донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

07.12.2015 справа №17/179/10

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі: за участю представників сторін: прокурор: від позивача 1: від позивача 2 (скаржника): від відповідача: від ВДВС: розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду від у справі за позовом до проОСОБА_4 не зявився; не зявився; ОСОБА_5 довіреність № 51/20-19 від 05.01.2015 р.; не зявився; не зявився; Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району м.Запоріжжя Запорізької області 26.10.15р. № 17/179/10 (суддя Корсун В.Л.) Прокурора Жовтневого району м.Запоріжжя в інтересах держави в особі 1.Запорізької міської ради м.Запоріжжя, 2. Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району м.Запоріжжя Приватного підприємця ОСОБА_6 м.Запоріжжя стягнення 1765,92 грн.
16.10.2015 р. головний державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції звернувся до господарського суду Запорізької області з заявою вих. № 31989 від 08.10.2015 р. про видачу дубліката наказу № 17/179/10, виданого господарським судом Запорізької області 03.08.2010 р. про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_6 на користь Концерну «Міські теплові мережі» 1765,92 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.10.2015 р. заяву головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про видачу дубліката наказу № 17/179/10 від 03.08.2010 р. залишено без задоволення.

Не погодившись з винесеною ухвалою, Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району м.Запоріжжя звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.10.2015 р. та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про видачу дубліката наказу № 17/179/10 від 03.08.2010 р.; визнати поважними причини пропуску строку, встановленого для предявлення наказу до виконання та постановити ухвалу про відновлення строку для предявлення наказу від 03.08.2010 р. по справі № 17/179/10.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, заявник посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з недотриманням норм матеріального та процесуального права, що призвело до порушення прав позивача.

Представники позивача 1, відповідача, ВДВС та прокурор у судове засідання не зявилися з невідомих суду причин.

Представник позивача 2 (скаржника) у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги. Просив суд скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.10.2015 р. та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про видачу дубліката наказу № 17/179/10 від 03.08.2010 р.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Заслухавши пояснення представника позивача 2 (скаржника), обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У червні 2010 р. прокурор Жовтневого району м.Запоріжжя в інтересах держави в особі 1.Запорізької міської ради м.Запоріжжя, 2. Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району м.Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача, Приватного підприємця ОСОБА_6 м.Запоріжжя про стягнення 1765,92 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.07.2010 р. позовні вимоги задоволені повністю. Стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_6 на користь концерну «Міські теплові мережі» 1638,40 грн. основного боргу, 84,47 грн. пені, 18,73 грн. інфляційних витрат та 24,32 грн. 3 % річних.

03.08.2010 р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 14.07.2010 р. видано відповідний наказ.

25.05.2011 р. державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції звернувся до господарського суду Запорізької області з заявою вих. № 7542/3 від 19.05.2011 р. про видачу дубліката наказу № 17/179/10 від 03.08.2010 р., яку ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.05.2011 р. задоволено.

16.10.2015 р. головний державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції звернувся до господарського суду Запорізької області з заявою вих. № 31989 від 08.10.2015 р. про видачу дубліката наказу № 17/179/10, виданого господарським судом Запорізької області 03.08.2010 р. про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_6 на користь Концерну «Міські теплові мережі» 1765,92 грн.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилався на те, що 18.09.2014 р. на виконання до ОСОБА_7 ВДВС надійшов наказ № 17/179/10 від 03.08.2010 р. про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_6 на користь Концерну «Міські теплові мережі» 1765,92 грн. Виконавчий документ направлений для виконання за місцем роботи боржника ПП «Автоадреналін».

22.09.2014 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В ході виконання було зясовано, що ОСОБА_6 був звільнений з ПП «Автоадреналін» за угодою сторін (п. 1 ст. 3 КЗпП) на підставі наказу № 139 від 08.04.2014 р.

25.10.2014 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

31.10.2014 р. вих. № 40082 наказ Господарського суду Запорізької області № 17/179/10 від 03.08.2010 р. з копією постанови повернуто Концерну «Міські теплові мережі» на адресу: вул.Щаслива, 2А, але при пересилці оригінал наказу було втрачено.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.10.2015 р. заяву головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про видачу дубліката наказу № 17/179/10 від 03.08.2010 р. залишено без задоволення.

Залишаючи заяву без задоволення, місцевий господарський суд виходив з того, що на виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 25.05.2011 р. судом вже було видано дублікат наказу від 03.08.2010 р. по справі № 17/179/10 про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_6 на користь Концерну «Міські теплові мережі» 1765,92 грн.

Також суд зазначив, що зі змісту наданої заяви державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції за вих. № 31989 від 08.10.15р. та довідки № 31988 від 08.10.15р. про втрату наказу не вбачається, чи був втрачений виданий господарським судом Запорізької області дублікат наказу від 03.08.10р. по справі № 17/179/10 про стягнення з ПП ОСОБА_6 на користь Концерну «Міські теплові мережі» 1 638,40 грн. основного боргу, 84,47 грн. пені, 18,17 грн. інфляційних витрат та 24,32 грн. 3% річних виданий на підставі ухвали суду від 25.05.11 р. по даній справі.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку, що звертаючись до суду з заявою № 31989 від 08.10.2015 р., заявник не обґрунтував та не надав суду відповідних доказів, які б підтверджували що саме втрачено: чи оригінал наказу по справі № 17/179/10 чи виданий судом на виконання ухвали суду від 25.05.11р. у справі № 17/179/10 дублікат наказу. Також суд зазначив, що звертаючись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа державний виконавець не навів суду жодних обґрунтувань з приводу того чи не сплинув строк для пред'явлення вищевказаного виконавчого документа до примусового виконання у зв'язку з перериванням.

Судова колегія не погоджується з таким висновком господарського суду Запорізької області з огляду на наступне.

У відповідності до ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення суду здійснюється на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За приписами ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про видачу дублікату наказу було додано довідку № 31988 від 08.10.2015 р., підписану начальником ОСОБА_7 відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про втрату наказу.

Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки, в яких можуть перериватися строки давності предявлення виконавчого документа до виконання а саме: предявленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Відповідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», після переривання строку предявлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Враховуючи, що виконавче провадження № 44786495 було закінчено 25.10.2014 р., відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», строк для повторного предявлення до виконання судового наказу спливає 24.10.2015 р.

Заяву державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про видачу дублікату наказу було подано до суду 16.10.2015 р., тобто до закінчення строку для предявлення наказу до виконання, до заяви було додано копію постанови про повернення виконавчого документу, в якій зазначено строк повторного предявлення наказу до виконання.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд, не дослідивши додані до заяви про видачу дублікату наказу документи, помилково зазначив, що державний виконавець не навів суду жодних обґрунтувань з приводу того, чи не сплинув строк для предявлення вищевказаного виконавчого документа до примусового виконання у звязку із перериванням.

Також судова колегія не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності доказу втрати наказу, оскільки факт втрати відповідного наказу підтверджується вищезазначеною довідкою ОСОБА_7 відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, яка є підставою вважати його втраченим на даний момент та обґрунтованою підставою для видачі його дублікату, згідно з вимогами ст. 120 ГПК України. А тому у місцевого господарського суду, у разі виконання заявником вимог, передбачених ч.3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, не було підстав відмовляти у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу з мотивів її необґрунтованості.

Судова колегія зауважує, що у разі наявності сумнівів щодо необхідності обґрунтування викладених в оскаржуваній ухвалі обставин, місцевий господарський суд не позбавлений можливості витребувати у сторони необхідні докази.

Відповідно до ст. 115 Господарського кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Основного Закону України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання; усі субєкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій її території; обовязковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина пята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Донецький апеляційний господарський суд, розглядаючи цю справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі „Шмалько проти України від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд не в повному обсязі дослідив обставини справи, а тому висновок суду не ґрунтується на положеннях діючого законодавства, не відповідає обставинам справи, а тому є підстави для скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 26.10.2015 р. у справі № 17/179/10.

Стосовно вимоги апелянта про визнання поважними причини пропуску строку, встановленого для предявлення наказу до виконання та прийняття ухвали про відновлення строку для предявлення наказу від 03.08.2010 р. по справі № 17/179/10, судова колегія зазначає, що виконавче провадження № 44786495 було закінчено 25.10.2014 р., отже строк для повторного предявлення до виконання судового наказу сплив 24.10.2015 р.

Відповідно до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, у разі порушення передбаченого строку стягував може звернутися до господарського суду із заявою про відновлення пропущеного строку, додавши до неї заяву про видачу дубліката наказу. Встановивши, що строк пропущено стягувачем із поважних причин, господарський суд повинен винести ухвалу про його відновлення й видачу дубліката наказу.

Приймаючи до уваги вищезазначене, судова колегія відмовляє в задоволенні вимоги про визнання поважною причини пропуску строку, встановленого для предявлення наказу до виконання та прийняття ухвали про відновлення строку для предявлення наказу від 03.08.2010 р. по справі № 17/179/10, оскільки Концерн «Міські теплові мережі» не звертався до місцевого господарського суду про поновлення такого строку, а відтак, ці вимоги не були предметом спору в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального Кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що висновок суду не ґрунтується на положеннях діючого законодавства, не відповідає обставинам справи, а тому є підстави для скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 26.10.2015 р. про залишення заяви про видачу дублікату наказу без задоволення та прийнятті постанови про часткове задоволення скарги.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району м.Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.10.2015 р. у справі № 17/179/10 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.10.2015 р. у справі №17/179/10 скасувати.

ОСОБА_7 відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції дублікат наказу про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_6 (69068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, р/р 260012948 у ЗОД АКПБ «Аваль», МФО 313827) на користь концерну «Міські теплові мережі» (69091, м.Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, , р/р 0001 в АКБ «Індустріалбанк» м.Запоріжжя, МФО 313849) 1638 (одна тисяча шістсот тридцять вісім) грн. 40 коп. основного боргу, 84 (вісімдесят чотири) грн. 47 коп. пені, 18 (вісімнадцять) грн., 73 коп. інфляційних витрат та 24 (двадцять чотири) грн. 32 коп. 3 % річних.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_6 (69068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, р/р 260012948 у ЗОД АКПБ «Аваль», МФО 313827) на користь концерну «Міські теплові мережі» (69091, м.Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, , р/р 0001 в АКБ «Індустріалбанк» м.Запоріжжя, МФО 313849) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Запорізької області видати дублікат відповідного наказу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя : Н.В. Будко

Судді: Т.Д.Геза

ОСОБА_3