КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2015 р. Справа№ 910/11538/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Бородулі В.В.

представників сторін:

від позивача - Левченко Д.Ю., дов. № 03 від 14.01.2015 року;

від відповідача - Хлистік А.С., директор.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Державного підприємства «Національна енергетична

компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 07.07.2015 року

у справі № 910/11538/15 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Державного підприємства «Національна енергетична

компанія «Укренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «НТП Континент»

про стягнення 187 874,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року по справі № 910/11538/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року по справі № 910/11538/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2015 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Шевченко Е.О. та призначено до розгляду на 30.09.2015 року.

23.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «НТП Континент» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

30.09.2015 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

Після виходу головуючого судді з лікарняного, розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2015 року, у зв'язку з перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці, змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2015 року справу № 910/11538/15 прийнято до провадження у вищезазначеному складі суду та призначено до розгляду на 27.10.2015 року.

У судовому засіданні 27.10.2015 року було оголошено перерву в розгляді справи до 11.11.2015 року.

У судовому засіданні 11.11.2015 року було оголошено перерву в розгляді справи до 18.11.2015 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року по справі № 910/11538/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «НТП Континент» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

15.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «НТП Континент» (далі - постачальник, відповідач, ТОВ «НТП Континент») та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - покупець, позивач, ДП «НЕК «Укренерго» було укладено договір поставки № 03-0/5030-13 (далі - Договір).

За умовами Договору постачальник зобов'язується поставити покупцю 6 (шість) штук трансформаторів, виробництва фірми Trench (Siemens AG), за номенклатурою, марками (типами), цінами, з технічними, якісними характеристиками, зазначеними у Специфікації, яка є Додатком № 1 до Договору (далі - товари), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити такі товари на умовах Договору. Кількість товарів взагалі та кількість кожної марки зокрема зазначена в Специфікації, яка є Додатком № 1 до Договору (далі - Специфікація).

Відповідно до п. 2.1 Договору, ціна (сума) Договору визначена у Специфікації та становить 2 846 584,80 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 474 430,80 грн.

Як передбачено п. 2.8 Договору, авансовий платіж у розмірі тридцяти відсотків від ціни (суми) Договору, що становить 853 975,44 грн., сплачується покупцем протягом 25 банківських днів з дати надання постачальником після підписання Договору оригіналу рахунка-фактури.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що поставка (передача) Товарів здійснюється постачальником на умовах DDP (Міжнародні правила Інкотермс в редакції 2010 року) партіями, одержувачам товарів згідно з рознарядкою покупця; одержувачами товарів виступають відокремлені підрозділи покупця, які забезпечують прийняття товарів та надають довіреність для прийняття-передачі товарів.

Строк поставки (передачі) партій товарів визначається на підставі Графіку планових поставок товарів, який є Додатком № 2 до Договору (далі - Графік планових поставок товарів).

Номенклатура поставки товарів кожної партії, включаючи кількість товарів, марку (тип) за номенклатурою, найменування одержувачів товарів та місце (адреси) поставки - в Графіку планових поставок товарів.

Як зазначено п. 3.6 Договору, постачальник зобов'язаний повідомляти покупця (одержувачів) про готовність товарів до поставки за 7-10 робочих днів до запланованої ним дати такої поставки, а також про хід виконання Договору (відповідно до запиту покупця/одержувачів).

Прийняття товарів здійснюється покупцем (одержувачами). Одержувачі, яким поставляються товари та які надають довіреність для прийняття товарів, забезпечують прийняття товарів.

Згідно з п. 3.14 Договору датою поставки (передачі) товарів покупцю (одержувачу) є дата підписання обома сторонами акту приймання-передачі товарів (партії товарів). В акті приймання-передачі окрім дати фактичної поставки (передачі товарів) зазначається також дата поставки, визначеної договором.

Відповідно до п. 5.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та Договором.

Пунктом 5.2.4 Договору визначено, що в разі порушення строків поставки товарів, порушення строків виконання гарантійних зобов'язань постачальник повинен сплатити покупцю згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України пеню у розмірі 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) ціни товарів, з яких допущено прострочення поставки, за кожний день прострочення пеню у розмірі 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) ціни товарів, щодо яких допущено прострочення виконання гарантійних зобов'язань, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник повинен додатково сплатити покупцю штраф у розмірі 7 % (сім відсотків) від вказаної ціни.

Положеннями п. 5.12 Договору також визначено, що Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Договором у разі дії обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна).

Сторона, що не може виконувати зобов'язання за Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 3 робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення та строку дії обставин непереборної сили є документи (оригінали) Торгово-Промислової палати України або іншого державного органу/установи, уповноважених на надання відповідних документів.

У разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 50 днів кожна із Сторін в установленому порядку має право розірвати Договір; при цьому постачальник повертає покупцю грошові кошти (аванс) протягом трьох банківських днів з дати розірвання Договору.

Згідно з п. 6.1 Договору, він набирає чинності з дати його підписання обома Сторонами та діє по 22.03.2015 року, але у будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань. В частині виконання постачальником гарантійних зобов'язань Договір діє до закінчення гарантійного строку (по кожній одиниці товарів). Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторін від виконання зобов'язань, передбачених Договором, за винятком випадків, коли покупець відмовиться від прийняття виконання, яке внаслідок прострочення постачальника втратило для покупця інтерес. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторін від відповідальності за порушення його умов.

27.11.2013 року, на виконання умов п. 2.8 Договору, позивач перерахував аванс у розмірі 853 975,44 грн. на рахунок відповідача (а.с. 35).

Додатковою угодою від 30.12.2013 року № 1 до Договору сторони погодили викласти графік планових поставок в новій редакції. За зміненим графіком відповідач мав поставити до відокремлених підрозділів позивача у травні 2014 року - 3 трансформатори, у червні 2014 року - 3 трансформатори.

ДП «НЕК «Укренерго» зазначає, що 3 трансформатори, які повинні були бути поставлені у травні 2014 року, були поставлені 04.06.2014 року (а.с. 36), а 3 трансформатори, які мали бути поставлені у червні 2014 року, були поставлені 27.08.2014 року (а.с. 37), що є порушенням господарського зобов'язання.

09.07.2014 року ДП «НЕК «Укренерго» направило на адресу відповідача претензію з вимогою здійснити поставку та сплатити штрафні санкції за прострочення виконання Договору (а.с. 38-40).

27.08.2014 року було отримано відповідь на претензію, якою її було відхилено з причини дії непереборної сили. До відповіді додано висновок Донецької торгово-промислової палати (а.с. 41-47).

19.11.2014 року позивачем на адресу відповідача була направлена повторна претензія № 01/01-6-2/13144 (а.с. 49-51).

Відповіді на дану претензію відповідачем не надано.

Враховуючи неналежне виконання умов Договору в частині строків поставки, ДП «НЕК «Укренерго» звернулося до суду з позовом та просить стягнути з ТОВ «НТП Континент» 88 243,98 грн. - пені та 99 630,47 грн. - штрафу.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено вище, ТОВ «НТП Континент» поставило ДП «НЕК «Укренерго» трансформатори, проте з порушенням строків установлених Договором.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Приписами ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому, згідно приписів ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Положення вказаних норм кореспондуються із положеннями ч. 1 ст. 79 розділу 4 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 року.

Тобто, підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності, на відміну від цивільно-правової, є обставина, яка характеризується одночасно як ознакою надзвичайності, так і ознакою невідворотності.

На час укладення Договору відповідач був зареєстрований за адресою: 83037, м. Донецьк, вул. Академічна, 4/2.

На час виконання поставки за Договором, юридичною адресою відповідача було м. Київ, вул. Кудряшова, 7, що вбачається із витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та Статуту відповідача.

Крім того, Додатковою угодою № 3 від 15.09.2014 року до Договору сторони внесли вказані зміни у частині зміни місцезнаходження відповідача.

Місцем поставки згідно Додаткової угоди № 2 від 15.05.2014 року до Договору є центральний склад Донбаської ЕС, який знаходиться у Донецькій обл., м. Горлівка, вул. Інтернаціональна, 73/1.

Як вбачається з листування між ТОВ «НТП Континент» та перевізниками ФО-П ОСОБА_4 і ФО-П ОСОБА_5, в квітні 2014 року відповідачу було відмовлено вказаними суб'єктами господарювання у здійсненні перевезення вантажу через бойові дії, зокрема в Донецькій області, та неможливістю забезпечити цілісність товару, транспортних засобів та безпеку перевізника.

Відповідач також звернув увагу на необхідність організації нового офісу та інші поточні проблеми які виникли у нього при зміні місцезнаходження, що ускладнило питання організації доставки трансформаторів на адреси вказані у графіку поставок.

Крім того, таку надзвичайну обставину, як війна сторони передбачили п. 5.12 Договору. Проведення АТО є аналогією стану війни, так як такого терміну як «Антитерористична операція» (АТО) до квітня 2014 року не існувало взагалі. Тому бойові дії у Донецькій та Луганській області є саме тими обставинами, які характеризуються ознаками надзвичайності та невідворотності.

При цьому, вказані обставини відповідач не міг передбачити, відповідно вони мали надзвичайний характер. Більш того, цих обставин відповідач не міг уникнути і вони набули для нього невідворотний характер.

За твердженням відповідача, зазначене вище спричинило прострочення виконання зобов'язань за Договором.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наведені обставини мають ознаки надзвичайності та невідворотності і могли обумовити невиконання зобов'язань ТОВ «НТП Континент» по поставці 6 (шість) штук трансформаторів, згідно Договору.

При цьому, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем на виконання вимог ст. 218 Господарського кодексу України, вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, до якого увійшли, зокрема м. Донецьк та м. Горлівка.

Проте, дію розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року було зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 року, але постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2015 р. по справі № 826/18330/14 Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 року було визнано не чинним.

Крім цього, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. В зазначений перелік входить, зокрема м. Донецьк та м. Горлівка.

Доводи позивача про обов'язковість стягнення штрафних санкцій з відповідача, оскільки останнім не було надано своєчасно сертифікату ТПП України, не можуть бути прийняті як ґрунтовні з огляду на наступне.

Приписами ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» встановлено, що єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що відповідач повідомив позивача листом від 06.08.2014 року про необхідність узгодження поставок у зв'язку із проведенням АТО. 27.08.2014 року відповідач надав позивачу висновки Донецької ТПП щодо існування форс-мажорних обставин за договором.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що на час надання позивачу висновків Донецької ТПП щодо існування форс-мажорних обставин не було норми, закріпленої ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а саме, що єдиним доказом існування форс-мажорних обставин є сертифікат ТПП України.

При цьому, після набуття чинності вказаної норми Закону (15.10.2014 року), відповідач звернувся до ТПП України із заявою про надання відповідних сертифікатів. 10.12.2014 року ТПП України було надано сертифікат № 2143 за Договором поставки від 15.11.2013 року № 03-0/5030-13.

Оригінал сертифікату ТПП України № 2143 за договором було вручено Позивачу 22.05.2015 року за вх. № 3291/0/11-15.

Згідно висновків ТПП України викладених у сертифікаті від 10.12.2014 року № 2143 за Договором, вище вказані дії (проведення АТО), які спричинили невиконання ТОВ «НТП Континент» обов'язків за Договором укладеним між сторонами - є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Торгово-промислова палата України засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 14.04.2014 року, які продовжують діяти по теперішній час. Дату закінчення терміну дії форс-мажорних обставин на момент видачі даного сертифікату встановити не можливо.

Таким чином, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявність сертифікату ТПП України від 10.12.2015 року № 2142, як того вимагає ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», є належним доказом та підставою звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов'язання поставки товару за договором, а тому правомірно відмовлено позивачу у задоволенні позову.

Подібна правова позиція щодо звільнення сторони від відповідальності за порушення зобов'язання за умови форс-мажорних обставин та наявності сертифікату ТПП України міститься у постанові Вищого господарського суду України від 08.04.2015 року по справі № 910/19704/14.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач зробив усе, що від нього залежало для виконання поставки за Договором, поставивши товар з простроченням строків передбачених Договором, при цьому, сертифікат ТПП України підтверджує наявність форс-мажорних обставин, що звільняє його від відповідальності за прострочення поставки.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року по справі № 910/11538/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року по справі № 910/11538/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/11538/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 23.11.2015 року.