донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

01.12.2015 справа №913/544/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача від відповідача ОСОБА_5; не зявився
розглянувши апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від31.08.2015 р.
у справі№ 913/544/15 (суддя Лісовицький Є.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інта», м.Одеса
до:Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ Луганської області
про стягнення заборгованості за договором поставки у сумі 450375,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інта», м. Одеса звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ Луганської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ Луганської області заборгованості в сумі 450375,39 грн., з яких 284572,37 грн. сума основного боргу, 158435,02 грн. сума збитків від інфляції, 7368,00 грн. 3 % річних за користування коштами.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 29.07.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 913/544/15.

Рішенням господарського суду Луганської області від 31.08.2015 р. у цій справі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інта», м. Одеса задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду відповідач, Публічне акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ Луганської області, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 31.08.2015 р. у цій справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неповне зясування судом всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, та на недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Ухвалою від 23.09.2015 р. Донецьким апеляційним господарським судом було порушено апеляційне провадження у справі № 913/544/15, розгляд апеляційної скарги призначено на 20.10.2015р. о 10 год. 00 хв.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Донецького апеляційного господарського суду від 20.10.2015 р. у звязку із відпусткою судді Гези Т.Д. та судді Кододової О.В. змінено склад колегії суддів та сформовано її у складі: головуючий суддя Ушенко Л.В., члени колегії: суддя Дучал Н.М. та суддя Склярук О.І.

В судове засідання 20.10.2015 р. зявився представник скаржника, який підтримав доводи, викладені в апеляційні скарзі, у повному обсязі, просив рішення суду у цій справі скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В судове засідання 20.10.2015 р. зявився представник позивача, який не згоден з апеляційною скаргою, вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, законним і просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою суду від 20.10.2015 р. на підставі ст. 77 ГПК Україні розгляд апеляційної скарги було відкладено на 01.12.2015 р., сторони зобовязано провести звірку за видатковими накладними № 164 від 01.07.2014 р. та № 179 від 18.07.2014 р., акт звірки та уточнений розрахунок надати суду.

27.11.2015 р. через канцелярію суду від представника позивача надійшли копії рахунків на оплату товару та докази надсилання акту звірки відповідачеві.

В судове засідання 01.12.2015 р. зявився представник позивача, який заперечив проти апеляційної скарги та пояснив, що акт звірки був направлений відповідачеві всіма можливим засобами, проте відповідач ніякої відповіді не надав.

В судове засідання 01.12.2015 р. представник відповідача не зявився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 20.10.2015 р. не виконав.

Явка сторін в судове засідання не визнавалася обовязковою, у звязку з чим колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

16.10.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інта», м. Одеса (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ Луганської області (покупець) було укладено договір поставки №АМК-2155-2013-пст (далі договір), згідно з яким постачальник зобов'язався передати належний йому товар у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар. Найменування, кількість, ціна товару та строк поставки товару зазначаються у додаткових угодах на кожну партію товару, що є невідємною частиною цього договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.2 договору розрахунок покупця з постачальником за отриманий товар здійснюється банківським переказом грошових коштів у сумі рівній вартості обумовленої партії товару на розрахунковий рахунок постачальника в строк не пізніше 30 (тридцяти) банківських днів від дати отримання товару відповідно до видаткової накладної.

Загальна сума договору складає суму в національній валюті України, визначену на підставі всіх додаткових угод, що додаються до договору (п. 2.3)

Згідно з п. 3.1 договору поставка товару проводиться відповідно до заявки покупця. Дата штемпеля на накладній вважається датою поставки. Поставка товару здійснюється на умовах СРТ склад ЦПП ГСМ Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ.

Відповідно до п. 3.3 договору строк поставки товару узгоджується сторонами щомісячно у додаткових угодах, що є невідємною частиною цього договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2014 р. (п. 8.1 договору).

Вказаний договір є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

У подальшому сторонами укладалися додаткові угоди до договору №АМК-2155-2013-пст від 16.10.2013 р. № 1 від 03.01.2014 р., № 2 від 03.04.2014 р. та № 3 від 01.07.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поставки позивач поставив відповідачу товар (мастило пластичне TOTAL CERAN HV) у кількості 2240 кг на загальну суму 287712,00 грн.

В підтвердження факту поставки до матеріалів справи додані копії видаткових накладних № 164 від 01.07.2014 р. та № 179 від 18.07.2014 р., довіреність представника відповідача ОСОБА_6 (серія ОС № 348 від 01.07.2014 р. та серія ОС № 371 від 16.07.2014 р.) на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інта», м. Одеса смазки Total.

З вказаних накладних вбачається, що вони підписані обома сторонами без жодних зауважень, містять всі необхідні відомості про товар, а також містять відмітки про фактичне отримання товару, тобто за своїми ознаками є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірного товару.

Також в матеріалах справи наявні податкові накладні № 3 від 01.07.2014 р. на суму 159840,00 грн. та № 27 від 18.07.2014 р. на суму 127872,00 грн.

Відповідачем товар було отримано без будь-яких зауважень, тому оплата повинна здійснюватися в термін, передбачений сторонами у договорі, оскільки відповідно до загальних умов виконання зобовязання, викладених в ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення п. 2.2 договору № АМК-2155-2013-пст від 02.09.2013 р., відповідач вартість отриманого товару в повному обсязі не сплатив.

Позивачем 20.04.2015 р. за вих. № 000190/15 на адресу відповідача було надіслано претензію № 15/01 з вимогою погашення заборгованості за поставлену продукцію та сплату штрафних санкцій. В матеріалах справи міститься копія накладної № 0214861, у графі «Отримувач» якої міститься відбиток печатки та підпис працівника відповідача, що свідчить про отримання відповідачем зазначеної претензії. У графі «Опис вкладення та додаткова інформація» перелічені наступні документи: претензія №15/01 від 20.04.2015 р., акт звірки від 20.04.2015 р. та договір № АМК-2462-2014-пст.

Зазначена претензія не була виконана, заборгованість залишилася непогашеною.

Доводи апелянта про те, що позивач не надав йому рахунків на оплату і це унеможливило здійснення відповідачем належного розрахунку за договором, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на положення ст. 666 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Докази того, що відповідач скористався передбаченим ст. 666 Цивільного кодексу України правом, матеріали справи не містять.

Крім того, рахунок є документом, який містить лише платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти. Ці реквізити були зазначені сторонами у п. 10 договору поставки, тому наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов'язку оплатити у визначений договором строк отриманий товар.

Договором чітко встановлений граничний строк виконання відповідного зобов'язання (строк оплати товару) не пізніше 30 банківських днів з дати отримання товару (відповідно до видаткової накладної), перебіг якого жодним чином не пов'язаний з виставленням чи не виставленням рахунків та наданням інших документів з товаром.

Відповідач наявність заборгованості по договору за поставлену продукцію за видатковими накладними № 164 від 01.07.2014 р. та № 179 від 18.07.2014 р. у сумі 284572,37 грн. не спростував.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки товар був отриманий відповідачем, проте не був оплачений в повному обсязі в строки, встановлені договором, господарський суд першої інстанції правомірно задовольнив вимогу позивача щодо стягнення заборгованості в сумі 284 572,37 грн.

Позивач з посиланням на норми ст. 625 Цивільного кодексу України заявив вимоги про стягнення з боржника, який не виконав своєчасно грошові зобовязання, збитків від інфляції у сумі 158 435,02 грн. та 3 % річних у сумі 7 368,00 грн.

Вирішуючи ці питання, місцевий господарський суд обґрунтовано виходив з приписів ст. 625 Цивільного кодексу України, яка не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відтак, встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України відсотки річних та інфляційні втрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків від інфляції у сумі 158 435,02 грн. та 3 % річних в сумі 7368,00 грн. є обґрунтованими і місцевий господарський суд їх правомірно задовольнив. З огляду на зазначене апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у цій справі підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 31.08.2015 р. у справі № 913/544/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 31.08.2015 р. у справі №913/544/15 залишити без змін.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий Л.В. Ушенко

Судді Н.М. Дучал

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.:

2. позивачу

1.відповідачу

1. ГСЛО

1. у справу

1. ДАГС

.