ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Справа № 914/2369/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого - судді: Данко Л.С.,

Суддів: Галушко Н.А.,

Орищин Г.В.,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" ("TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A."), б/н від 18.09.2015 р. (вх. № 01-05/4430/15 від 01.10.2015 р.),

на рішення Господарського суду Львівської області від 09 вересня 2015 року

у справі № 914/2369/15 (суддя Мазовіта А.Б.),

порушеній за позовом

Позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" ("TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A."), м. Двікози, Республіка Польща,

До відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар", м. Городок, Львівської області,

До відповідача-2: Фірми "Агроексім" ("AGROEXIM" D.o.o.), м. Бєлград, Республіка Сербія,

Про визнання недійсним Договору № 21/10-13 від 21.10.2013 р., укладеного між ТзОВ "Яблуневий дар" та Фірмою "Агроексім" та стягнення з відповідачів судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/позивача: адвокат Ахметова Г.В.(Свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю № 1088 видане на підставі рішення атестаційної палати ЛКДКА 06.07.2005 р.) - п/к за довіреністю б/н від 03.08.2015 р.;

від відповідача-1: не прибув;

від відповідача-2: не прибув.

Права та обов'язки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України представнику роз'яснені та зрозумілі. Заяв та клопотань про відвід суддів - не надходило.

За письмовим клопотанням відповідача-2 розгляд справи № 914/2369/15 проводиться в режимі відеоконференції.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Львівського апеляційного господарського суду від 01 жовтня 2015 року, справу № 914/2369/15 Господарського суду Львівської області розподілено колегії суддів: Данко Л.С. (головуючий суддя), Галушко Н.А. та Орищин Г.В. (том ІІ, а.с. 24).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" ("TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A."), б/н від 18.09.2015 р. (вх. № 01-05/4430/15 від 01.10.2015 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 18.11.2015 року, про що сторони та треті особи були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази - оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи) (том ІІ, а. с. 27-29).

З підстав зазначених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 р. /за клопотанням апелянта (том ІІ, а.с. 45)/, розгляд справи відкладено на 25.11.2015 р. та ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції, за клопотанням відповідача-2 (том ІІ, а.с. 55), про що сторони та треті особи були належним чином повідомлені рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

В судове засідання 25.11.2015 р. представник апелянта/позивача прибув, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, доводи наведені в апеляційній скарзі підтримав, просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 09.09.2015 року повністю та прийняти нове, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача-1, повторно, не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованим листом згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України: 08.10.2015 р. рекомендованою поштою № 129 (том ІІ, а.с. 27).

Представник відповідача-2, в дане судове засідання - не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, приймав участь у судовому засіданні, яке відбулося 18.11.2015 р., через канцелярію суду за вх. № 01-04/7287/15 від 18.11.2015 р., подав Відзив на апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги заперечив, доводи наведені у Відзиві на апеляційну скаргу підтримав, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Львівської області від 09.09.2015 р. у справі № 914/2369/15 залишити без змін, з тих підстав, що укладення контракту №21/10-13 від 21.10.2013 р. відбувалось за наявності необхідних повноважень у директора. Наведений факт стверджується тим, що в редакції статуту ТзОВ "Яблуневий дар", яка була чинною на момент укладення спірного контракту, відсутні обмеження щодо укладення договорів директором товариства в залежності від загальної вартості, на яку вони укладаються. Зазначені позивачем обмеження щодо представництва не відображені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується витягом з реєстру, сформованим на дату укладення спірного контракту. Відтак, укладення контракту відбулось згідно вимог статуту ТзОВ "Яблуневий дар". Також зазначив, що позивач своїми подальшими діями, зокрема, шляхом прийняття товару за контрактом, його використання в господарській діяльності, сплати митних платежів під час переміщення товару через митний кордон, схвалив його укладення. Таким чином позовні вимоги є безпідставними, просив в їх задоволенні відмовити.

Враховуючи, що сторін та третіх осіб не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також, що сторони та треті особи своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 914/2369/15, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено вище у цій постанові, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" ("TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A."), б/н від 18.09.2015 р. (вх. № 01-05/4430/15 від 01.10.2015 р.) до провадження та розгляд справи № 914/2369/15 призначено на 18.11.2015р. 18.11.2015 р., за клопотанням апелянта (том ІІ, а.с. 45), заявою відповідача-2 про проведення засідання в режимі відеоконференції (том ІІ, а.с. 55), у зв'язку із не явкою в судове засідання 18.11.2015 р. представника відповідача-1, розгляд справи було відкладено на 25.11.2015 р., про що сторін було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи.

Однак, представники відповідача-1 та відповідач-2 у судове засідання, не прибули.

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представника позивача та третьої особи-2 бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Крім того, в ухвалі суду від 18.11.2015 р. участь повноважних представників судом обов'язковою не визнавалась (том ІІ, а. с. 68-69).

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 р. (п. 6 резолютивної частини ухвали) зобов'язано відповідача-1 подати: письмовий, документально та нормативно обґрунтований відзив (заперечення) на апеляційну скаргу, однак вимоги ухвали суду відповідачем-1 виконано не було.

Відповідно до статті 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 914/2369/15.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, рішення Господарського суду Львівської області від 09 вересня 2015 р. по справі № 914/2369/15 залишити без змін, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09 вересня 2015 р. по справі № 914/2369/15 (суддя Мазовіта А.Б.) в задоволенні позовних вимог відмовлено (том ІІ, а.с. 10, 11-19).

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області від 09.09.2015 р. у справі № 914/2369/15, апелянт/позивач (ТзОВ Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" ("TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A.") звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 18.09.2015 р. (вх. № 01-05/4430/15 від 01.10.2015 р.), просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 09.09.2015 року повністю та прийняти нове, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" задовольнити у повному обсязі /п. 1-й прохальної частини апеляційної скарги/ (том ІІ, а. с. 30-34).

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Щодо порушення норм процесуального права, апелянт стверджує, що був неналежним чином повідомлений про розгляд даної справи 09.09.2015 р., так як ухвалу суду було отримано у день слухання справи, що є на думку представника апелянта, безумовною підставою для скасування судового рішення у даній справі, відповідно до приписів ст. 104 ГПК України.

В частині порушення норм матеріального права вважає, оскільки місцевим судом неповно з'ясовано обставин справи та не вірно зроблено висновки, що дають підстави для скасування судового рішення.

Так, скаржник наполягає, що місцевим господарським судом, безпідставно, при постановленні судового рішення, не взято до уваги тверджень позивача про те, що між відповідачами, 21.10.2013 р. був укладений контракт №21/10-13, відповідно до умов цього контракту, з урахуванням додаткової угоди №1, відповідач-2 зобов'язувався передати у власність покупця саджанці вишні та яблуні на загальну суму 724 670 Євро, а відповідач-1 зобов'язувався прийняти товар та оплатити його, а так як вказаний договір від імені відповідача-1, був підписаний виконавчим директором ТзОВ "Яблуневий дар", а згідно статуту ТзОВ "Яблуневий дар", виконавчий директор має право укладати будь-які договори (угоди), сума яких перевищує 500 000,00 грн., лише після отримання згоди наглядової ради або загальних зборів учасників, тому, на переконання скаржника, підписання контракту відбулося без належних на це повноважень зі сторони виконавчого директора відповідача-1 по справі, так як останній не був уповноважений на підписання спірного контракту зборами учасників ТзОВ "Яблуневий дар". Укладення вказаного контракту може вплинути на майнові інтереси позивача, оскільки позивач позбавляється можливості брати участь у розподілі прибутку ТзОВ "Яблуневий дар". Таким чином, контракт № 21/10-13 від 21.10.2013 р. необхідно визнати недійсним у зв'язку з тим, що він укладений особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності представника юридичної особи, відповідно до ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів даної справи, Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" ("TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A."), м. Двікози, Республіка Польща, звернулося 16.07.2015 р. (вхідний № 2440) до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар", м. Городок, Львівської області, до відповідача-2: Фірми "Агроексім" ("AGROEXIM" D.o.o.), м. Бєлград, Республіка Сербія, про визнання договору недійсним (том І, а.с. 6-10) з додатками до позову (том І. а.с. 11 - 53).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.07.2015 р. порушено провадження у справі № 914/2369/15 та справу призначено до розгляду на 01.09.2015 р. о 11 год. 40 хв., про що представник позивача, визначений самим позивачем у позовній заяві (Адреса для листування (надіслання судових документів): м. Львів, вул. О.Степанівни, 5/13, Представник Кулак Ігор Олександрович)( том І. а.с. 6) - 30.07.2015 р., був належним чином, під розписку, повідомлений рекомендованою кореспонденцією № 79 6, що підтверджується оригіналом ПОВІДОМЛЕННЯ рекомендованого поштового відправлення (том І, а.с. 4).

Відповідно, відповідач-1 (ТзОВ "Яблуневий дар"), 24.07.2015 р. був повідомлений під розписку, рекомендованою кореспонденцією № 81 9, за адресою вказаною позивачем у позовній заяві, що підтверджується оригіналом ПОВІДОМЛЕННЯ рекомендованого поштового відправлення (том І, а.с. 5) та відповідач-2 (Фірма "Агроексім") у порядку визначеному законом, що підтверджується ТЕЛЕГРАМОЮ № 0904 від 05.08.2015 р. (NLR355AW9525 UХLV CO YUBХ 076 BEOGRAD 76/64 04 1815)(том І. а.с. 54) та поданим Відзивом на позовну заяву (том І, а.с. 55-62).

З матеріалів даної справи вбачається, що судом першої інстанції, під час розгляду справи № 914/2369/15 проводилася технічна фіксація судового процесу.

З підстав зазначених в ухвалі місцевого суду від 01.09.2015 р., за клопотанням представника позивача (том І, а.с. 1) про відкладення розгляду справи, місцевим судом розгляд справи було відкладено на 09.09.2015 р., про що сторони, в т.ч. ПОЗИВАЧ, були повідомлені, повторно, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, під розписку, а саме: позивач - 07.09.2015 р. рекомендованою поштою № 79 6 (том ІІ, а.с. 6), відповідач-1 - 07.09.2015 р. рекомендованою поштою № 81 4 (том ІІ, а.с. 7), а представник відповідача-2 шляхом оголошення дати на яку відкладено судовий розгляд справи під технічну фіксацію судового процесу.

Колегією суду досліджено зазначені обставини та встановлено, що покликання апелянта/позивача в апеляційній скарзі на те, що він був неналежним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, так само про дату, на яку відкладено розгляд справи № 914/2369/15 є надуманим, а отримання представником позивача ухвали місцевого суду від 01.09.2015 р. про відкладення розгляду справи на 09.09.2015 р., а саме: « 09.09.2015 р.» не відповідає дійсності, оскільки представник позивача, був належним чином, під розписку, 07.09.2015 р. рекомендованою поштою № 79 6 (том ІІ, а.с. 6) був повідомлений про дату, на яку місцевим судом було відкладено розгляд справи.

Отже, позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи місцевим господарським судом, оскільки ухвали місцевого суду надсилалися йому на адресу, вказану у позовній заяві, що згідно ст. 64 ГПК України є врученням належним чином, що відповідає п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Невиконання уповноваженою особою, представником позивача Кулаком Ігорем Олександровичем обов'язків за довіреністю (п. 5 та параграфу 2 Довіреності), виданою йому Товариством з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" ("TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A.")(том І, а.с. 49-50, 51, 52-53), нотаріально посвідчена 03.04.2013 р. Нотаріусом Нотаріальної канцелярії др. Роберта Фронц, реєстр А-№ 1300/2013, та 08.05.2013 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І. зареєстрована в реєстрі за № 1600, не може відноситися на вину суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти право чин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч. 3 ст. 237 ЦК України).

Стаття 244 ЦК України, передбачає представництво за довіреністю (ч. 2 цієї статті). Частиною 3 зазначеної статті вказано, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності визначена ст. 245 ЦК України. Приписами статті 246 ЦК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Довіреність, видана Товариством з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" ("TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A.")(том І, а.с. 49-50, 51, 52-53), нотаріально посвідчена 03.04.2013 р. Нотаріусом Нотаріальної канцелярії др. Роберта Фронц, реєстр А-№ 1300/2013, та 08.05.2013 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І. зареєстрована в реєстрі за № 1600, уповноваженій особі, представнику позивача Кулаку Ігору Олександровичу, відповідає вищезазначеним нормам чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 247 ЦК України, строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

В матеріалах справи відсутні докази про припинення дії довіреності, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" ("TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A.")(том І, а.с. 49-50, 51, 52-53), нотаріально посвідчена 03.04.2013 р. Нотаріусом Нотаріальної канцелярії др. Роберта Фронц, реєстр А-№ 1300/2013, та 08.05.2013 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І. зареєстрована в реєстрі за № 1600, уповноваженій особі, представнику позивача Кулаку Ігору Олександровичу.

З огляду на наведене, у колегії суддів відсутні підстави для скасування судового рішення з підстав передбачених п. 2 частини другої статті 104 ГПК України, що справу розглянуто господарським судом за відсутністю представника позивача, не повідомленого належним чином про місце засідання суду, оскільки позивач був неналежним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, а також про дату, на яку було відкладено розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів даної справи, відповідно до п. 4.1. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" (том І, а.с. 21-48), зареєстрованого державним реєстратором: 21.10.2013 р. за №4000005, учасниками товариства є Компанія "Франкозо Корпорейшн Лімітед" ("Francoso Corporation Limited") та Товариство з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" ("TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A.").

21 жовтня 2013 р. між Фірмою "АГРОЕКСІМ" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" (покупець) було укладено контракт № 21/10-13 (том І, а.с. 15-18) з додатком № 1 «Технічні умови» від 21.10.2013 р. /мовою оригіналу/ (Приложение к контракту № 1 «Технические условия»), додатковою угодою № 1 від 18.02.2014 р.) (далі за текстом - Контракт та/або Договір) .

За цим контрактом продавець (відповідач-2) продає, а покупець (відповідач-1) купляє саджанці вишні в кількості 500 000 штук та саджанці яблуні в кількості 500 000 штук.

Відповідно до п. 2.3. контракту загальна вартість товару, що поставляється по даному контракту, складає 1 250 000 Євро.

18.04.2013 р. сторони уклали додаткову угоду №1 до контракту, якою загальну вартість товару визначили у сумі 724 670 Євро.

Як вбачається з тексту контракту №21/10-13 від 21.10.2013 р., він підписаний від імені відповідача-1 директором ТзОВ "Яблуневий дар" Макушевим Д.М.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 2 ст. 203 ЦК встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Пунктами 1, 3, 5 ст. 65 ГК України встановлено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Апелянт/позивач в своїх доводах щодо недійсності контракту №21/10-13 від 21.10.2013 р., в силу ч. 2 ст. 203 ЦК України, посилається на те, що директор ТзОВ "Яблуневий дар" (відповідача-1) без достатніх на це повноважень від імені відповідача-1 уклав спірний договір. Відсутність повноважень обґрунтовує тим, що всупереч вимогам статуту, рішення загальних зборів учасників товариства про уповноваження директора на укладення договору не приймалося, в подальшому договір не схвалювався.

Згідно п. 14.7. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" в редакції, зареєстрованій державним реєстратором 21.10.2013 р., виконавчий директор має право укладати будь-які договори (угоди), сума яких перевищує 500 000 грн. лише після отримання згоди наглядової ради або загальних зборів учасників (чи іншого органу товариства, визначеного загальними зборами учасників).

Відповідно до ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Як зазначено у п. 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

На виконання умов спірного контракту відповідачем-2 було передано відповідачу-1 саджанці на обумовлену суму, що підтверджується наявними в матеріалах справи Міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) №№ 02036738, 02036738, 02024733, 02024733, 02024542, 02024542, 02024487, 02024487, 0570980, 0570980, 02036731, 02036731, 02028017, 02028017, 02028188, 02028188,02020722, 068581, 068581, 02036868, 0203686, 02036859, 02036859 (том І, а.с. 70-93), переклад тексту документа (том І, а.с. 94-97), карантинний дозвіл № 75/08820 (том І. а.с. 98) вартість саджанців частково оплачена, що підтверджується виписками з банківського рахунку (том І, а.с. 130-138, 154-158, 206-211). Отримані відповідачем-1 саджанці відповідачу-2 не було повернуто, що свідчить про подальше їх використання відповідачем-1 у своїй господарській діяльності. Таким чином, отримання відповідачем-1 від відповідача-2 товару (саджанців), часткова сплата їх вартості, свідчать про схвалення дій представника, який уклав спірний контракт від імені відповідача-1, що в силу приписів ст. 241 ЦК України не дає підстав для визнання цього договору недійсним із заявлених позивачем підстав.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на запит від 05.08.2015 р. за № щодо ТзОВ "Яблуневий дар", в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 21.10.2013 р. керівником ТзОВ "Яблуневий дар" зазначено Макушева Дмитра Миколайовича. Відомостей про наявність обмежень у керівника щодо представництва інтересів від імені ТзОВ "Яблуневий дар" в реєстр не внесено.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" в Єдиному державному реєстрі серед інших містяться відомості про прізвище, ім'я, по батькові, дата обрання (призначення) та реєстраційні номери облікових карток платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

В матеріалах справи відсутні докази, що на момент укладення спірного контракту до Єдиного державного реєстру було внесено відомості про реєстраційну дію щодо обмеження повноважень керівника ТзОВ "Яблуневий дар" (у вигляді внесення змін до відомостей про юридичну особу).

Відповідно до частин 1, 3 статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду та вбачається з матеріалів справи, що директором ТзОВ "Яблуневий дар" на момент укладення спірного контракту був Макушев Д.М., який мав належний обсяг цивільної дієздатності та діяв в межах повноважень, наданих йому законодавством України, виступав від імені ТзОВ "Яблуневий дар" та діяв в інтересах юридичної особи добросовісно і розумно.

Апелянтом/позивачем на спростування вищевказаних висновків не було представлено доказів, які б підтверджували, що станом на 21.10.2013 р. (дату укладення спірного контракту) директор ТзОВ "Яблуневий дар" не мав належних повноважень на укладення контракту із відповідачем-2.

Крім того, слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 92 ЦК України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Про наявність будь-яких обмежень директора ТзОВ "Яблуневий дар" Макушева Д.М. щодо підписання договору Фірма "АГРОЕКСІМ" не знала, та за всіма обставинами справи не могла знати. Зворотного позивачем суду не доведено.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство "ТБ Фрут Польска" на дату звернення до суду (16.07.2015 р.)(том І, а.с. 6) є учасником ТзОВ "Яблуневий дар".

Права учасника товариства чітко визначені законом та статутом.

Згідно ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", учасники товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (частина третя цієї ж статті).

Отже, відповідно до зазначених приписів законодавства суб'єктом корпоративних прав щодо господарського товариства є учасник (засновник, акціонер) такого товариства.

У вирішенні корпоративних спорів суд виходить з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на частку товариства з обмеженою відповідальністю або вступу до інших господарських товариств.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний контракт (том І, а.с. 15-18) укладався від імені товариства його органом управління (виконавчим органом), а саме - директором товариства.

Відповідно до ст. 115 ЦК України, ст. 12 Закону України "Про господарські товариства" власником майна господарського товариства є господарське товариство.

Управління товариством здійснюють його органи (ст. 23 Закону України "Про господарські товариства").

Зазначені вище положення чинного законодавства свідчать про те, що учасник ТзОВ "Яблуневий дар", наділений певними корпоративними правами, тобто правами особи, частка якої визначається у статутному капіталі господарського товариства, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарським товариством, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даного товариства та активів у разі ліквідації останнього відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

При цьому, до складу повноважень учасника господарського товариства при реалізації своїх корпоративних прав не відноситься право визнавати недійсними правочини, що були укладені самим господарським товариством, крім випадків, коли він уповноважений на це відповідним товариством, або якщо таке право надається йому статутом товариства, позаяк учасник є лише власником частки та не відповідає за зобов'язаннями товариства, учасником якого він є.

У пункті 51 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" роз'яснено, що законом не передбачено право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва. З цієї підстави господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства в задоволенні позовів про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших правочинів, вчинених господарським товариством.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 29-28/177-08-5087 від 10.11.2009 р. та п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України)" №01-08/631 від 27.11.2009 р.

Таким чином, учасник не наділений суб'єктивним правом щодо здійснення повноважень власника майна товариства, як учасник товариства, він може брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах та законодавстві, що регулює ці правовідносини, тому відчуження майна товариством не є порушенням прав учасника.

Не можна ототожнювати власні права та інтереси учасника з правами та інтересами самого товариства.

З огляду на все вищезазначене у цій постанові, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позов учасника, який не був стороною спірного контракту № 21/10-13 від 21.10.2013 р., укладеного між юридичними особами, не можна визнати обґрунтованим, оскільки в такому випадку, відсутнє порушення охоронюваного законом інтересу позивача/апелянта.

Матеріалами справи не підтверджено і апелянт/позивач не посилався на те, що він уповноважений на це відповідним товариством, як і не підтверджено, що таке право надано йому статутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар".

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі до уваги не приймаються, оскільки вони не спростовують висновків місцевого суду та підтверджуються матеріалами даної справи.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, рішення Господарського суду Львівської області від 09.09.2015 року у справі № 914/2369/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судовий збір за перегляд ухвали місцевого суду в апеляційному порядку покласти на апелянта/позивача.

Керуючись ст. ст. 4-3, 22, 27, 32-34, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 09.09.2015 року у справі № 914/2369/15 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд ухвали місцевого суду в апеляційному порядку покласти на апелянта/позивача.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.

25.11.2015 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 27.11.2015 р.