ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Справа № 918/575/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Лунька О.І., розглянувши матеріали справи за позовом приватного підприємства "Босна" (далі Підприємство) до Coben Sp. Z o.o (44-203, Rybnik, Poland) про стягнення заборгованості в сумі 130 978 грн. 78 коп.,

за участі представників:

позивача: ОСОБА_1 (керівника),

відповідача: не зявився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2015 року Підприємство звернулося до господарського суду Рівненської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16 жовтня 2014 року між ним та Coben Sp. Z o.o був укладений контракт № 07/14, на підставі якого позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 26 360 польських злотих. Оскільки Coben Sp. Z o.o взяте на себе зобовязання по оплаті вартості вказаного товару виконало лише частково, сплативши позивачу 3199,08 польських злотих та заборгувавши таким чином останньому 23160,92 польських злотих (що за офіційним курсом НБУ станом на 27 травня 2015 року складає 130 978 грн. 78 коп.), Підприємство, посилаючись на статтю 692 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просило суд стягнути з відповідача вищезазначену суму грошових коштів у національній валюті.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 29 травня 2015 року порушено провадження у справі № 918/575/15, розгляд якої, з урахуванням приписів Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року (Гаазької конвенції 1965 року), було призначено на 1 грудня 2015 року.

У судовому засіданні 1 грудня 2015 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач явку свого повноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечив, витребуваних судом документів не надав. У той же час судом були виконані усі вимоги щодо повідомлення Coben Sp. Z o.o про дату, час і місце розгляду справи, передбачені Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

За змістом статті 125 ГПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи те, що порядок вручення судових та позасудових документів на території ОСОБА_2 регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року (Гаазька конвенція 1965 року), копію ухвали господарського суду Рівненської області від 29 травня 2015 року про порушення провадження у даній справі, а також копію позовної заяви Підприємства, у встановленому законом порядку перекладених на польську мову, в передбаченому вищенаведеною Конвенцією порядку було направлено до уповноваженого центрального органу ОСОБА_2 для вручення відповідачу.

З матеріалів справи вбачається, що належним чином засвідчені копії позовної заяви Підприємства та ухвали суду про порушення провадження у даній справі від 29 травня 2015 року, перекладені на польську мову, були надіслані уповноваженим центральним органом ОСОБА_2 на зазначену у позовній заяві адресу відповідача 18 серпня 2015 року. Проте вказане відправлення було повернуто підприємством поштового звязку з посиланням на відсутність адресата за вказаною адресою. Слід також зазначити, що дані документи повторно надсилалися відповідачу 2 вересня 2015 року. Однак це відправлення також було повернуто підприємством поштового звязку з посиланням на закінчення терміну його зберігання (а.с. 94).

Відповідно до частини 2 статті 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року (Гаазької конвенції 1965 року) кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

За таких обставин, беручи до уваги те, що судом були вчинені усі дії щодо повідомлення Coben Sp. Z o.o про дату, час і місце розгляду справи, передбачені чинним національним та міжнародним законодавством, а позивачем були надані всі витребувані судом документи, необхідні для повного й всебічного розгляду даного спору, суд не вбачає підстав для відкладення цієї справи та відповідно до частини 2 статті 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року та статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих Підприємством документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2014 року між Coben Sp. Z o.o (44-203, Rybnik, Poland) та позивачем був укладений контракт № 07/14, за умовами якого останній взяв на себе обовязок поставити у власність покупця пресовані гранули лушпиння соняшника для спалювання, а відповідач, у свою чергу, прийняти та оплатити вартість цього товару на умовах, передбачених даним контрактом (а.с. 7-9).

Вказана угода підписана уповноваженими представниками сторін, а також скріплена печатками цих субєктів господарювання.

Відповідно до пункту 2.1 цього договору валютою контракту і валютою платежу є польський злотий. Ціна товару визначається у польських злотих.

Відповідно до частини 2 статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно частини 3 статті 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 198 Господарського кодексу України (далі ГК України) грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Зі змісту вищенаведених приписів вбачається, що вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 1 оглядового листа Вищого господарського суду України від 26 липня 2002 року № 01-8/870.

Згідно з пунктом 2.2 цього правочину ціну та асортимент товару сторони узгоджують у проформі-інвойсі для кожної партії товару.

Вартість тари, упаковки, завантаження, закріплення товару включаються в ціну товару (пункт 2.3 контракту).

Пунктом 9.2 контракту встановлено, що у випадку, коли сторони не можуть домовитись, всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з даного договору або у звязку з ним, у тому числі ті, які стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, вирішуються господарським судом Рівненської області.

Згідно статті 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" (далі Закон) цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Відповідно до статті 5 Закону у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачене законом.

Статтею 43 Закону передбачено, що сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Зі змісту вищенаведених приписів чинного законодавства вбачається, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Аналогічна правова позиція викладена абзаці 4 частини 1.1 пункту 1 Рекомендацій Вищого господарського суду України від 9 листопада 2009 року № 04-06/159 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 31 травня 2002 року № 04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій".

За змістом пункту 3.2 вищевказаного контракту останній діє до 31 грудня 2015 року.

Судом встановлено, що на виконання умов даного контракту позивач поставив Coben Sp. Z o.o передбачений цим правочином товар на загальну суму 26 360 польських злотих, що підтверджується наявними у матеріалах справи належним чином засвідченими копіями інвойсів від 25 лютого 2015 року № 10 на суму 8760 польських злотих, від 26 лютого 2015 року № 11 на суму 8800 польських злотих, від 1 березня 2015 року № 12 на суму 8800 польських злотих, відповідних міжнародних транспортних накладних на поставку товару та митних декларацій (а.с. 10-18).

Про належне виконання Підприємством своїх зобовязань за цим контрактом також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди.

За змістом пунктів 8.1-8.2 вищенаведеного контракту оплата товару повинна здійснюватися на рахунок продавця в польських злотих. Оплата проводиться банківським переказом на вказаний у даному контракті розрахунковий рахунок продавця в день перетину товаром кордону.

Проте судом встановлено, що всупереч умовам укладеного між сторонами контракту від 16 жовтня 2014 року № 07/14 Coben Sp. Z o.o взятий на себе обовязок по оплаті вартості переданого йому товару виконало лише частково, сплативши позивачу 3199,08 польських злотих та заборгувавши таким чином останньому 23160,92 польських злотих (що за офіційним курсом НБУ станом на дату складення Підприємством його позовної заяви становило 130 978 грн. 78 коп.). Даний факт додатково підтверджується наявною у матеріалах даної справи копією підписаного між сторонами акту звірки взаєморозрахунків за спірним договором (а.с. 20).

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача перед Підприємством за контрактом від 16 жовтня 2014 року № 07/14, яка за офіційним курсом НБУ станом на дату складення Підприємством його позовної заяви становила 130 978 грн. 78 коп., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, не оспорюється Coben Sp. Z o.o, і останнє на момент прийняття рішення не надало документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Підприємства до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у звязку з чим даний позов підлягає задоволенню.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Coben Sp. Z o.o (44-203, Poland, Rybnik, Ul. Sosnova, 5 (44-203, Республіка Польща, місто Рибник, вулиця Соснова, будинок 5), REGON: 243417281, KRS: НОМЕР_1, NIP: 642-31-84-766) на користь приватного підприємства "Босна" (33016, місто Рівне, вулиця Будівельників, будинок 6-В, ідентифікаційний код: 32745019) 130 978 (сто тридцять тисяч девятсот сімдесят вісім) грн. 78 коп. основного боргу (що становить 23160,92 польських злотих), а також 2 619 (дві тисячі шістсот девятнадцять) грн. 58 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 7 грудня 2015 року

Суддя Є.В. Павленко