КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Справа№ 910/1262/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: Ружицький О.А. за довіреністю;

від відповідача: Дейнеко П.В. представник за довіреністю;

від третьої особи: не з'явився;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк"

на рішення Господарського міста Києва від 19.03.2014

у справі №910/1262/14 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Екіп Інвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю „ПМК „Адат"

про стягнення 985319,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Екіп Інвест" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" (далі - відповідач) про стягнення суми коштів розмірі 985319,86грн, в тому числі 928329,59грн в якості повернення виконаного за недійсним правочином - договором фінансового лізингу №ФЛ-54/2011 від 08.09.2011 та 56990,27грн 3 % річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.03.2014 у справі №910/1262/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Екіп Інвест" задоволені частково.

Cтягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Екіп Інвест" суму коштів у розмірі 705527,54 грн. в якості повернення виконаного за недійсним правочином та судовий збір у розмірі 1975,22 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Екіп Інвест" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 5714,86 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 12016,32 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю „Енмарк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2014 у справі №910/1262/14 скасувати в частині задоволення позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Екіп Інвест" суми коштів у розмірі 705527, 54 грн. в якості повернення виконаного за недійсним правочином та стягнення судового збору.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" було сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів Отрюха Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" у справі №910/1262/14 було прийнято до провадження та призначено розгляд справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 за клопотанням відповідача апеляційне провадження у справі №910/1262/14 було зупинено до розгляду Київським апеляційним господарським судом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Екіп Інвест" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/1752/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Екіп Інвест" та Товариства з обмеженою відповідальністю „ПМК „Адат" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги.

Представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про поновлення провадження у справі №910/1262/14 у зв'язку із завершенням розгляду Київським апеляційним господарським судом справи № 910/1752/14.

Так, постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2014 у справі №910/1752/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.09.2014 у справі №910/1752/14, рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2014 у справі №910/1752/14 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено повністю.

З огляду на вищевикладене, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2014 апеляційне провадження у справі №910/1262/14 було поновлене, розгляд справи призначено на 09.10.2014 року.

02.10.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю „Енмарк" подало через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 про зупинення провадження у справі №910/1262/14.

Враховуючи зазначене, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2014 провадження у справі було зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 про зупинення провадження у справі №910/1262/14.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.10.2014 у справі №910/1262/14 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 про зупинення провадження у справі №910/1262/14 було повернуто заявникові без розгляду на підставі пунктів 3, 4, 5 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України.

22.10.2014 матеріали справи №910/1262/14 повернулися на адресу Київського апеляційного Господарського суду.

Враховуючи те, що підстави для зупинення провадження у справі №910/1262/14 відпали, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2014 провадження у справі №910/1262/14 було поновлено та призначено розгляд справи на 25.11.2014 року.

25.11.2014 у судовому засіданні було оголошено перерву до 27.11.2014.

У зв'язку із необхідністю залучення до участі у справі третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю „ПМК „Адат" ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 розгляд справи було відкладено на 09.12.2014.

09.12.2014 відповідач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку із повторним поданням Товариством з обмеженою відповідальністю „Енмарк" касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 про зупинення провадження у справі №910/1262/14.

Крім того, 28.11.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю "Енмарк" також було подано касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2014, якою було зупинено провадження у даній справі до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енмарк" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 про зупинення провадження у справі №910/1262/14.

Враховуючи подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Енмарк" касаційних скарг на ухвали Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 та від 06.10.2014, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 апеляційне провадження у справі №910/1262/14 було зупинене до розгляду Вищим господарським судом України касаційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Енмарк" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 про зупинення провадження у справі № 910/1262/14 та ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2014 про зупинення провадження у справі №910/1262/14.

Ухвалами Вищого господарського суду України від 19.12.2014 відмовлено у задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "Енмарк" про поновлення пропущених строків для подання касаційних скарг на ухвали Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 та від 06.10.2014, касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енмарк" повернуто заявнику без розгляду.

06.01.2015 матеріали справи №910/1262/14 повернулися на адресу Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 провадження у справі №910/1262/14 було поновлено, розгляд справи призначено на 03.03.2015.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09-52/253/15 від 03.03.2015 призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/1262/14, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Новіков М.М. (головуючий), судді - Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 у справі №910/1262/14 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енмарк" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 31.03.2015 року.

19.02.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю „Енмарк" подало через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 про зупинення провадження у справі №910/1262/14.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2015 провадження у справі №910/1262/14 було зупинено до розгляду Вищим господарським судом касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 про зупинення провадження у справі №910/1262/14.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.03.2015 у справі №910/1262/14 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 про зупинення провадження у справі №910/1262/14 було повернуто заявникові без розгляду.

30.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю „Екіп-Інвест" подало через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2015 про зупинення провадження у справі №910/1262/14.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 21.04.2015 у справі №910/1262/14 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Екіп-Інвест" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2015 про зупинення провадження у справі №910/1262/14 було повернуто заявникові без розгляду.

30.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю „Енмарк" подало через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 про зупинення провадження у справі №910/1262/14.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 21.04.2015 у справі №910/1262/14 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущених строків для подання касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 про зупинення провадження у справі №910/1262/14 було повернуто заявникові без розгляду.

12.05.2015 матеріали справи №910/1262/14 повернулися на адресу Київського апеляційного Господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2015 провадження у справі №910/1262/14 було поновлено.

29.05.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю „Енмарк" подало через відділ документального забезпечення Київського апеляційного Господарського суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного Господарського суду від 06.03.2015 про зупинення провадження у справі №910/1262/14.

08.06.2015 від відповідача надійшло клопотання, у якому він просив виконати вимоги ст. 79 та ст. 109 Господарського процесуального кодексу України - зупинити провадження у справі та направити касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2015 у справі №910/1262/14 разом із матеріалами справи до Вищого господарського суду України.

У судовому засіданні 09.06.2015 представник відповідача підтримала вказане клопотання.

Позивач та третя особа у судове засідання 09.06.2015 не з'явились, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 зупинено апеляційне провадження у справі №910/1262/14 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" на ухвалу Київського апеляційного Господарського суду від 06.03.2015 про зупинення провадження у справі №910/1262/14.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.07.2015 у справі №910/1262/14 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енмарк" на ухвалу Київського апеляційного Господарського суду від 06.03.2015 про зупинення провадження у справі №910/1262/14 було повернуто заявникові без розгляду.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.07.2015 у справі №910/1262/14 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екіп Інвест" на ухвалу Київського апеляційного Господарського суду від 09.06.2015 про зупинення провадження у справі №910/1262/14 було повернуто заявникові без розгляду.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 07.09.2015 у справі №910/1262/14 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енмарк" на ухвалу Київського апеляційного Господарського суду від 09.06.2015 про зупинення провадження у справі №910/1262/14 було відмовлено у прийнятті.

14.09.2015 матеріали справи №910/1262/14 повернулися на адресу Київського апеляційного господарського суду.

На підставі розпорядження В.о. керівника апарату від 15.09.2015 №09-52/1176/15 здійснено повторний автоматичний розподіл справи №910/1262/14, за наслідками якого апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" на рішення Господарського міста Києва від 19.03.2014 у справі №910/1262/14, передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Смірнової Л.Г. судді Кропивної Л.В. та Чорної Л.В.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2015, у зв'язку з перебуванням судді Кропивної Л.В. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Чорної Л.В., Агрикової О.В.

Враховуючи те, що підстави для зупинення провадження у справі №910/1262/14 відпали, колегія суддів вважає, провадження у справі №910/1262/14 слід поновити та призначити розгляд справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2015 провадження у справі № 910/1262/14 було поновлено. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" призначено до розгляду на 23.09.2015.

23.09.2015 враховуючи перебування головуючого судді Смірнової Л.Г. на лікарняному, призначене 23.09.2015 судове засідання у справі №910/1262/14 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" на рішення Господарського міста Києва від 19.03.2014 у справі №910/1262/14 не відбулось.

Згідно з пунктом 2.3.50. "Положення про автоматизовану систему документообігу суду", затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30, із останніми змінами і доповненнями, внесеними рішенням Ради суддів України від 2 квітня 2015 року №25: "винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи. Якщо суд розглядає справу колегіально, то повторний автоматизований розподіл відбувається для визначення судді (суддів) з метою заміни судді (суддів), що вибули.

У випадку тимчасової непрацездатності, відрядження, відпустки тощо головуючого судді на строк, що не призводить до порушення строків вирішення справи, повторний автоматизований розподіл не проводиться.

Після усунення обставин, передбачених абзацом 2 цього підпункту, справа призначається до розгляду в судовому засіданні головуючим суддею.

30.09.2015 головуючий суддя Смірнова Л.Г. вийшла з лікарняного.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015, у зв'язку з перебуванням судді ЧорноїЛ.В. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Руденко М.А., Агрикової О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 розгляд справи №910/1262/14 призначено на 21.10.2015.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015, у зв'язку з виходом судді Чорної Л.В. з відпустки, яка входить до складу постійної колегії суддів, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді СмірновоїЛ.Г., суддів Агрикової О.В., Чорної Л.В.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів.

У судове засідання 21.10.2015 з'явився представник відповідача.

Представник позивача та представник третьої особи до суду не з'явився про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні колегією суддів Київського апеляційного господарського суду клопотання про витрубування доказів задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 розгляд справи №910/1262/14 відкладено на 25.11.2015.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли витребуванні документи.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015, у зв'язку з виходом судді Кропивної Л.В. з відпустки, яка входить до складу постійної колегії суддів, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді СмірновоїЛ.Г., суддів Кропивної Л.В., Чорної Л.В.

Від представника відповідача надійшли клопотання про залишення позову без розгляду, клопотання про направлення справи до Господарського суду міста Києва, клопотання про припинення провадження та додаткові пояснення по справі.

Колегія суддів розглянувши дані клопотанні вирішила відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що дані клопотання направлені апелянтом лише на зловживання своїми процесуальними правами з метою перешкоджання у здійсненні своєчасного розгляду даного господарського спору по суті, оскільки ні клопотання про залишення позову без розгляду, а ні клопотання про направлення справи до Господарського суду міста Києва, ні клопотання про припинення провадження не містять жодних доказів на підтвердження викладених в них обставин, а лише декларують про наявність у апелянта відповідних припущень щодо можливості їх існування, що ще раз переконує колегію суддів у намаганні апелянта затягнути судовий процес.

У судове засідання 25.11.2015 з'явились представники позивача та відповідача. Представники третьої особи у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників третьої особи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2014 у справі №910/1262/14 скасувати в частині задоволення позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Екіп Інвест" суми коштів у розмірі 705527,54 грн. в якості повернення виконаного за недійсним правочином та стягнення судового збору.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

08.09.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енмарк" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПМК Адат" (лізиноодержувач) укладено договір фінансового лізингу № ФЛ-54/2011 від 08.09.2011 (надалі - "Договір").

За умовами Договору лізингодавець надає лізингоодержувачу предмет лізингу за плату у володіння та користування. Загальна сума договору лізингу - 1369618,29грн. Перший платіж - 438000грн, останній - 30100грн 32коп. Строк лізингу - 24 місяці.

На виконання умов Договору фінансового лізингу відповідач за актом приймання - передачі від 23.09.2012 передав ТОВ "ПМК Адат" об'єкт лізингу - екскаватор DOOSAN SOLAR 340LCV, заводський номер DHKHEL WOE 70002140.

В свою чергу, ТОВ "ПМК Адат" на виконання умов Договору було сплачено відповідачу суму коштів у розмірі 927329,59грн.

Сума сплачених коштів підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку ТОВ "ПМК Адат" та не заперечується сторонами.

В подальшому, рішенням Господарського суду Вінницької області від 23.07.2013 у справі № 902/531/13 Договір фінансового лізингу № ФЛ-54/2011 від 08.09.2011 визнано недійсним.

Вказане рішення залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.09.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 10.01.2014.

Відтак, з огляду на положення ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення Господарського суду від 23.07.2013 у справі № 902/531/13, яким визнано недійсним Договір фінансового лізингу, набрало законної сили 10.09.2013.

07.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екіп Інвест" (новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПМК Адат" (первісний кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (надалі - Договір відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 1.1 Договору відступлення права вимоги цей договір спрямований на регламентацію правовідносин, що виникають з приводу відступлення в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, первісним кредитором новиму кредитору прав вимоги, що належать первісному кредитору внаслідок визнання рішенням Господарського суду Вінницької області у справі № 902/531/13 від 23.07.2013, яке набрало законної сили 10.09.2013, недійсним Договору фінансового лізингу № ФЛ-54/2011 від 08.09.2011, у межах яких новий кредитор стає кредитором по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енмарк" в поряку та на умовах визначених цим договором.

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 Договору відступлення права вимоги у порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги до боржника у зобов'язаннях, що виникли внаслідок визнання у судовому порядку недійсним Договору лізингу між ТОВ "Енмарк" і ТОВ "ПМК Адат". За цим договором до нового кредитора переходить право вимагати (замість первісного кредитора) від боржника належного та реального виконання наступних обов'язків: повернення сплачених лізингових платежів у сумі 928 329,59 грн. та оплати інфляційних втрат та відсотків за користування коштами.

В пункті 1.4 Договору відступлення права вимоги визначено, що права вимоги, що відступаються за цим договором, переходять до нового кредитора з дня складення цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, внаслідок укладення Договору відступлення права вимоги до позивача перейшло право вимоги до відповідача у зобов'язаннях, що виникли внаслідок визнання у судовому порядку недійсним Договору фінансового лізингу № ФЛ-54/2011 від 08.09.2011.

При цьому, станом на момент розгляду справи доказів визнання Договору відступлення права вимоги недійсним сторонами не надано, а відтак, оцінюючи доводи сторін, суд виходить з презумпції правомірності наведеного правочину.

Оскільки в рамках справи № 902/531/13 питання про застосування наслідків недійсності правочину - Договору фінансового лізингу № ФЛ-54/2011 від 08.09.2011 судом вирішено не було та з огляду на набуття (за результатами укладення Договору відступлення права вимоги) Товариством з обмеженою відповідальністю "Екіп Інвест" права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енмарк" у зобов'язаннях, що виникли внаслідок визнання недійсним Договору фінансового лізингу № ФЛ-54/2011 від 08.09.2011, позивач просить суд стягнути з відповідача суму лізингових платежів (період проведення оплат: вересень 2011 - грудень 2012) у розмірі 928329,59грн, сплачених на виконання такого Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За змістом ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Договір фінансового лізингу визнано недійсним рішенням Господарського суду Вінницької області від 23.07.2013 у справі № 902/531/13, яке набрало законної сили 10.09.2013.

Отже, з огляду на наведені положення законодавства та у зв'язку із визнанням судом недійсним Договору фінансового лізингу у відповідача виник обов'язок повернути одержане за таким правочином.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Тобто, договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі- продажу; у зв'язку із цим лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченні дії договору.

Зазначені висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 01.10.2013 (справа 11/5005/2290/2012) (в копії роздрукована судом та долучена до матеріалів справи), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

Відповідно до Договору фінансового лізингу № ФЛ-54/2011 від 08.09.2011 (графік лізингових платежів є додатком № 3 до договору) лізингові платежі включають як складові: відшкодування вартості предмету лізингу (оплата предмету лізингу) та винагороду лізингодавцю (плата за надані послуги).

Загальними правилами фінансового лізингу, які є невід'ємною частиною Договору № ФЛ-54/2011 від 08.09.2011 (розділ 8 договору), передбачено, що платежі, які здійснюються лізингоодержувачем на поточний рахунок лізингодавця, будуть зараховані в порядку згідно п. 1.2 - неустойка (штраф, пеня) за порушення зобов'язань лізингоодержувача за договором лізингу; винагорода лізингодавця за надання послуги фінансового лізингу; основна сума заборгованості лізингоодержувача перед лізингодавцем за лізинговими платежами; відшкодування вартості пошкодженого або знищеного предмета лізингу в розмірі франшизи/непокритого збитку за договором страхування.

З матеріалів справи вбачається, що згідно графіку лізингових платежів (додаток до додаткової угоди № 1 від 11.10.2011) лізингоодержувачем проводились оплати за період включаючи 15 лізинговий платіж (період проведення оплат - з вересня 2011 року по грудень 2012 року) та в рахунок сплати лізингових платежів було перераховано суму коштів у розмірі 928329,59грн.

При цьому, з урахуванням встановленого Договором порядку зарахування лізингових платежів, за вказаний період лізингоодержувачем було сплачено 222802,05грн в якості винагороди лізингодаця та 705527,54грн в рахунок відшкодування вартості предмета лізингу.

Положеннями ст. 207 ГК України передбачено, що виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

У п. 2.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зроблені посилання на частину третю статті 207 ГК України, якою передбачена можливість припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє, та зокрема зазначено, що якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

Отже, така складова частина лізингового платежу як винагорода лізингодавця фактично є платою за надані лізингодавцем послуги за передання майна у лізингове користування, а тому припинення зобов'язання зі сплати такого роду платежів можливе лише на майбутнє.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми коштів у розмірі 222802,05грн, сплачених в якості винагороди лізингодавця, задоволенню не підлягають.

Решта заявленої до стягнення суми лізингових платежів (сплачених в рахунок відшкодування вартості предмета лізингу) у розмірі 705527,54грн (928329,59 грн. підтверджені платіжними документами оплати згідно договору, здійснені в період з вересня 2011 року по грудень 2012 року) - 222802,05 грн. (сума винагороди лізингодавця згідно графіку лізингових платежів за період з вересня 2011 року по грудень 2012 року) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача стосовно того, що оскільки позивач не є стороною спірного правочину, то ним не може бути заявлена вимога про застосування наслідків недійсності такого правочину, судом відхиляються з огляду на укладений між позивачем і ТОВ "ПМК Адат" Договір відступлення права вимоги.

Стосовно заявленої позивачем суми 3% річних у розмірі 56990,27грн, нарахованих за прострочення виконання зобов'язання з повернення отриманого за недійсним правочином, суд відзначає, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Аналогічна правова позиція наведена в п. 5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 56990,27грн задоволенню не підлягають.

В абзаці 2 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 6 «Про судове рішення» зазначено: «Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідальності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі».

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського міста Києва від 19.03.2014 у справі №910/1262/14.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Енмарк" на рішення Господарського міста Києва від 19.03.2014 у справі №910/1262/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського міста Києва від 19.03.2014 у справі №910/1262/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/1262/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна