РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2015Справа №922/3746/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВИЙ СТАНДАРТ"
до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система"
простягнення заборгованості
Суддя Підченко Ю.О.

за участю представників:

від позивачаКудінова О.М. (за довіреністю від 06.10.2015 р.)
від відповідачаСтрашок В.М. (за довіреністю від 19.06.2015 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВИЙ СТАНДАРТ" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" про стягнення заборгованості за договором № 80-1/3620-14 від 19.11.2014 р.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.06.2015 р. порушено провадження у справі № 922/3746/15, розгляд справи призначено на 15.07.2015 р.

Згідно з ухвалою від 15.07.2015 р. судом було продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 10.09.2015 р.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2015 р. матеріали справи № 922/3746/15 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до вимог ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України, за результатами автоматичного розподілу справа 922/3746/15 була передана на розгляд судді Підченку Ю.О.

Ухвалою від 25.09.2015 р. суд прийняв справу № 922/3746/15 до свого провадження та призначено розгляд справи на 23.10.2015 р.

23.10.2015 р. в судовому засіданні судом було оголошено перерву до 20.11.2015 р.

Згідно з ухвалою від 20.11.2015 р. строк розгляду спору продовжено до 07.12.2015 р., розгляд справи відкладено на 04.12.2015 р.

03.12.2015 р. від позивача до суду надійшло клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення 23 452,54 грн. основної заборгованості та додаткові пояснення щодо обґрунтування витрат позивача на правову допомогу.

04.12.2015 р. в судове засідання з'явилися уповноважені представники сторін.

Представник позивача просила суд припинити провадження у справі в частині стягнення осинової суми заборгованості в розмірі 23 452,54 грн. у зв'язку з її добровільною оплатою відповідачем під час провадження у справі, решту позовних вимог про стягнення 1 291,38 грн. пені, 9 416,20 грн. інфляційних втрат та 289, 23 грн. 3% річних за порушення відповідачем договірних зобов'язань, а також 3 444,94 грн. витрат на надання правової допомоги.

Представник відповідача в свою чергу просив суд зменшити розмір штрафних санкцій та відмовити в зволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.11.2014 р. між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі директора відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВИЙ СТАНДАРТ" (постачальник) укладено договір № 80-1/3620-14 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації (додаток № 1 до договору), а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно з п. 1.2 договору найменування товару - аксесуари одягу з натуральної шкіри; одяг, виготовлений з фетру чи нетканих полотен; одяг готовий, з текстильних полотен з покривом (спеціальний одяг).

Кількість (номенклатура, асортимент) товару зазначено у специфікації (додаток № 1 до договору).

Відповідно до п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 30.12.2014 р. ціна цього договору становить 27 929,70 грн., крім того ПДВ 20% - 5 583,94 грн., разом з ПДВ 20% - 33 503,64 грн.

За умовами п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом:

Здійснення покупцем попередньої оплати впродовж 20 (двадцяти) банківських днів з моменту отримання рахунку - фактури на партію товару, складеного на підставі отриманої від покупця письмової заявки, в розмірі 30% від вартості партії товару, що зазначені в рахунку-фактурі.

Постачальник повинен надати покупцю видаткову накладну, виписану згідно з вимогами чинного законодавства, на суму попередньої оплати та зареєстровану постачальником відповідно до пункту 201.10 статті 201 і пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 2 (двох) робочих днів від дати реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Здійснення покупцем остаточного розрахунку за партію товару впродовж 30-ти календарних днів з моменту отримання товару, підписання сторонами акту приймання-передачі партії товару та надання постачальником покупцеві податкової накладної, виписану згідно з вимогами чинного законодавства та зареєстровану постачальником відповідно до пункту 201.10 статті 201 і пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 2 (двох) робочих днів від дати реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 3.1 договору поставка товару здійснюється партіями. Постачання партії товару здійснюється впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової заявки від покупця на партію товару.

Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо передачі товару, з моменту передачі товару у розпорядження покупця за адресою поставки та підписання сторонами акту приймання-передачі партії товару (п. 7.9 договору).

За твердженнями позивача, відповідач порушив умови договору, оскільки частково прострочив виконання взятих на себе договірних зобов'язань, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість перед позивачем на суму 23 452,54 грн.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частинами 1-3 ст. 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання своїх зобов'язань за договором позивачем було здійснено поставку товару на загальну суму 33 503,64 грн., з яких:

- 6 507,18 грн. підтверджується видатковою накладною № о001884 від 10.12.2014 р., довіреністю на отримання матеріальних цінностей № 213 від 10.12.2014 р., податковою накладною № 74 від 10.12.2014 р., рахунком на оплату № 2049 від 02.12.2014 р., актом прийому-передачі продукції від 10.12.2014 р.;

- 15 747,90 грн. підтверджується видатковою накладною № о001997 від 23.12.2014 р., довіреністю на отримання матеріальних цінностей № 224 від 23.12.2014 р., податковою накладною № 179 від 23.12.2014 р., рахунком на оплату № 2049 від 02.12.2014 р., актом прийому-передачі продукції від 23.12.2014 р.;

- 11 248,56 грн. підтверджується видатковою накладною № о002016 від 25.12.2014 р., довіреністю на отримання матеріальних цінностей № 224 від 23.12.2014 р., податковою накладною № 192 від 25.12.2014 р., рахунком на оплату № 2049 від 02.12.2014 р., актом прийому-передачі продукції від 25.12.2014 р.

Згідно з платіжним дорученням № 5059 від 26.12.2014 р., відповідач частково оплатив поставлений товар на суму 10 051,10 грн., тоді як решта товару на суму 23 452,54 грн. станом на момент подання даного позову залишалася неоплаченою.

Таким чином, факт неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором № 80-1/3620-14 від 19.11.2014 р належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований.

В ході розгляду справи, визнавши борг, відповідач здійснив прострочену перед позивачем оплату на суму 23 452,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4420 від 05.11.2015 р.

Згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У зв'язку із викладеним, задовольняючи клопотання позивача, суд вважає за доцільне припинити провадження у справі в частині стягнення із відповідача основної заборгованості в розмірі 23 452,54 грн.

Що стосується решти вимог про стягнення з відповідача 1 291,38 грн. пені, 9 416,20 грн. інфляційних втрат та 289,23 грн. 3% річних за порушення відповідачем договірних зобов'язань, а також 3 444,94 грн. витрат на надання правової допомоги, суд дійшов висновку про правомірність їх стягнення, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 8.2.1 договору передбачено, що у за порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі половини облікової ставки Національного банку України, яка діяла на момент нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Наразі, з поданого позивачем розрахунку слідує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВИЙ СТАНДАРТ", з урахуванням періодів прострочення відповідачем оплати кожної партії товару, розраховано пеню з 23.01.2015 р. по 22.06.2015 р. в розмірі 1 291,38 грн.

Здійснивши перевірку нарахування позивачем заявленої до стягнення пені судом встановлено, що розмір пені відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства та договору і є арифметично вірним, а тому вказана вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 1 291,38 грн. підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За розрахунками позивача, здійсненими в період з 23.01.2015 р. по 22.06.2015 р. з урахуванням періодів прострочення відповідачем оплати кожної партії товару, розмір 3% річних становить 289,23 грн., а інфляційних втрат - 9 416,20 грн.

Приймаючи до уваги наведені вище приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім процентів річних від простроченої суми та збитків від інфляції, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд приймає його як обґрунтований та вірний, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 289,23 грн. 3% річних та 9 416,20 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій з підстав відсутності вини в несвоєчасній оплаті заборгованості та її сплаті 05.11.2015 р., суд зазначає, що відповідач не довів, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення як того вимагає ст. 218 Господарського кодексу України, зважаючи, що граничний термін оплати настав ще в січні 2015 року.

Таким чином, у суду правові відсутні підстави для зменшення нарахованих позивачем штрафних санкцій.

Окрім описаних вище вимог, позивач просить стягнути з відповідача 3 444,94 грн. витрат на правову допомогу, надану йому Адвокатським об'єднанням "Колегія адвокатів України".

Відповідач проти задоволення вимог позивача в цій частині заперечує, посилаючись на відсутність належних доказів того, що позивач поніс витрати на адвоката саме у цій справі.

Позивачем на підтвердження надання адвокатських послуг надано суду в копіях: витяг з договору про надання правової допомоги (аутсорсінг) №12-2/07/КАУ від 02.02.2015р., укладений між Адвокатським об'єднанням "Колегія адвокатів України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВИЙ СТАНДАРТ"; договір про надання правової допомоги від 22.06.2015 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВИЙ СТАНДАРТ" та адвокатом Стєбєлєвим Антоном Михайловичем; договір-доручення від 22.06.2015 р. Адвокатського об'єднання "Колегія адвокатів України" на ім'я Стєбєлєва А.М.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Стєбєлєва А.М.; витяг з реєстру адвокатів України Стєбєлєва А.М.; завдання №2 до договору № 12-2/07/КАУ від 02.02.2015 р. про надання правової допомоги; звіт № 1 наданих послуг адвокатом Стєбєлєвим А.М. згідно Завдання 2 до договору № 12-2/07/КАУ від 02.02.2015 р. про надання правової допомоги; рахунок-фактура № СФ-0000042 від 22.06.2015 р.; платіжне доручення № 59 від 24.06.2015 р. на суму 3 444,94 грн.; довіреність від 22.06.2015 р. на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВИЙ СТАНДАРТ" Стєбєлєвим А.М.

Окрім перерахованих вище документів, факт надання Стєбєлєвим А.М. правової допомоги позивачу у справі № 910/3746/15 підтверджується також його особистою участю та його помічника в судових засіданнях у цій справі та поданням документів до суду за його підписом як представника позивача.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у мiсцi їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В силу ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації звертаються до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства в порядку ст.ст. 1, 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню саме витрати на послуги адвоката, що були здійснені.

Дослідивши подані позивачем документи, з'ясувавши позицію відповідача, суд вважає доведеним позивачем належними та достатніми доказами факт понесення витрат на правову допомогу адвоката Стєбєлєва А.М. саме в межах цієї справи, тому виплачена останньому сума підлягає стягненню з відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1 218,00 грн., необхідного до сплати за подання даного позову в порядку вимог Закону України "Про судовий збір", відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Провадження в частині стягнення з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" 23 452, 54 грн. основної заборгованості припинити.

2. В іншій частині позов задовольнити.

3. Стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВИЙ СТАНДАРТ" (61010, м.Харків, вул. Греківська, 25, ідентифікаційний код 38775646) 1 291 (одну тисячу двісті дев'яносто одну) грн. 38 коп. пені, 9 416 (дев'ять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 20 коп. інфляційних втрат, 289 (двісті вісімдесят дев'ять) грн. 23 коп. 3% річних, 3 444 (три тисячі чотириста сорок чотири) грн. 94 коп. витрат на послуги адвоката та 464 (чотириста шістдесят чотири) грн. 19 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.12.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко