ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" грудня 2015 р.Справа № 916/4118/15

За позовом: Приватного підприємства "Марго";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Савранський завод продовольчих товарів";

про стягнення 402 355,10 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство "Марго" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Савранський завод продовольчих товарів", в якій просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 402 355,10 грн., з яких 220 330,92 грн. основного боргу; 162 121,96 грн. інфляційних нарахувань; 19 902,22 грн. 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 6 035,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем товару у сумі 220 330,92 грн., поставленого йому згідно накладної № РН-000668 від 28.09.2012р.

В подальшому позивач скористався своїм правом та нарахував відповідачу 3 % річних у розмірі 19 902,22 грн. та інфляційні втрати у сумі 162 121,96 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.10.2015р. було порушено провадження у справі №916/4118/15 із призначенням її до розгляду в судовому засіданні на 11.11.2015р.

Ухвалою суду від 11.11.2015р. з огляду на нез'явлення в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, неподання витребуваних ухвалою суду доказів, а також необхідність витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 02.12.2015р.

26.11.2015р. до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява (а.с.48), згідно якої останній просить суд провести судове засідання, призначене на 02.12.2015р., без його участі. Вказаною заявою позивач в повному обсязі наполягає на задоволенні позовних вимог.

У судове засідання 02.12.2015р. представник позивача не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою від 11.11.2015р. (а.с.44).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Савранський завод продовольчих товарів" про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, шляхом надсилання судової ухвали про порушення провадження у справі від 09.10.2015р.та ухвали про відкладення розгляду справи від 11.11.2015 року на адресу, що зазначена у спеціальному витязі з ЄДР (а.с.39-41), що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.43,47), у судові засідання не зявлявся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без представників сторін, за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, чинним законодавством обовязкова письмова форма договору поставки не передбачена.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2012р. позивач поставив відповідачу товар штефікур /ВМД 180931 в кількості 1000 л.; штефодим /ВМД 179246 в кількості 625 л. та ріпо в кількості 625л. з урахуванням ПДВ на суму 222 630,00грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № РН -000668 від 28.09.2012р. (а.с.9). Вказаний товар було передано за довіреністю від 25.09.2012р. (а.с.10). Оригінали вказаних документів були оглянуті судом у судовому засіданні

Таким чином, оцінюючи характер відносин між сторонами та факт поставки товару за накладною, суд доходить висновку, що дії сторін були наслідком надання та прийняття пропозиції та направлені на встановлення цивільних прав та обовязків.

Дії сторін (передача продавцем товару покупцю за видатковою накладною та прийняття товару покупцем,) свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2012р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Савранський завод продовольчих товарів" ОСОБА_1 (за довіреністю № 244 від 25.09.2012р. (а.с.10) отримав товар на загальну суму 222 630,00 грн., що підтверджується відповідною відміткою у накладній (а.с.9).

При цьому заборгованість у заявленому розмірі (220 330,92 грн.) повністю підтверджена відповідачем у акті звірки взаєморозрахунків (а.с.11), шляхом його підписання головним бухгалтером ТОВ "Савранський завод продовольчих товарів" з проставленням печатки товариства. Як встановлено судом, проплати, здійснені відповідачем на суму 86459,62 грн., що також зазначені у акті звірки, були віднесені до договору від 5.03.2013р., виконання якого було предметом спору у справі №916/2181/15.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Будь-яких належних доказів, які б спростовували наявність вищевказаної заборгованості, відповідачем, згідно приписів ст.ст. 33-34 ГПК України, суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Савранський завод продовольчих товарів" суми основного боргу у розмірі 220 330,92 грн. цілком обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних у сумі 19 902,22 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 162 121,96 грн. суд вказує наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних витрат, наведені позивачем у позовній заяві (а.с.3), суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги щодо їх стягнення такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає, що позивачем було враховано індекс інфляції по серпень 2015р. включно, оскільки станом на день складення розрахунку та подання позову індекс інфляції за вересень 2015 р. ще не був опублікований.

Враховуючи задоволення судом позовних вимог Приватного підприємства "Марго", витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Савранський завод продовольчих товарів" (66200, Одеська область, Савранський район, селище міського типу Саврань, вул. Степова, буд.1, ) на користь Приватного підприємства "Марго" (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Шевченка, буд. 158, ) 220 330 /двісті двадцять тисяч триста тридцять /грн. 92 коп. основного боргу; 19 902/дев'ятнадцять тисяч девятсот дві/грн.22 коп. 3 % річних; 162 121 /сто шістдесят дві тисячі сто двадцять одна/ грн. 96 коп. інфляційних втрат та 6 035 /шість тисяч тридцять пять/грн. 32 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07 грудня 2015 р.

Суддя Ю.М. Щавинська