ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення скарги без розгляду

"08" грудня 2015 р. Справа № 07/70-42

Суддя господарського суду Волинської області Суряк О.Г., розглянувши матеріали скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на дії виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції

по справі №07/70-42

за позовом приватної фірми Скорпіон-Сервіс

до приватного підприємця ОСОБА_2

про стягнення 18090 грн.

Суддя Суряк О.Г.

Представники :

від стягувача: н/з

від боржника (скаржника): н/з

від ВДВС: ОСОБА_3 представник за довіреністю від 29.07.2015р.

встановив: 24.11.2015р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить зобовязати Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції скасувати арешт з майна, шляхом зняття обмеження в праві розпорядження майном.

Свої вимоги обгрунтовує наступним.

На виконання рішення господарського суду Волинської області від 07.07.2010р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2010 р. у справі №07/70-42, судом видано наказ №07/70-1 від 04.11.2010р. про стягнення з підприємця ОСОБА_1 на користь ПФ Скорпіон-Сервіс 18090грн. неустойки, а також 180грн. 90коп. державного мита, 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 3618грн. витрат на послуги адвоката.

Постановою Другого ВДВС Луцького міського управління юстиції від 14.12.2010р. відкрито виконавче провадження № 23248811 по виконанню наказу господарського суду.

Як зазначає скаржник, в межах даного виконавчого провадження, було накладено арешт на все належне йому майно, що підтверджується витягом.

30.12.2011року постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, виконавчий документ було повернуто стягувачу па підставі п.2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З часу повернення виконавчого документу, тобто протягом майже чотирьох років стягувач повторно до виконавчої служби не звертався, чим позбавив себе можливості поновити виконавче провадження без звернення до суду про поновлення строку передбаченого ст. 22, 23 Закону в порядку ст. 119 ГПК України.

Станом на час звернення з позовом, виконавче провадження № 23248811 на виконанні не перебуває.

Чинне законодавство про виконавче провадження не передбачає як підставу скасування арешту майна, повернення виконавчого документа стягувачу та припинення виконавчого провадження з цих підстав.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу не входить до переліку підстав закінчення виконавчого провадження та, відповідно до ст. 50, 60 даного Закону, не тягне за собою припинення арешту майна боржника. Водночас, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 60 даного Закону, у всіх інших випадках не завершеного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До поданої скарги скаржником долучено копію постанови про відкриття виконачого провадження від 14.12.2010р., роздруківки Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.10.2015р. та Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 21.10.2015р., засвідчених підприємцем ОСОБА_1

Ухвалою суду від 27.11.2015р. розгляд скарги призначено на 08.12.2015р. скаржнику зобовязано подати суду оригінали документів, доданих до скарги, для огляду в судовому засіданні; докази на підтвердження накладення арешту на майно боржника в межах виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Волинської області №07/70-1 від 04.11.2010р. (Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження); ВДВС Луцького МУЮ - надати суду матеріали виконавчого провадження №23248811 (Постанову про відкриття виконавчого провадження, Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження, Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та інші); письмові пояснення щодо поданої скарги.

07.12.2015р. на адресу господарського суду від ПФ «Скорпіон-сервіс» надійшло клопотання (вх.№01-54/12102/15), в якому останній просить відкласти розгляд скарги, в звязку з неможливістю представника прибути в судове засідання, при цьому, зазначає, що стягувач не втратив матеріальний інтерес щодо стягнення боргу з боржника, а накладений на майно підприємця ОСОБА_1 арешт є єдиним механізмом спонукання боржника до виконання рішення суду.

Представник скаржника в судове засідання зявився, однак не надав суду доказів на підтвердження своїх повноважень, вимог ухвали суду від 27.11.2015р. не виконав.

В судовому засіданні 08.12.2015р. представник ВДВС надав письмові пояснення (вх.№01-54/12177/15), в яких вказує, що на виконані Другого ВДВС Луцького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №23248811 про стягнення з підприємця ОСОБА_1 на користь ПФ «Скорпіон-сервіс» боргу. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, станом на 08.12.2015р., дане виконавче провадження знищено, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки.

Представником ВДВС було надано суду лише незавірені роздруківки Постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2010р. та Постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2011р.

Судом встановлено, що скаржник не виконав вимог ухвали суду та не надав суду документів, необхідних для розгляду скарги по суті.

Зокрема, скаржником не надано оригіналів документів, доданих до скарги, для огляду в судовому засіданні; доказів на підтвердження накладення арешту на майно боржника в межах виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Волинської області №07/70-1 від 04.11.2010р.

Додані до скарги роздруківки Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.10.2015р. та Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 21.10.2015р. не можуть бути належними доказами по справі, оскільки не містять підписів осіб та печаток установ, які їх видали, а засвідчені лише підприємцем ОСОБА_1 Крім того, у даних довідках вказаний інший реєстраційний номер виконавчого провадження, а саме: 31213509.

Слід відмітити, що скаржником не надано суду жодного належного доказу на підтвердження обставин, викладених у скарзі.

Також, ні скаржником, ні представником ВДВС не надано суду документів, відповідно до яких був накладений арешт на майно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 У Постанові від 14.12.2015р. про відкриття виконавчого провадження, на яку посилається скаржник, відсутні дані про накладення арешту на майно.

Згідно ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (ст.32 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст.35 ГПК України обставини, як визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно ч.1 ст.1212 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно п.9.9 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті. У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Згідно п.4 ст.57 ГПК до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до п. 2.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Згідно п.5 ч.1 ст.81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що скаржник не виконав вимог ухвали суду, не надав суду витребуваних документів, а також те, що господарський суд не має можливості зясувати всі обставини справи та обєктивно і правильно розглянути скаргу по суті, суд дійшов висновку про залишення скарги без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутись з ним до господарського суду в загальному порядку (ч.4 ст.81 ГПК України).

Керуючись п.5 ч.1 ст.81, ст. ст.1212 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ухвалив:

Скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на дії виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (вх..№01-40/60/15 від 24.11.2015р.) залишити без розгляду.

Суддя О. Г. Сур'як