КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"08" грудня 2015 р. Справа №910/21021/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

на ухвалу господарського суду м. Києва від 12.10.2015

у справі № 910/21021/14 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Київський завод реле та автоматики"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.10.2015 у справі № 910/21021/14 заяву Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві з кредиторськими вимогами до боржника на суму 556 733 437 грн. 73 коп. задоволено частково; визнано кредиторські вимоги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до Публічного акціонерного товариства "Київський завод реле та автоматики" на суму 190 894 грн. 59 коп.; в іншій частині заяву залишено без задоволення; вирішено інші процесуальні питання.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на оскарження, звільнити від сплати судового збору, скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 12.10.2015 у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про збільшення кредиторських вимог в повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві та додані до неї матеріали, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Частиною 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі за текстом - Закон) встановлює, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 3 статті 94 ГПК України, передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору. Недотримання зазначеної вимоги є підставою для повернення поданої апеляційної скарги у відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону України "Про судовий збір").

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційних та касаційних скарг на судові рішення.

Розміри ставок судового збору встановлено ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

У відповідності зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 статті (згідно з якою, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі).

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. ст. 33, 34 ГПК України).

Враховуючи наведені в обґрунтування заявленого клопотання доводи, зокрема про те, що у ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві відсутні можливості сплати судового збору, колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що такі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки податковий орган не вказує, які саме можливості для сплати судового збору у нього відсутні та у чому вони полягають, а також те, якими саме доказами підтверджується відсутність таких можливостей, враховуючи, що здійснення платежу (в цьому випадку - сплата судового збору) залежить виключно від волевиявлення податкового органу.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 року).

Поряд з цим, колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набув чинності з 01.09.2015 року, покладено на Кабінет Міністрів України обов'язок забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Отже, в даному випадку апелянтом судовий збір не сплачено у встановленому розмірі відповідно до Закону України ,,Про судовий збір".

За вказаних обставин, подана апеляційна скарга ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду м. Києва від 12.10.2015 у даній справі не приймається до розгляду і повертається Київським апеляційним господарським судом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у п. п. 1, 2 і 3 ч. 1 цієї статті, сторона у справі має право повторно подати апеляційну скаргу.

За таких обставин, клопотання ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови господарського суду м. Києва від 12.10.2015 у даній справі судовою колегією не розглядається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 86, 91, п. 3 ч. 1 ст. 97, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору на апеляційне оскарження.

2. Апеляційну скаргу Державній податковій інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду м. Києва від 12.10.2015 у справі № 910/21021/14 (з доданими до неї матеріалами на 30-ти арк.) повернути заявнику без розгляду.

3. Матеріали справи № 910/21021/14 повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Л.Л. Гарник

В.О. Пантелієнко