РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015Справа №910/23176/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство мерчандайзингу «Європа»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріалтекс»

про стягнення заборгованості в розмірі 4 509,25 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Кудрявцева Р.М., Тиханська О.В., за довіреностями

від відповідача: Захарченко О.О., за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство мерчандайзингу «Європа» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріалтекс» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 19 467,02 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.09.2015 було порушено провадження у справі № 910/23176/15, розгляд справи призначено на 13.10.2015.

09.10.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог та заяву про відсутність аналогічного спору.

У судове засідання 13.10.2015 представники позивача з'явились, подали клопотання про продовження строків розгляду справи та клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 04.09.2015 про порушення провадження у справі № 910/23176/15 позивач виконав частково.

У судове засідання 13.10.2015 представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 04.09.2015 про порушення провадження у справі № 910/23176/15 відповідач не виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 13.10.2015 клопотання представника позивача про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 13.10.2015 не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем та частковим виконанням позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 04.09.2015 про порушення провадження у справі № 910/23176/15, розгляд справи було відкладено на 11.11.2015.

10.11.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

Розглянувши у судовому засіданні 11.11.2015 заяву представника позивача про уточнення позовних вимог, суд встановив, що зазначена заява за своєю природою є заявою про зменшення розміру позовних вимог, а тому приймається судом, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом встановлено, що подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому суд розглядає справу № 910/23176/15 з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

У судове засідання 11.11.2015 представники позивача з'явились, надали усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, надав усні пояснення по суті спору, проти позову заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство мерчандайзингу «Європа» (далі - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріалтекс» (далі - відповідач, замовник) було укладено Договір № ЕДог-0016 від 01.02.2015 (надалі - Договір), відповідно до умов якого виконавець забезпечує комплекс заходів, спрямованих на стимулювання збуту продукції зазначеної у додатках до поточного договору, а замовник оплачує ці послуги, у певний термін в п. 2.3 цього Договору.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 2.2 Договору оплата робіт здійснюється замовником на розрахунковий рахунок виконавця згідно рахунків, наданих замовнику і є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що повна оплата вартості робіт здійснюється не пізніше 5 (п'яти) днів до дати початку робіт.

28.02.2015 сторонами було підписано акт виконаних робіт № ААвр-23291, відповідно до якого загальна вартість послуг склала 13 409,88 грн.

В подальшому, 19.04.2015 сторонами було підписано акт виконаних робіт № ААвр-23896, відповідно до якого загальна вартість послуг склала 3 435,00 грн.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Позивачем, на підтвердження погашення відповідачем основного боргу за Договором, було надано банківські виписки, у зв'язку з чим позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що додана позивачем до клопотання про долучення документів до матеріалів справи, поданого позивачем у судовому засіданні 13.10.2015, банківська виписка по особовому рахунку позивача є первинним документом, а відповідно і належним та допустимим доказом в розумінні статей 33 та 34 ГПК України, тому приймається до уваги судом.

Крім основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача 4 509,25 грн. пені.

Згідно з п. 4.6 Договору при порушенні замовником п. 2.3 цього Договору, останній сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом терміну затримки оплати за кожен день прострочення оплати від суми заборгованості.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня.

Відповідач, заперечуючи проти позову, в частині задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені, зазначає про невідповідність розрахунків дійсності, оскільки, на думку відповідача позивачем не враховано оплату відповідача у розмірі 2 000,00 грн, здійсненої відповідачем у відповідності до платіжного доручення № 906 від 24.06.2015, та зазначає про невірно визначену позивачем подвійну облікову ставку НБУ у період з 28.08.2015.

Як вбачається з розрахунку позивача, наявному в заяві про зменшення розміру позовних вимог, позивачем було невірно нараховано пеню у період з 06.08.2015 по 01.09.2015, у зв'язку із застосуванням до всього періоду нарахування подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла не у весь період.

Однак, як вбачається з розрахунку позивача, позивачем при визначенні нарахування пені було враховано сплату позивачем заборгованості у розмірі 2 000,00 грн, що підтверджується розрахунком позивача.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 4 506,83 грн., у зв'язку з простроченням оплати наданих послуг за Договором.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 4 509,25 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 4 506,83 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріалтекс» (02081, м. Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д ; ідентифікаційний код: 37432359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство мерчандайзингу «Європа» (03680, м. Київ, вулиця Машинобудівна, будинок 50; ідентифікаційний код: 39424775) пеню в розмірі 4 506 (чотири тисячі п'ятсот шість) грн 83 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріалтекс» (02081, м. Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д ; ідентифікаційний код: 37432359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство мерчандайзингу «Європа» (03680, м. Київ, вулиця Машинобудівна, будинок 50; ідентифікаційний код: 39424775) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 217 (одна тисяча двісті сімнадцять) грн 35 коп.

Повне рішення складено 27.11.2015.

Суддя О.В. Нечай