ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р.Справа № 922/2423/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Агрокомплект", смт. Золочів, Харківська область
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2,дов.№ б/н від 28.04.2015р.

відповідача - Колосов А.В.,дов.№ б/н від 09.01.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Агрокомплект", смт. Золочів , в якій просить суд стягнути з відповідача 41 773,0грн. боргу за договором про надання механізованих послуг по збиранню сільськогосподарських культур №15/09 від 15.09.2013року, пені в сумі 3 013,20грн., 3% річних в сумі 1 739,68грн., інфляційних витрат в сумі 21 306,51грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на укладення між сторонами договору №15/09 від 15.09.2013року та виконання позивачем робіт на загальну суму 41773,0грн., що підтверджує актами приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.10.2013року та 26.11.2013року, які підписані сторонами договору без зауважень, про те вартість виконаних робіт на день подання позову залишається несплаченою, вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.04.2015р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/2423/15, з врахуванням ухвали про виправлення описки, розгляд справи призначено на 02.06.2015р. об 10:30 год.

02.06.2015року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх.№22275), в якій останній просить суд стягнути з відповідача 41 773,0грн. боргу за договором про надання механізованих послуг по збиранню сільськогосподарських культур №15/09 від 15.09.2013року, пені в сумі 3 013,20грн., 3% річних в сумі 1 904,48грн., інфляційних витрат в сумі 30 134,73грн.

Ухвалою господарського суду від 02.06.2015року, прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог від 02.06.2015року(вх.№22275), розгляд справи відкладено до 16.06.2015року.

Ухвалою господарського суду від 16.06.2015року , продовжено розгляд спору на п'ятнадцять днів до 30.06.2015 року, задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, розгляд справи відкладено до 25.06.2015року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов .

Представник відповідача в судовому засіданні 25.06.2015р. заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву в якому вказував на те що зарахування зустрічних однорідних вимог на предмет спору на підставі ст.601 ЦК України, зокрема , вказував на те, що сторони підписали акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 14.11.2013року на суму 10 394,30грн., акт від 07.12.2013року на суму 8 580,0грн., акті від 09.12.2013року на суму 22 800,0грн., у зв'язку із вищевикладеним відповідач просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог .

В судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням (вх.№25819)про призначення по справі судової експертизи для з'ясування питання належності підпису на наступних документах :

- договорі купівлі-продажу № 12/13 від 12 листопада 2013 року;

- видатковій накладній № А Ф- від 13 листопада 2013 року;

- довіреності № 20 від 12 листопада 2013 року;

- акті зарахування зустрічних однорідних вимог від 14 листопада 2013 року;

- договорі купівлі-продажу № 02/13 від 02 грудня 2013 року;

- видатковій накладній № А Ф- від 02 грудня 2013 року;

- видатковій накладній № А Ф- від 03 грудня 2013 року;

- довіреності № 2/12 від 02 грудня 2013 року;

- акті зарахування зустрічних однорідних вимог від 07 грудня 2013 року;

- договорі купівлі-продажу № 06/12 від 06 грудня 2013 року;

- видатковій накладній № А Ф- від 06 грудня 2013 року;

- довіреності № 05/12 від 15 грудня 2013 року;

- акті зарахування зустрічних однорідних вимог від 09 грудня 2013 року, та на вирішення експерта просив суд поставити наступні запитання :

- чи виконаний підпис на даних документах позивачем чи іншою особою?

- чи належить відтиск печатки на зазначених документах позивачу?

В судовому засіданні також, зазначив про те, що вказані документи є підроблені та ніколи не підписувались позивачем, у зв'язку із чим просив суд направити до Дзержинського РВ ХМУ УМВС повідомлення про порушення службовою особою ТОВ "Агрокомплект" законності, що містить ознаки замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Ухвалою господарського суду від 25.06.2015року задоволено клопотання позивача про призначення по справі № 922/2423/15 комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи. Призначено по справі № 922/2423/15 комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизи, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

12.08.2015р. на адресу суду надійшли клопотання експерта від 05.08.2015р. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи №7484 та №7485.

Ухвалою господарського суду від 18.08.2015року по справі№922/2423/15 задоволено клопотання експерта від 05.08.2015р. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи №7484 та №7485. Провадження у справі 922/2423/15 зупинено.

06.10.2015 року на адресу господарського суду Харківської області від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса надійшов лише висновок судової технічної експертизи №7485 від 30.09.2015року, проте матеріали справи № 922/2423/15 з судово почеркознавчою експертизою знаходились на виконанні у Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, про що господарським судом було повідомлено позивача та відповідача по справі.

19.11.2015 року на адресу господарського суду Харківської області від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса надійшов висновок №7484 судової почеркознавчої експертизи разом з матеріалами господарської справи №922/2423/15. Господарським судом було повідомлено позивача та відповідача по справі, що вирішення питання щодо поновлення провадження у справі№922/2423/15 буде здійснено 24.11.2014року о 11:00 год.

Ухвалою господарського суду від 24.11.2015року поновлено провадження у справі №922/2423/15.

В судовому засіданні 24.11.2015року оголошено перерву до 25.11.2015року.

Представник позивача в судовому засіданні 25.11.2015року підтримує заявлені позовні вимоги, через канцелярію господарського суду (вх.№47446 від 25.11.2015року) надав письмові пояснення до відзиву на позовну заяву в яких вказував на те, що на сьогоднішній день, зобов'язання відповідача перед позивачем за договором про надання механізованих послуг по збиранню сільскогоподарських культур №15/09 від 15.09.2013року залишаються не виконаними, крім того просив суд покласти на відповідача вартість проведеної судової експертизи сплаченої останнім в розмірі 13 989,60грн., що підтверджує платіжними дорученнями №797 від 28.08.2015року на суму 3 456,0грн.,№796 від 28.08.2015року на суму 10 533,60грн.

Відповідач в судовому засіданні 25.11.2015року заперечував проти заявлених позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

«15» вересня 2013 р. між ТОВ АГРОФІРМА "АГРОКОМПЛЕКТ" та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір №15/09 про надання механізованих послуг по збиранню сільськогосподарських культур, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) зобов'язався надати, а ТОВ АГРОФІРМА "АГРОКОМПЛЕКТ" (Замовник) зобов'язалося прийняти та оплатити послуги по збиранню сільськогосподарських культур із застосуванням комбайну на умовах, передбачених договором.

Згідно п.1.2.договору сторонами передбачено, що збиральні роботи виконуються на полях замовника, які знаходяться в Золочівському районі, Харківської області.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що взаєморозрахунки Замовника та Виконавця відповідно до п. З Договору здійснюються протягом 10 календарних днів після підписання акту виконаних робіт на розрахунковий рахунок Виконавця.

Пунктом 8.1. договору сторонами передбачено, що даний договір вступає в силу з моменту підписання цього договору та діє до повного виконання сторонами зобов'язань по цьому договору .

Як вбачається із матеріалів справи, обумовлені договором роботи були виконані ФОП ОСОБА_1 належним чином на загальну суму 41 773,00 грн., що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.10.2013 р. та 26.11.2013 р., які підписані сторонами договору без жодних зауважень копії яких знаходиться в матеріалах справи (а.с.14,15).

Однак, відповідач, в порушення умов Договору, свої зобов'язання не виконав, за надані позивачем послуги своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, вказані обставини стали підставою для звернення позивач до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав.

Відповідач в процесі розгляду справи не погодився з позовними вимогами, посилався на укладення, між ТОВ «Агрофірма «Агрокомплект» та ФОП ОСОБА_1 низки договорів купівлі-продажу, а саме: №12.11.2013 від 12.11.2013, №02/13 від 02.12.2013 та №06/12 від 06.12.2013 року. За цими договорами останній отримав від ТОВ «Агрофірма «Агрокомплект» (відповідача) соняшнику на загальну суму 10 394, 30 грн., сої на загальну суму 22 800 грн. та кукурудзи на 8 580 грн., що підтверджується видатковою неладною №АФ- від 13.11.2013 року, №АФ- від 02.12.2013, №АФ- від 03.12.2013 року та №АФ- від 06.12.2013 року, також вказував, що вимоги сторін один до одного за вказаними договорами були однорідними (грошовими), строк виконання по ним настав. В подальшому ТОВ «Агрофірма Агрокомплект»» та ФОП ОСОБА_1 підписали акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 14.11.2013 року на суму 10 394,30грн., акт від 07.12.2013 на суму 8 580,0грн., акт від 09.12.2013року на суму 22 800,0грн.та стверджував про відсутність заборгованості перед позивачем за договором , з метою підтвердження своєї позиції надав для огляду оригінали :

- договору купівлі-продажу № 12/13 від 12 листопада 2013 року;

- видаткової накладної № А Ф- від 13 листопада 2013 року;

- довіреністі № 20 від 12 листопада 2013 року;

- акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 14 листопада 2013 року;

- договору купівлі-продажу № 02/13 від 02 грудня 2013 року;

- видаткової накладної № А Ф- від 02 грудня 2013 року;

- видаткової накладної № А Ф- від 03 грудня 2013 року;

- довіреністі № 2/12 від 02 грудня 2013 року;

- акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 07 грудня 2013 року;

- договору купівлі-продажу № 06/12 від 06 грудня 2013 року;

- видаткової накладної № А Ф- від 06 грудня 2013 року;

- довіреності № 05/12 від 15 грудня 2013 року;

- акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 09 грудня 2013 року.

В свою чергу позивач зазначив про те, що вказані документи є підроблені та ніколи не підписувались позивачем, у зв'язку із чим просив суд направити до Дзержинського РВ ХМУ УМВС повідомлення про порушення службовою особою ТОВ "Агрокомплект" законності, що містить ознаки замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), крім того просив призначити у справі судову експертизу.

У зв'язку з цим, з метою забезпечення повноти та всебічності дослідження всіх обставин справи та з'ясування питання щодо вчинення підпису певною особою, необхідні спеціальні знання, судом призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу.

06.10.2015 року на адресу господарського суду Харківської області від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса надійшов висновок судової технічної експертизи №7485 від 30.09.2015року, відповідно до якого відтиски печатки на договорі купівлі-продажу № 12/13 від 12 листопаді 2013року, довіреності №20 від 12 листопада 2013року, акті зарахування зустрічних однорідних вимог від 14 листопада 2013року, договорі купівлі продажу № 02/13 від 02 грудня 2013 року, довіреності №2/12 від 02 грудня 2013 року, акті зарахування зустрічних однорідних вимог від 07 грудня 2013 року договорі купівлі - продажу № 06/12 від 06 грудня 2013 року, довіреності №05/12 від 15 грудня 2013 року, акті зарахування зустрічних однорідних вимог від грудня 2013 року нанесені не кліше печатки підприємця ОСОБА_1, експериментальні відтиски якого надані на дослідження. На видатковій накладній №АФ- від 13 листопада 2013року видатковій накладній № АФ- від 02 грудня 2013 року, видатковій накладній № А Ф- від 03 грудня 2013 року, видатковій накладній № АФ- від 06 грудня 2013року відтиски печатки підприємця ОСОБА_1 відсутні.

19.11.2015 року на адресу господарського суду Харківської області від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса надійшов висновок №7484 судової почеркознавчої експертизи разом з матеріалами господарської справи №922/2423/15, згідно якого:

1.Підписи від імені ОСОБА_1 в:

договорі № 12/13 купівлі-продажу від 12.11.2013 (а.с. 54),

«Покупець:», в рядку « ____ ОСОБА_1»,

довіреності № 20 від 12.11.2013 (а.с. 56), на зворотній стороні в рядках «Керівник підприємства» та «Головний бухгалтер»,

акті зарахування зустрічних однорідних вимог від 14.11.2013 (а.с.57) в графі «ФОП «ОСОБА_1», в рядку «ФОП _____ ОСОБА_1»,

довіреності № 2/12 від 02.12.2013 (а.с. 61), на зворотній стороні документа в рядках «Керівник підприємства» та головний бухгалтер»,

акті зарахування зустрічних однорідних вимог від 07.12.2013 року ( а.с.62) в

графі «ФОП «ОСОБА_1», в рядку "ФОП_____ ОСОБА_1"

акті зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.12.2013 (а.с. 65), в графі «ФОП «ОСОБА_1», в рядку "ФОП ____ОСОБА_1"

довіреності № 5/12 від 05.12.2013 (а.с. 66), на зворотній стороні документа, в рядках «Керівник підприємства» та «Головний бухгалтер», -

- виконані не ОСОБА_1.

2. Підписи від імені ОСОБА_1 в:

договорі № 02/13 купівлі-продажу від 02.12.2013 (а.с. 58), в графі "Покупець", в рядку «_____ ОСОБА_1»,

договорі № 6/12 купівлі-продажу від 06.12.2013 (а.с. 63), в графі "Покупець", в рядку «_______ ОСОБА_1»,

- виконані не ОСОБА_1.

За приписами ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками судових експертів.

Згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких підстав, Суд приймає до уваги висновки експерта за результатами висновку судової технічної експертизи №7485 від 30.09.2015року, та висновку №7484 судової почеркознавчої експертизи від 19.11.2015року, складеними експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, буд. 8-а.), які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку (п. 1 ст. 384, п. 1 ст. 385 Кримінального кодексу України), оскільки висновки судової експертизи узгоджені між собою, обґрунтовані, не суперечать іншим матеріалам справи і не викликають сумнівів у їх неправильності. Крім того, Суд зазначає, що проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу", а тому за таких підстав, вказані висновки експертів є належними та допустимими доказами відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наявні в матеріалах докази, а також вищевказані висновки комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи, доводи відповідача стосовно відсутності заборгованості перед позивачем, після зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі ст.601 ЦК України, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, у зв'язку з чим судом до уваги не приймаються.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У статті 173 Господарського кодексу України зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1ст. 174 ГК України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини 1 статті 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Датою здачі робіт є акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.10.2013 р. та 26.11.2013 р.,

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що взаєморозрахунки Замовника та Виконавця відповідно до п. З Договору здійснюються протягом 10 календарних днів після підписання акту виконаних робіт на розрахунковий рахунок Виконавця.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду документу, який би спростовував позовні вимоги, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 41773,0грн. заборгованості належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача ( з урахуванням збільшених позовних вимог) пені у розмірі 3 013,20 грн., інфляційних втрат в розмірі 30134,73 грн. та 3% річних у розмірі 1 904,48 грн.

Розглядаючи питання щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 3013,20 грн., даючи правову оцінку вказаним вимогам, суд виходить з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг Замовник сплачує виконавцю пеню за кожен день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день виникнення боргу від суми заборгованості.

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахування пені в розмірі 3013,20 грн., суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Крім того, у відповідності до п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем, згідно поданого уточненого розрахунку, правомірно нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 1 904,48 грн. та 30 134,73 грн. інфляційних втрат відповідно до заяви про збільшення позовних вимог.

Суд також зазначає, що позивач заявляв клопотання про направлення повідомлення про порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, однак позивач не позбавлений права звернутись самостійно до правоохоронних органів, якщо вважає, що щодо нього вчинено кримінальне правопорушення.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» витрати на проведення судових експертиз відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, у разі її призначення господарським судом з власної ініціативи несе сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Оскільки сплата позивачем витрат на проведення судової експертизи в сумі 13 989,60 грн. підтверджена належними та допустимими доказами ( платіжне доручення №797 від 28.08.2015року на суму 3 456,0грн., №796 від 28.08.2015на суму 10533,60грн.), зазначена сума підлягає включенню до складу судових витрат.

Згідно із ч.5 ст.49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У п.6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи подані докази, суд приходить до висновку про покладення витрат за проведення судової експертизи та витрат по сплаті судового збору на відповідача .

Судові витрати необхідно віднести на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4-3, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми " Агрокомплект" ( 62203, Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Піонерська, буд.40, код30773479) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) - 41 773,0грн. боргу за договором про надання механізованих послуг по збиранню сільськогосподарських культур №15/09 від 15.09.2013року, пені в сумі 3 013,20грн., 3% річних в сумі 1 904,48грн., інфляційних витрат в сумі 30 134,73грн., витрати на проведення судової експертизи в сумі 13 989,60 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,0грн.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Повне рішення складено 27.11.2015 р.

Суддя О.О. Присяжнюк