусу навпроти швидкої допомоги, загальною площею 70,0 м2, що знаходиться за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30.

Термін чинності договору три роки (п.1.3 Договору).

До вищезазначеного договору заявником додано акт приймання-передачі майна, що передається в оренду.

В подальшому, 05.02.2015р. ФОП ОСОБА_2 на підставі договору суборенди передала ФОП ОСОБА_5 у тимчасове володіння та користування приміщення площею 78 м2, що знаходиться за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30. Строк оренди складає два роки (п.4.1. Договору). До вказаного договору суборенди також додано акт прийому-передачі об'єкту оренди від 05.02.2015р.

Надаючи оцінку викладеним обставинам, колегією суддів приймається до уваги наступне.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до державних податкових інспекцій.

Господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом (ст. 117 ГПК України).

Відтак, даною статтею передбачено вичерпний перелік підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, зокрема якщо його видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково. При цьому обставини, на які посилається заявник в заяві, не вказані у зазначеній вище нормі закону.

Оцінюючи надані заявником докази, а саме - договір оренди нежитлового приміщення від 01.08.2008р., укладений між Кам'янець-Подільською центральною районною лікарнею та ФОП ОСОБА_2, предметом якого є оренда на 1 поверсі головного корпусу навпроти швидкої допомоги, загальною площею 70,0 м2, що знаходиться за адресою: с. Жовтневе, вул. Матросова, 30, суд першої інстанції правомірно звернув увагу на слідуючі обставини.

Статтею 793 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Зі змісту поданого договору оренди від 01.08.2008р. вбачається, що термін чинності договору становить три роки (п.п.1.3, 6.1 Договору).

Тобто, з аналізу вищезазначених положень законодавства вбачається, що договір оренди нежитлового приміщення, укладеного між Кам'янець-Подільською центральною районною лікарнею та ФОП ОСОБА_2 підлягає нотаріальному посвідченню.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що у зв'язку з тим, що сторонами не було дотримано обов'язкової нотаріальної форми договору оренди від 01.08.2008р., такий правочин є нікчемним, а отже не породжує для сторін прав та обов'язків. У зв'язку з цим, ФОП ОСОБА_2 не набула права передавати в суборенду спірного приміщення.

При цьому є безпідставним посилання апелянта на те, що суд першої інстанції неправомірно визнав даний договір недійсним в порядку ст. 83 ГПК України, оскільки за заявою апелянта спір не вирішувався по суті. З даного приводу колегією суддів відзначається, що відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Як зазначалось вище, наданий відповідачем (заявником, апелянтом) договір оренди приміщення від 01.08.2008 р. в силу положень ст. 793 ЦК України підлягав нотаріальному посвідченню. За відсутності такого посвідчення наступають правові наслідки визначені ч. 1 ст. 220 ЦК України, а саме - нікчемність правочину, визнання якого недійсним судом не вимагається згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції під час дослідження наданого відповідачем договору встановив його нікчемність, а не визнавав даний договір недійсним з посиланням на встановлене право суду ст. 83 ГПК України.

Також судом першої інстанції підставно враховано, що рішенням господарського суду від 24.09.2013р. у справі №18/5025/1255/12 встановлено, що спірне приміщення перебувало в оренді у ПП "Натфарм" на підставі договору оренди №5 від 29.08.2000р., строком дії до 01.09.2011р.

Вищенаведене ставить під сумнів доводи ФОП ОСОБА_2 щодо укладеного з останньою договору оренди від 01.08.2008р. спірного приміщення, оскільки неможливо передати в оренду один і той же об'єкт одночасно двом різним особам.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Поряд з цим, рішенням суду від 27.04.2015 р., встановлено факт знаходження у спірному приміщенні саме ОСОБА_2, що також спростовує доводи заявника з посиланням на акт прийому-передачі від 05.02.2015 р.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах) (ч.ч.1,2 п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р.).

Також звертається увага на те, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції. Суд вважає, що на державі лежить позитивне зобов'язання організовувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці (аналогічна позиція викладена в Рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. справа "Чіжов проти України" (заява №6962/02).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку відмовивши в задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання наказу господарського суду Хмельницької області №924/1894/15 від 02.09.2015р. таким, що не підлягає виконанню, зважаючи на те, що наказ суду не був виданий помилково, а також враховуючи що на час звернення з заявою обов'язок боржника не припинився добровільним виконанням, та в зв'язку з відсутність інших причин згідно з якими господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Хмельницької області від 23.10.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 від 28.10.2015р. залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 23.10.2015 року у справі № 924/1894/14 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Коломис В.В.