ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Справа № 922/4216/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Черленяк М.І., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - Ковтунов І.А. (довіреність №146 від 23.02.2015 року),

відповідач - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.5018Х/1-38) на рішення господарського суду Харківської області від 21.09.2015 року

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ в особі Філії управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз", м.Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина", м.Харків

про спонукання до виконання договору,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" про спонукання до виконання умов договору, а саме позивач просить зобов'язати відповідача виконати умови договору № 151000466 від 20.01.2015 року та поставити і передати у власність (повне господарське відання) позивача недопоставлений товар.

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.09.2015 року у справі № 922/4216/15 (суддя Суслова В.В.) в позові відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання 29.10.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за його відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

20 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Укртрасгаз" від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" (продавець) укладено договір купівлі-продажу за № (далі-договір) (а.с.22).

Відповідно до п. 1.1. договору, продавець, який є власником товару, зобов'язується поставити і передати його у власність, а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Згідно п. 1.2. договору, найменування (номенклатура, асортимент), кількість і ціна товару, що є предметом цього договору, обумовлюються у специфікації (оформляється як Додаток № 1), яка є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно п. 5.1. договору, товар повинен бути повністю поставлений покупцю протягом 120-ти днів з моменту підписання договору на умовах СРТ в с.Угерсько Стрийського району Львівської області, згідно вимог Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Датою поставки за договором вважається дата підписання сторонами видаткової накладної (п.5.2. Договору).

Ціна за одиницю товару передбачена Специфікацією, яка є невід'ємною частиною цього договору (п.7.1 договору).

В п.6.2 договору визначено, що загальна вартість цього договору - 287123,60 грн.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що покупець здійснює попередню оплату в розмірі 50% заявленої партії акумуляторних батарей.

Заявлена партія акумуляторних батарей узгоджується сторонами (п.7.2 договору).

У відповідності до п.7.3 договору, покупець проводить розрахунки з продавцем за поставлену партію акумуляторних батарей протягом 30 днів після підписання видаткової накладної, шляхом перерахування грошових коштів з банківського рахунку покупця на банківський рахунок продавця.

Договір вступає в законну силу з моменту підписання його сторонами і діє протягом року, а в частині розрахунків - до повного виконання (п.9.1 договору).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що сторони підписали специфікацію, за умовами якої відповідач зобов'язався поставити позивачу акумулятори на загальну суму 287123,60 грн. (а.с.24).

На виконання умов договору, 20.02.2015 року він перерахував відповідачу 50% вартості заявленої партії товару, згідно рахунку №УА-00000930 від 06.02.2015 року, а саме 40959,60 грн.

Позивач вказує, що відповідач, в порушення п.5.1 договору, товар позивачу не поставив, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про зобов'язання відповідача виконати умови договору № від 20.01.2015 року та поставити і передати у власність позивача недопоставлений товар.

Колегія суддів враховує наступне.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов'язується передати майно (товар) у власність другої сторони (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює виникнення у кожної зі сторін взаємних прав та обов'язків.

При цьому, відповідно до ч.2 статті 689 ЦК України, покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Пунктом 7.1 укладеного сторонами договору купівлі-продажу встановлено, що покупець здійснює попередню оплату в розмірі 50% заявленої партії акумуляторних батарей.

Позивач у своєму позові посилається на те, що ним на виконання умов договору 20.02.2015 року була перерахована грошова сума у розмірі 50% вартості заявленої партії товару згідно рахунку № УА-00000930 від 06.02.2015 року, а саме 40959,60 грн.

Проте, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем не було надано жодних доказів перерахування суми попередньої оплати за договором відповідачу, що стало підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Під час здійснення апеляційного провадження, позивач надав суду платіжне доручення №4024 від 26.02.2015 року, що свідчить про перерахування відповідачу 40959,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що факт перерахування відповідачу 40959,60 грн. попередньої оплати за договором є встановленим також в рішенні господарського суду Харківської області від 07.09.2015 року у справі №922/3947/15.

До матеріалів справи апелянтом надано копію рішення господарського суду Харківської області від 07.09.2015 року у справі №922/3947/15 за позовом ПАТ "Укртрансгаз", м.Київ в особі Філії управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" до ТОВ "Украгрозапчастина"( а.с. 79-83).

Колегія суддів приймає до уваги, що вказаним рішенням суду частково задоволено позов та стягнуто з відповідача на користь позивача попередню оплату за договором купівлі - продажу від 20.01.2015 № в розмірі 40959,60 грн.(а також додатковий штраф в розмірі 28712,36 грн. пеню в розмірі 3158,36 грн.) (а.с.79).

Вказане рішення обґрунтовано тим, що на виконання п.7.1 договору купівлі-продажу № від 20.01.2015 року, укладеного між ПАТ "Укртрансгаз", м.Київ в особі Філії управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" та ТОВ "Украгрозапчастина", позивач перерахував відповідачу попередню оплату за товар у розмірі 50% в сумі 40959,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4024 від 26.02.2015 року..Але відповідач товар покупцю не передав. Далі в рішенні суду у справі № 922/3947/15 йдеться про те, що позивач грунтував свої вимоги на положеннях ч. 2 ст. 693 ЦК України, а саме: «Якщо продавець, що одержав суму попередньої оплати, не передав товар в установлений строк, покупець має право вимагати передачі оплачених товарів або повернення суми попередньої оплати».

Таким чином, позивач мав альтернативу: вимагати передачі товару, або повернути попередню оплату.

Як свідчить рішення господарського суду Харківської області у справі №922/3947/15 позивач прийняв рішення про повернення попередньої оплати відповідачем.

Рішення господарського суду Харківської області від 07.09.2015 року у справі №922/3947/15 набрало законної сили.

За приписами ч.2 ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішені інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо (п.2.6 постанови постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Таким чином, суму попередньої оплати в розмірі 40959,60 грн., сплачену позивачем платіжним дорученням №4024 від 26.02.2015 року, на виконання умов договору купівлі-продажу № від 20.01.2015 року стягнуто з відповідача рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3947/15 від 07.09.2015 року.

Матеріали справи не містять будь-яких інших доказів здійснення позивачем попередньої оплати за укладеним сторонами договором купівлі-продажу.

За таких обставин, вимоги про зобов'язання відповідача « поставити і передати у власність» товар є безпідставними.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ціна товару, його кількість, найменування обумовлені в Специфікації, що є додатком до договору № від 20.01.2015 року, у зв'язку з чим, на думку апелянта, судом неправомірно зазначено в рішенні, що матеріали справи не містять інформацію, яка кількість товару була погоджена сторонами та повинна була бути поставлена.

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до п.1.2 договору, найменування (номенклатура, асортимент), кількість і ціна товару, що є предметом цього договору, обумовлюються у специфікації (оформляється як Додаток № 1), яка є невід'ємною частиною цього договору.

Таким чином, сторони в договорі передбачили спосіб узгодження найменування, кількості та ціну товару, а саме - Специфікація до договору, а також узгодили спосіб її оформлення - Додаток №1 до договору.

Однак, специфікація без номера та без дати, що надана позивачем до матеріалів справи (а.с.24) не містить посилання на договір купівлі-продажу № від 20.01.2015 року, не оформлена як Додаток №1 до вказаного договору, а отже, не може вважатись належним доказом погодження сторонами поставки товару саме у зазначеній в ній кількості.

Враховуючи наведене, доводи апелянта є необґрунтованими.

Також в апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що товар повинен бути повністю поставленим покупцю протягом 120 днів після підписання договору.

Однак, враховуючи те, що позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.693 ЦК України, звернувся до суду з позовом у справі №922/3947/15 про стягнення з відповідача суми попередньої оплати, чим фактично відмовився від виконання свого обов'язку, який передбачений пунктом 7.1 договору і, який є необхідною умовою для поставки товару відповідачем, попередня оплата , передбачена п.7.1 договору, була позивачем стягнута з відповідача, відсутні підстави для поставки товару продавцем у передбачений договором строк, у зв'язку з чим доводи апелянта є безпідставними та не приймаються колегією суддів.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 21.09.2015 року у справі № 922/4216/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови по справі № 922/4216/15 підписано 30.11.2015 року

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Черленяк М.І.

Суддя Шепітько І.І.