ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 грудня 2015 р. Справа № 903/1111/15
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" Аванта", м. Луцьк

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Копачівка, Рожищенського району, Волинської області

про стягнення 85079,88 грн.,

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання Хомич О.В.

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: ОСОБА_1 - підприємець

В судовому засіданні з 25.11.2015р. по 03.12.2015р. було оголошено перерву.

Суть спору: позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача 84151,13 грн., з них: 53611,61 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки №878-14А від 24.11.2014р., товар, 16215,68 грн. пені за період з 01.03.2015р. по 01.09.2015р., 810,78 грн. процентів річних за період з 01.03.2015р. по 01.09.2015р., 13513,06 грн. 50% процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 01.03.2015р.по 01.09.2015р.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору поставки №878-14А від 24.11.2014р. щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий товар.

Ухвалою суду від 08.10.2015р. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 28.10.2015р., зобовязано позивача подати суду письмові пояснення, в яких уточнити вартість переданого товару за накладними, доданими до позовної заяви;. відповідача - обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

27.10.2015р. позивач через канцелярію суду подав письмові пояснення №755 від 27.10.2015р., в яких посилався на таке:

- всього відповідачу було передано товару на суму 65189,93 грн., 30.01.2015р. повернуто товар на суму 5578,32 грн., 21.04.2015р. оплачено 4000 грн., 09.06.2015 оплачено 1000 грн., 17.06.2015р. оплачено 1000 грн.

Після порушення провадження у справі 13.10.2015р. відповідач оплатив 2000 грн.

Таким чином, станом на 27.10.15 заборгованість становить 51611,61 грн.

Відповідач 15.10.2015 надав гарантійний лист про те, що здійснить оплату товару до 31.12.2015 року в повному обсязі.

З огляду на викладене, позивач просив провадження в частині стягнення 2000 грн. основного боргу припинити у зв'язку із відсутністю предмету спору.

В поясненнях позивач здійснив перерахунок пені, а тому просив стягнути з відповідача 16087,89 грн. пені.

В судовому засіданні 28.10.2015р. відповідач звернулась до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи з метою здійснення повної оплати заборгованості перед позивачем.

Для надання сторонам можливості добровільно врегулювати спір ухвалою суду від 28.10.2015р. розгляд справи було відкладено на 25.11.2015р.; зобовязано позивача у випадку неврегулювання спору добровільно подати суду письмові пояснення, в яких уточнити вартість переданого товару за накладними, доданими до позовної заяви; зобов'язано відповідача подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

24.11.2015р. позивач через канцелярію суду подав заяву про зменшення розміру позовних вимог №853 від 24.11.2015р. (а.с.70), в якій просив стягнути з відповідача 51611,61 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки №878-14А від 24.11.2014р. товар, 16087,89 грн. пені, 810,78 грн. процентів річних, 13513,06 грн. 50% процентів за користування чужими грошовими коштами (а всього 82023,34 грн.).

Зменшення розміру позовних вимог до прийняття рішення по справі - процесуальне право позивача, передбачене ст.22 ГПК України.

А тому судом було прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Для подачі сторонами доказів на підтвердження перерахування відповідачем 1270 грн., уточнення позивачем позовних вимог в судовому засіданні з 25.11.2015р. по 03.12.2015р. було оголошено перерву.

02.12.2015р. позивач через канцелярію суду подав клопотання №878 від 02.12.2015р. про долучення доказів, в якому просив приєднати до матеріалів справи докази часткової оплати боргу в розмірі 4470 грн.; заяву про збільшення розміру позовних вимог №864 від 26.11.2015р., в якій просить стягнути з відповідача 48341,61 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки №878-14А від 24.11.2014р. товар, 16087,89 грн. пені, 1168,49 грн. процентів річних, 19481,49 грн. 50% процентів за користування чужими грошовими коштами (а всього 85079,88 грн.).

В клопотанні №878 від 02.12.2015р. позивач просив розглядати справу за відсутності представника позивача.

Збільшення розміру позовних вимог до прийняття рішення по справі - процесуальне право позивача, передбачене ст.22 ГПК України.

А тому судом прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, а відтак має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

В судовому засіданні 03.12.2015р. відповідач визнала наявність заборгованості перед позивачем в розмірі 46901,61 грн. та пояснила, що, окрім тих оплат, які позивач навів у позовній заяві та письмових поясненнях, доданих до позовної заяви, 01.12.2015р. нею було перераховано позивачу кошти на загальну суму 1040 грн. двома платежами - 240 грн. і 800 грн., які позивачем не враховані.

03.12.2015р.. позивач по електронній пошті і через канцелярію суду подав письмові пояснення №884 від 03.12.2015р., в яких підтвердив факт надходження від відповідача коштів у розмірі 240 грн., надавши виписку з банківського рахунку за 02.12.2015р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, господарський суд

в с т а н о в и в:

24.11.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" Аванта" як постачальником та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 як покупцем було укладено договір №878-14А, згідно з п. 1 якого постачальник зобов'язався передавати у власність покупця товар згідно з накладними, а покупець зобов'язався приймати та оплачувати товар на умовах договору.

Пунктами 1.2, 1.3, 1.4 договору передбачено, що предметом договору є товар (партія товару), вказаний у накладних. Під партією сторони розуміють товар, зазначений в окремій накладній.

Асортимент, кількість товару вказуються в накладних, які є невід'ємною частиною договору. Ціна товару погоджується сторонами додатково у відповідності до діючих на момент відпуску товару ринкових цін та підтверджується накладними на відпуск товару, виписаними постачальником.

Ціну договору складає сума цін усіх накладних, відповідно до яких здійснюється постачання товару.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2., 2.3, 2.4 договору для отримання товару покупець зобов'язаний за 10 робочих днів до бажаної дати поставки надати постачальнику замовлення із зазначенням назви, кількості, асортименту, граматури та інших відомостей, необхідних для ідентифікації товару.

Подання замовлення здійснюється у письмовому вигляді з печаткою або штампом покупця та за підписом уповноваженої особи покупця. В окремих випадках за згодою сторін замовлення може бути подане і в іншій формі (електронною поштою, факсом).

Після отримання замовлення постачальник надає покупцю відповідь щодо наявності товару, вказаного в замовленні і цін на нього.

Місце поставки: Волинська обл., Рожищенський р-н, с. Копачівка, вул. Першотравнева, 49.

Згідно з п. 3.6 договору датою поставки партії товару продавцем та датою отримання товару покупцем є дата підписання сторонами відповідної накладної.

Пунктами 4.1, 4.2 договору встановлено порядок оплати за товар: відстрочка платежу 45 календарних днів з моменту поставки товару.

Оплата вважається здійсненою належним чином з моменту поступлення коштів на рахунок постачальника.

На виконання умов договору поставки №878-14А від 24.11.2014р. позивач передав відповідачу товар на загальну суму 65189,93 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних №257538/Ф-13 від 03.12.2014р. на суму 3356,60 грн., №259047/Ф-13 від 04.12.2014р. на суму 2199,67 грн., №259051/Ф-13 від 04.12.2014р. на суму 3606,53 грн., №257555/Ф-13 від 08.12.2014р. на суму 4750,49 грн., №268411/Ф-13 від 17.12.2014р. на суму 210,60 грн., №257592/Ф-13 від 03.12.2014р. на суму 4598,18 грн., №257568/Ф-13 від 03.12.2014р. на суму 2162,26 грн., №269173/Ф-13 від 17.12.2014р. на суму 774,32 грн., №268407/Ф-13 від 17.12.2014р. на суму 1407,80 грн., №268413/Ф-13 від 17.12.2014р. на суму 1795,56 грн., №268416/Ф-13 від 17.12.2014р. на суму 1165,50 грн., №268448/Ф-13 від 17.12.2014р. на суму 980,42 грн., №274232/Ф-13 від 24.12.2014р. на суму 864,80 грн., №274213/Ф-13 від 24.12.2014р. на суму 410,12 грн., №274203/Ф-13 від 24.12.2014р. на суму 3518,89 грн., №274185/Ф-13 від 24.12.2014р. на суму 780,66 грн., №274180/Ф-13 від 24.12.2014р. на суму 789,31 грн., №274225/Ф-13 від 24.12.2014р. на суму 15,81 грн., №281310/Ф-13 від 02.01.2015р. на суму 316,20 грн., №281306/Ф-13 від 02.01.2015р. на суму 1263,21 грн., №281302/Ф-13 від 02.01.2015р. на суму 4361,11 грн., №5162/Ф-13 від 14.01.2015р. на суму 1140,66 грн., №5173/Ф-13 від 14.01.2015р. на суму 6723,70 грн., №5187/Ф-13 від 14.01.2015р. на суму 2150,30 грн., №5244/Ф-13 від 14.01.2015р. на суму 1530,10 грн., №5247/Ф-13 від 14.01.2015р. на суму 976,75 грн., №6023/Ф-13 від 14.01.2015р. на суму 1838,61 грн., №5240/Ф-13 від 14.01.2015р. на суму 2787,87 грн., №5237/Ф-13 від 14.01.2015р. на суму 3135,56 грн.

До звернення позивача з позовом до суду (позовна заява зареєстрована в суді 06.10.2015р.) відповідач перерахував позивачу 6000 грн. заборгованості, товар на суму 5578,32 грн. було повернуто.

Після порушення провадження у справі (08.10.2015р.) відповідач 13.10.2015р. перерахував позивачу 2000 грн., 23.11.2015р. 300 грн. і 970 грн., 24.11.2015р. 1000 грн., 25.11.2015р. 1000 грн., 30.11.2015р. 1200 грн., 01.12.2015р. 240 грн.

Доказів на підтвердження перерахування 01.12.2015р. 800 грн. відповідач суду не подала.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за переданий за договором поставки №878-14А від 24.11.2014р. товар на час розгляду справи становить 46901,61грн.

А відтак, в позові про стягнення 1440 грн. заборгованості (48341,61 46901,61) слід відмовити як заявлених безпідставно.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки позивач товар передав, відповідач товар прийняв, але не оплатив його у повному обсязі, позовна вимога про стягнення з відповідача 46901,61 грн. залишку заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

Також на підставі п.5.3. договору згідно із заявою про збільшення розміру позовних вимог №864 від 26.11.2015р. (а.с. 77-78) позивач просить стягнути з відповідача 16087,89 грн. пені, нараховуючи її в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, за період з 01.03.2015р. по 01.09.2015р.

Згідно з п. 5.3 договору у випадку несвоєчасної оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику штрафну неустойку (пеню) в розмірі 0,5 % від вартості несвоєчасно оплаченої партії товару, за кожен день прострочення оплати, до моменту повного розрахунку з врахування встановленого індексу інфляції, а також один відсоток в день від простроченої суми як відсотки за користування чужими грошовими коштами відповідно до статті 625 ЦКУ за весь період прострочення.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на викладене, у звязку з неоплатою відповідачем товару у строки, визначені п. 4.1. договору, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 16087,89 (171,85+15598,78+317,26) грн. пені за період з 01.03.2015р. по 01.09.2015р. (розрахунок а.с. 77-78).

Пеня нарахована позивачем за зобовязаннями щодо прострочення оплати товару починаючи від дати останньої поставки з врахуванням положень п. 4.1. договору.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем строку оплати, встановленого п. 4.1. договору, з нього відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України слід стягнути 1168,89 грн. процентів річних за період з 01.03.2015р. по 01.09.2015р. (розрахунок а.с. 77-78).

Згідно із заявою про збільшення розміру позовних вимог №864 від 26.11.2015р. (а.с. 77-78) позивач на підставі п.п.5.3., 5.4. договору просить також стягнути з відповідача 19481,49 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно з з п.п. 5.3., 5.4. договору у випадку несвоєчасної оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику штрафну неустойку (пеню) в розмірі 0,5 % від вартості несвоєчасно оплаченої партії товару, за кожен день прострочення оплати, до моменту повного розрахунку з врахування встановленого індексу інфляції, а також один відсоток в день від простроченої суми як відсотки за користування чужими грошовими коштами відповідно до статті 625 ЦКУ за весь період прострочення.

За прострочення оплати поставленого товару понад 5 календарних днів від дати, встановленої п.4.1. договору, покупець додатково сплачує наступні санкції: а) на протязі трьох банківських днів з моменту надсилання відповідно вимоги постачальником, покупець зобовязаний сплатити штраф в розмірі 50 % від суми боргу за кожен випадок порушення строків оплати; б) на протязі трьох банківських днів з моменту надсилання відповідної вимоги постачальником покупець зобовязаний сплатити суму боргу та проценти за користування чужими грошовими коштами з розрахунку 50 процентів річних, що нараховуються на прострочену суму за кожен день прострочки.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Ця правова норма є спеціальною і поширює свою дію лише на правовідносини, пов'язані з купівлею-продажем товару, або на правовідносини, до яких згідно з чинним законодавством застосовуються положення про купівлю-продаж.

Частиною 3 ст. 692 ЦК України конкретизовано визначений ст. 536 цього Кодексу обов'язок боржника сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за користування чужими грошовими коштами та передбачене ст. 625 цього Кодексу право продавця вимагати від покупця сплати три проценти річних за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У розумінні зазначених статей проценти є не відповідальністю, а платою за час користування грошима, що не були своєчасно сплачені боржником.

Зі змісту цих статей випливає, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, є пеня.

За своєю правовою природою проценти за користування чужими грошовими коштами, передбачені п. 5.3., 5.4. договору за кожен день прострочення оплати, охоплюються визначенням пені.

Судом задоволено вимогу позивача про стягнення з відповідача 16087,89 грн. пені, нарахованої на підставі п. 5.3. договору, яким сторони узгодили нарахування пені.

Наведене дає підстави дійти висновку про те, що умовами договору передбачено подвійне стягнення пені за несвоєчасне виконання покупцем зобов'язання з оплати, що не узгоджується з приписами ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У постановах Верховного Суду України від 01.07.2014р. у справах №№3-31гс14, 3-32гс14 викладено аналогічну правову позицію.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч.1 ст. 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З огляду на викладене, вимога про стягнення з відповідача 19481,49 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами до задоволення не підлягає.

У звязку із частковим задоволенням позову на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України покладаються судові витрати по справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись ст.ст. 526, 536, 599, 610, 611, 612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (45150, Волинська обл., Рожищенський район, село Копачівка, вул. Набережна, 14, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" Аванта" (43000, Волинська обл., місто Луцьк, провулок Макарова, 5, ) 46901 грн. 61 коп. заборгованості, 16087 грн. 89 коп. пені, 1168 грн. 49 коп. процентів річних, 962 грн. 37 коп. витрат, повязаних з оплатою судового збору.

3. В позові про стягнення 1440 грн. заборгованості, 19481 грн. 49 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами відмовити.

У відповідності із ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повне рішення складено:07.12.2015р.

Суддя І. О. Якушева