номер провадження справи 35/101/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015 Справа № 908/4215/15

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Носівець В.В., суддя Сушко Л.М.,

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_1, дов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства Край Керама, м. Буча Київська область

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя

про стягнення 131218,12 грн.

ВСТАНОВИЛА:

17.07.2015р. до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулось Приватного акціонерного товариства Край Керама до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення 131218,12 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що між ПрАТ Край Керама (постачальник) та ФОП ОСОБА_3 (покупець) (було змінено прізвище на ОСОБА_2) було укладено договір поставки №111 від 04.01.2012р.

Згідно умов договору, постачальник зобовязався поставляти на користь покупця товар, а покупець, зобовязався прийняти товар і сплатити його повну вартість протягом 120(сто двадцять) календарних днів з дати поставки, вказаної в видатковій накладній.

На виконання договору позивачем було здійснено поставку товару, що підтверджується товарними накладними. Таким чином, позивач всі зобовязання щодо поставки товару виконав належним чином, проте відповідач, всупереч умовам договору, здійснив часткову оплату за отриманий товар у розмірі 44 531, 65 грн. Несплачена сума за поставлений товар становить 68 698, 69 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення основної суми боргу у розмірі 68 698, 69 грн., пені в розмірі 5 030, 76 грн., 3 % річних в розмірі 5 126, 19 грн. та інфляційних витрат в розмірі 52 360, 48 грн.

17.07.2015р. автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою від 20.07.2015р. судом порушено провадження у справі № 908/4215/15 та присвоєно вищевказаній справі номер провадження 35/101/15. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 27.08.2015р. о/об 12 год. 30 хв.

26.08.2015р. на адресу господарського суду Запорізької області від позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначає, що не може надати до суду документи, які підтверджують зміну прізвища відповідача з ОСОБА_4 на ОСОБА_2, у звязку з тим, що інформація щодо зміни прізвища не зазначається в загальнодоступних реєстрах. Також, представник позивача зазначає, що довіреності на отримання товару не надавались, так як відповідач особисто отримував товар, який поставлявся позивачем.

26.08.2015р. через канцелярію господарського суду Запорізької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що заперечує проти позовних вимог позивача, оскільки документи, що надані позивачем як докази заборгованості, а саме видаткові накладні не мають до відповідача жодного відношення, оскільки не підписувались відповідачем і їх походження йому не відоме. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

В судовому засіданні, відкритому 27.08.2015р. оголошувалася перерва до 11 год. 30 хв. 16.09.2015р.

28.08.2015р. господарським судом Запорізької області до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області направлено запит про надання інформації щодо ФОП ОСОБА_2, а саме: на якій системі оподаткування знаходиться ФОП ОСОБА_2 та чи є ФОП ОСОБА_2 платником НДС. В тому разі, якщо ФОП ОСОБА_2 є платником НДС, надати до суду копії реєстрів податкових накладних за період з 01.08.2012р. по 30.09.2012р.

11.09.2015р. через канцелярію господарського суду від ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області надійшов лист, в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_2 знаходиться на обліку ДПІ на загальній системі оподаткування та не перебуває в якості платника податку на додану вартість.

14.09.2015р. через канцелярію господарського суду Запорізької області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому останній зазначає, що в судовому засіданні 27.08.2015р. відповідача було зобовязано направити до органів Державної фіскальної служби запит щодо оподаткування товару за видатковими накладними, якими обґрунтовуються позовні вимоги і проти яких заперечує відповідач. Оскільки, отримання даної інформації має значення для вирішення справи, на виконання вимоги суду відповідачем направлено до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя відповідний запит, оскільки відповідач відповіді на запит не отримав, просить суд відкласти розгляд справи для отримання відповідачем усіх необхідних документів.

15.09.2015р. через канцелярію господарського суду Запорізької області від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній надає витребувані судом документи, а саме: банківські виписки, рахунки фактури, видаткові накладні; які просить суд долучити до матеріалів справи.

В судовому засіданні 16.09.2015р. представник позивача щодо клопотання представника відповідача щодо відкладення розгляду справи не заперечив та надав клопотання, в якому просить суд продовжити строк розгляду справи №908/4215/15 за межі 2-х місячного строку та відкласти розгляд справи у звязку з необхідністю надання додаткових документів.

Ухвалою суду від 16.09.2015р. клопотання представника позивача про продовження строку розгляду господарського спору задоволено, продовжено строк вирішення спору на пятнадцять днів, також задоволено клопотання сторін про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 01.10.2015р.

01.10.2015р. через канцелярію господарського суду від представника відповідача надійшли пояснення, в яких останній зазначає, що договір поставки № 111 від 04.01.2012р., копія якого надана позивачем, дійсно укладався відповідачем та на ньому наявний підпис ФОП ОСОБА_2, проте видаткові накладні, на які посилається позивач в своєму позові, відповідачу не належать та підписані невідомо ким. Також представник відповідача зазначає, що в Книзі доходів і витрат відповідача за 2012р. відсутні записи про отримання вказаного позивачем товару. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні 01.10.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення проти позову в повному обсязі.

В судовому засіданні 01.10.2015р. було оголошено про передачу справи для подальшого розгляду колегіальним складом суддів.

У звязку із складністю предмету спору, що розглядається, розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області від 01.10.2015р. призначено колегію у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Носівець В.В., суддя Сушко Л.М.

Ухвалою суду від 01.10.2015р. колегія суддів прийняла справу до провадження, судове засідання призначено на 03.11.2015р.

У судовому засіданні 03.11.2015р.представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для проведення звірки між позивачем та відповідачем.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що підтримує заявлене клопотання.

У судовому засіданні оголошено перерву до 14 год. 15 хв. 18.11.2015р.

В судове засідання 18.11.2015р., після закінчення перерви, оголошено в судовому засіданні 03.11.2015р., представники сторін не зявилися, про причини неможливості зявитись у судове засідання суд не повідомили. Ухвалою суду від 18.11.2015р. розгляд справи було відкладене на 01.12.2015р.

В судове засідання 01.12.2015р. представник позивача не зявився, про причини неможливості зявитися в судове засідання суд не повідомив. Про час та місце судового засідання був попереджений вчасно та належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що не отримував товар за накладними, за якими позивач просить стягнути з відповідача суму боргу. Просить суд відмовити в позові.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті, а тому справа розглядається без участі представника позивача, за наявними матеріалами та за заявою представника відповідача - без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 01.12.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представника відповідача, судовою колегією встановлено наступне.

04.01.2012р. між ПрАТ Край Керама (постачальник) та ФОП ОСОБА_3 (покупець) (прізвище ОСОБА_3 було змінено на ОСОБА_2) було укладено договір поставки №111.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобовязався поставляти на користь покупця товари будівельної кераміки та керамограніту

Згідно з п.1.2 даного договору, покупець зобовязується приймати та оплачувати товар на умовах, визначених в договорі.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що асортимент та ціна товару, що поставляється за даним договором, зазначені в специфікації, яка є його невідємною частиною і діє до затвердження сторонами нової специфікації.

Відповідно до п. 2.8 договору, фактичний асортимент, кількість та ціна кожної партії товару зазначається в видаткових накладних, що є невідємною частиною цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до видаткових накладних № 5529 від 01.08.12р., № 5732 від 08.08.12р., № 6041 від 16.08.12 р., № 6083 від 16.08.12р., № 6196 від 22.08.12 р., № 6403 від 30.08.12р., № 6573 від 03.09.12 р., № 6646 від 05.09.12р., № 6587 від 05.09.12р., № 6853 від 12.09.12р., № 6857 від 12.09.12р., № 7025 від 19.09.12р., № 7258 від 26.09.12р., № 7257 від 28.09.12р., було поставлено відповідачу товар на загальну суму 113 230,34 грн.

Пунктом 3.4 договору сторони обумовили, що покупець зобовязаний оплатити постачальнику повну вартість поставленого товару протягом 120(сто двадцять) календарних днів з дати поставки, вказаної в видатковій накладній, крім випадків передбачених п.3.5 даного договору.

Відповідач повністю оплатив товар за накладними № 5529 від 01.08.12р., № 5732 від 08.08.12р., № 6041 від 16.08.12 р. та частково за накладною № 6083 від 16.08.12р., а всього було сплачено 44 531,65 грн. Несплаченою в строки визначені умовами договору залишилася сума в розмірі 68698,69 грн., яку позивач й просить стягнути з відповідача, звернувшись з відповідним позовом до суду.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України зазначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Факт наявності заборгованості в сумі 68 698,69 грн. ФОП ОСОБА_2 перед ПрАТ Край Керама судова колегія вважає підтвердженим.

Судова колегія відхиляє доводи представника відповідача, що видаткові накладні були підписані не ОСОБА_3 (ОСОБА_2В.) виходячи з наступного.

В ухвалі суду від 01.10.2015р. судовою колегією було зазначено, що оскільки відповідачем заперечується підписання видаткових накладних, згідно з якими останньому було відпущено товар та за якими стягується заборгованість, судовою колегією буде розглядатися питання щодо необхідності призначення почеркознавчої експертизи. Вказаною ухвалою сторонам було запропоновано надати пропозиції щодо експертної установи та запитання, які мають бути поставлені судом перед експертом для проведення почеркознавчої експертизи. Відповідачу слід було надати документи (видаткові накладні, платіжні доручення, довіреності, податкові декларації) підписані ОСОБА_3 (в подальшому ОСОБА_2В.), надати документи, які б свідчили про зміну прізвища ОСОБА_3 на ОСОБА_2. Явку ФОП ОСОБА_2 особисто в судове засідання було визнано обовязковою.

Відповідач вимоги ухвали суду не виконав, будь яких пропозицій чи запитань для поставлення перед експертом не надав, також не були надані документи з особистим підписом відповідача (на момент отримання товару), в судове засідання особисто ОСОБА_2 не зявилася.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили, (ч.2 ст.43 ГПК України)

Таким чином, самі лише посилання та заперечення щодо підпису на накладних суд не може вважати доказами, а тому судова колегія дійшла висновку, що відповідачем не доведено не отримання товару.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення основної заборгованості в сумі 68 698,69 грн. законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення 5030,76 грн. пені.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 5.1 договору сторони встановили, що в разі безпідставного прострочення оплати покупець на вимогу постачальника сплачує пеню в подвійному розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми належної до сплати.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Позивачем пеня нарахована в межах шестимісячного строку з дня простроченого зобовязання по кожній накладній окремо, за загальний період з 15.12.2012р. по 25.07.2013р.

Разом з цим, ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду № 10 від 29.05.2013р. розяснено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Суддя не повинен з власної ініціативи зазначати про сплив позовної давності.

Представником відповідача про сплив позовної давності заявлено не було.

Таким чином, оскільки відсутня заява відповідача про сплив позовної давності, судова колегія, перевіривши нарахування пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», встановила, що в межах заявлений вимог нарахування пені зроблено вірно, отже, позовні вимоги в частині стягнення 5030,76 грн. пені є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених вимог в повному обсязі.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахована позивачем сума 3 % річних складає 5126,19 грн. Судовою колегією за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» перевірено нарахування 3 % річних та встановлено, що задоволенню підлягає 5126,12 грн. В іншій частині стягнення 3 % річних судова колегія відмовляє.

Також позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача 52362,48 грн. інфляційних витрат.

Пунктом 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Листом Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97. передбачено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця

Такі ж самі рекомендації щодо розрахунку індексу інфляції містяться й в листі Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997р. № 62-97р.

Позивачем заявлено до стягнення 52362,48 грн. на суму 68698,69 грн. за період з 15.12.2012р. по 01.07.2015р.

Здійснивши перерахування за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» судовою колегією визначено наступне:

по накладній № 6083 від 16.08.12р. (на несплачену суму 9818,73 грн.) інфляційні витрати за період з грудня 2012р. по червень 2015 р. (включно) становлять 7553,10 грн.

по накладним № 6196 від 22.08.12 р., № 6403 від 30.08.12р., № 6573 від 03.09.12 р., № 6646 від 05.09.12р., № 6857 від 12.09.12р., № 6853 від 12.09.12р., № 6587 від 05.09.12р. інфляційні витрати за період з січня 2013р. по червень 2015р. (включно) дорівнюють 25634,91 грн.

по накладним № 7025 від 19.09.12р., № 7258 від 26.09.12р., № 7257 від 28.09.12р. інфляційні витрати за період з лютого 2013р. по червень 2015р. (включно) складають 19361,27 грн.

Загальна сума інфляційних витрат становить 52549,27 грн.

Проте, п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Враховуючи відсутність відповідного клопотання сторони, судова колегія задовольняє інфляційні витрати в межах заявлених вимог, в розмірі 52362,48 грн.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач прострочив виконання зобов'язань по оплаті товару за договором поставки № 111 від 04.01.2012р., а відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень щодо неотримання товару, то вимоги позивача, враховуючи викладене вище, підлягають задоволенню частково: основний борг в розмірі 68698,69 грн., 3% річних в сумі 5126,12 грн., пеня в розмірі 5030,76 грн. та 52362,48 грн. інфляційних витрат. В іншій частині позову судова колегія відмовляє.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в розмірі 2624,36 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, (69071 АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства Край Керама, (08292 м. Буча Київська область вул. Заводська, буд. 2 ) основний борг в розмірі 68698 (шістдесят вісім тисяч шістсот девяносто вісім) грн. 69 коп., 3% річних в сумі 5126 (пять тисяч сто двадцять шість) грн. 12 коп., пеню в розмірі 5030 (пять тисяч тридцять) грн. 76 коп., 52362 (пятдесят дві тисячі триста шістдесят дві ) грн. 48 коп. інфляційних витрат та 2624 (дві тисячі шістсот двадцять чотири) грн. 36 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 07.12.2015р.

Головуючий суддя О.А. Топчій

Суддя В.В. Носівець

Суддя Л.М. Сушко