КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Справа№ 927/1694/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Лихно Я.Ю. (представник за довіреністю)

від відповідача-1 за первісним позовом (третьої особи-1 за зустрічним позовом): Литвин А.М. (представник за довіреністю)

від відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Польовик С.В. (представник за довіреністю)

від третьої особи-1 за первісним позовом (третьої особи-2 за зустрічним позовом): не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер"

на рішення господарського суду Чернігівської області

від 16.02.2015 р.

у справі №927/1694/14 (суддя: Моцьор В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" (в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації Славкіної М.А.)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж"

про стягнення 275717,00 дол. США (3854446,25грн.)

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" (в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації Славкіної М.А.)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропартнер"

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж"

про визнання припиненою поруки

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" заборгованості за кредитним договором №179К-21Ю від 19 червня 2013 року у розмірі 275717,00 доларів США та 283911,10грн заборгованості, в тому числі: заборгованості за основним зобов'язанням - 262258,90 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 13458,10 доларів США; заборгованість по щомісячній комісії - 18000,00грн.; пені за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом - 265911,10грн.

- переведення на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк" права вимоги за договором застави майнових прав №1793-21Ю/3 від 27 січня 2014 року до боржника ТОВ "Форсаж" за контрактом №17/01 від 20 січня 2014 року у сумі 3854446,25грн. (275717,00 доларів США по курсу валют НБУ - 12,95 грн. на день складання розрахунку (16 жовтня 2014 року) - 3570535,15грн. + 283911,10грн.) в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Агропартнер" за кредитним договором №179К-21Ю від 19 червня 2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо строків повернення кредитної лінії та сплати процентів, внаслідок чого і виникла заборгованість.

Ухвалою суду від 22 січня 2015 року було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж".

Ухвалою від 30 січня 2015 року судом прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропартнер", Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж" про визнання припиненою поруки Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" за договором поруки №179П-21Ю/1 від 19 червня 2013 року.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що ТОВ "Агропартнер" вжило всіх залежних від нього заходів щодо виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, заборгованість виникла внаслідок відмови позивача прийняти належне виконання, а тому відповідно до ч.2 ст.559 ЦК України, оскільки після настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" відмовився прийняти належне виконання, запропоноване ТОВ "Агропартнер".

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 16.02.2015р. у справі №927/1694/14 первісний позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" 262258,90 доларів США заборгованості за основним зобов'язанням (еквівалент 3396252,76грн.), 13458,10 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом (еквівалент 174282,40 грн.); 18000,00грн. заборгованості по щомісячній комісії та 132955,55 грн. пені. В іншій частині позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" до державного бюджету 73080,00грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 16.02.2015 р. у справі №927/1694/14 частково, в частині стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" 13458,10 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом (еквівалент 174282,40 грн.); 18000,00грн. заборгованості по щомісячній комісії та 132955,55грн. пені, а також в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, в іншій частині рішення залишити без змін та прийняти нове судове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Південкомбанк" у задоволенні позовних вимог щодо стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" 13458,10 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом (еквівалент 174282,40 грн.); 18000,00 грн. заборгованості по щомісячній комісії та 132955,55 грн. пені; та повністю задовольнити зустрічний позов - визнати припиненою поруку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" за договором поруки №179П-21Ю/1 від 19.06.2013 р., стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" понесені судові витрати.

Підставою для скасування рішення суду відповідач-1 за первісним позовом (третя особа-1 за зустрічним позовом) зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду фактичним обставинам та матеріалам справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому, відповідач зазначив, що ТОВ "Агропартнер" вжило всіх залежних від нього заходів щодо виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, а саме: 05.06.2014 р., 18.06.2014 р., 22.07.2014 р. зверталось до позивача за первісним позовом із заявкою про купівлю іноземної валюти, із платіжними дорученнями на купівлю іноземної валюти, платіжними дорученнями в іноземній валюті про сплату відсотків, комісії за кредитним договором; проте позивачем за первісним позовом не було виконано даних розрахункових документів. Заборгованість виникла внаслідок відмови позивача прийняти належне виконання, вина відповідача-1 у порушенні зобов'язання відсутня, тому він не має нести відповідальність, договір між ТОВ "Агропартнер" і ТОВ "Форсаж" є припиненим. Також скаржник зазначає, що судом не взято до уваги положення п.2.15 кредитного договору щодо надання права позичальником права кредитору здійснювати самостійне списання кредиту, процентів, комісій за договором з поточних та депозитних рахунків позичальника в погашення заборгованості. Також скаржник вказує на неврахування судом п. 6 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб" щодо можливості здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення відповідачем-1 за первісним позовом зобов'язань за кредитним договором.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача-1 за первісним позовом (третьої особи-1 за зустрічним позовом) апеляційну скаргу підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 16.02.2015 р. у справі №927/1694/14 частково, в частині стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" 13458,10 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом (еквівалент 174282,40 грн.); 18000,00грн. заборгованості по щомісячній комісії та 132955,55грн. пені, а також в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, в іншій частині рішення залишити без змін та прийняти нове судове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Південкомбанк" у задоволенні позовних вимог щодо стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" 13458,10 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом (еквівалент 174282,40 грн.); 18000,00 грн. заборгованості по щомісячній комісії та 132955,55 грн. пені; та повністю задовольнити зустрічний позов - визнати припиненою поруку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" за договором поруки №179П-21Ю/1 від 19.06.2013 р., стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" понесені судові витрати.

В судовому засіданні апеляційної інстанції та у відзиві на апеляційну скаргу та письмових поясненнях позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) заперечував проти апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, рішення господарського суду Чернігівської області від 16.02.2015 р. у справі №927/1694/14 - без змін, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. При цьому у відзиві позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) вказує на те, що між сторонами було письмово узгоджено порядок погашення кредиту, процентів, комісії та пені, а тому твердження скаржника щодо безпідставності та неправомірності нарахування банком процентів за користування кредиту, щомісячної комісії та пені не підтверджено документально; нарахування штрафних санкцій за кредитним договором є виключно наслідком ухилення відповідача-1 за первісним позовом від виконання прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Твердження скаржника про те, що судом не взято до уваги положення п.2.15 кредитного договору щодо надання права позичальником права кредитору здійснювати самостійне списання кредиту, процентів, комісій за договором з поточних та депозитних рахунків позичальника в погашення заборгованості є безпідставними, оскільки на позивача за первісним позовом поширюються обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і тому не можуть бути задоволені його вимоги щодо здійснення видаткових операцій з рахунку відповідача-1 під час запровадження у позивача тимчасової адміністрації. Крім того, позивач за первісним позовом зазначає, що системний аналіз приписів ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме п.5, п.6 частини 6 дозволяє стверджувати, що обмеження щодо здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов'язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов'язкового продажу валюти не застосовується у випадку коли купівля-продаж валюти здійснюється за кошти, що надійшли на рахунок, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації; у спірному випадку грошові кошти знаходилися на поточному рахунку відповідача-1 до запровадження процедури тимчасової адміністрації, як наслідок, діяло обмеження встановлене п.1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Також позивач за первісним позовом вважає, що оскаржуване рішення суду не підлягає перегляду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, оскільки в цій частині скаржником воно не оскаржувалось.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 16.02.2015 р. у справі №927/1694/14 частково, в частині стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" 13458,10 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом (еквівалент 174282,40 грн.); 18000,00 грн. заборгованості по щомісячній комісії та 132955,55грн. пені, а також в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, в іншій частині рішення залишити без змін та прийняти нове судове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Південкомбанк" у задоволенні позовних вимог щодо стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" 13458,10 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом (еквівалент 174282,40 грн.); 18000,00 грн. заборгованості по щомісячній комісії та 132955,55 грн. пені; та повністю задовольнити зустрічний позов - визнати припиненою поруку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" за договором поруки №179П-21Ю/1 від 19.06.2013 р., стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" понесені судові витрати.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський встановив наступне.

19 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "КБ "Південкомбанк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" (позичальник) укладено договір про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №179К-21Ю (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого, кредитор відкриває позичальнику мультивалютну відновлювальну відкличну лінію та в її межах надає позичальнику в користування грошові кошти (надалі - кредит) на наступних умовах:

- загальний ліміт кредитування: 3600000,00грн. або еквівалентна сума в доларах США за курсом НБУ на дату видачі Траншу;

- валюти кредиту: гривня, долар США;

- строк кредитної лінії: з 19 червня 2013 року по 18 червня 2014 року;

- процента ставка: у гривні - 21,1% річних, у доларах США -10,8% річних;

- ціль використання коштів - фінансування торгових операцій із закупівлі зернових.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п.1.3 кредитного договору, кредит надається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - "Транш", а у сукупності - "Транші", у будь-якій з валют кредиту, передбачених у п.1.1 цього договору, у сумі, що не перевищує невикористаний ліміт кредитування. Кредит надається позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до п.2.2. кредитного договору, моментом надання траншу кредиту вважається день зарахування на поточний рахунок №2600.6.029244.001 у Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", МФО 320876, суми відповідного Траншу кредиту.

На виконання умов договору, 25 червня 2013 року банк надав відповідачу транш в сумі 450394,00 доларів США, що за офіційним курсом іноземних валют НБУ на день видачі кредиту складало 3600000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку та не заперечується відповідачем-1 за первісним позовом.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту пунктів 2.3, 2.4 кредитного договору, моментом (днем) повернення траншу кредиту вважається день зарахування на позичковий рахунок кредитора, зазначений в п.2.1. цього договору, грошових коштів на суму траншу кредиту; термін користування позичальником кожним траншем кредиту не може перевищувати кінцевого строку дії кредитної лінії.

Згідно з п.2.10. кредитного договору, якщо кінцева дата сплати процентів, комісій, повернення кредитних коштів відповідно до цього договору припадає на вихідний, святковий чи не робочий день, то сплата такої заборгованості здійснюється в перший після настання строку сплати робочий день.

Відповідно до п. 3.3.5., п.3.3.6. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору комісії та проценти на умовах цього договору.

Відповідно до п.2.5., 2.6. кредитного договору, кредитор нараховує проценти за фактичними залишками кредитної заборгованості позичальника перед кредитором; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, за період з першого по останнє число поточного місяця, а також у день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії. Якщо останнє число поточного місяця припадає на вихідний, святковий або інший не робочий день, нарахування процентів здійснюється напередодні.

Відповідно до п.2.7., п.2.8. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за методом "факт/360". При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії; сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, по 05 число місяця (включно), наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії, на рахунок №2068.1.029244.002, відкритий у Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", код банку (МФО) 320876.

Щомісячна комісія за управління кредитною лінією складає 0,1% від ліміту кредитування в гривнях; нарахування щомісячної комісії з управління кредитною лінією здійснюється щомісячно, в останній робочий день поточного місяця та в день повернення позичальником заборгованості за кредитом в повній сумі (якщо таке повернення сталося після закінчення строку дії кредитної лінії). Комісія нараховується починаючи з дати укладання цього договору до дня повернення заборгованості за кредитом в повній сумі (якщо таке повернення сталося після закінчення строку дії кредитної лінії). При цьому, нарахування комісії за неповні місяці здійснюється з урахуванням фактичної кількості днів у місяці, протягом яких позичальнику була відкрита кредитна лінія, та протягом яких існувала прострочена заборгованість, що виникла в результаті порушення кінцевого строку дії кредитної лінії; сплата щомісячної комісії здійснюється щомісячно в гривнях, виходячи з офіційного курсу НБУ на дату такого нарахування по 05 число місяця (включно) наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі на рахунок №3578.3.029244.003у Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", МФО 320876. Сплата одноразової комісії за підготовку та оформлення договору (360,00грн.) здійснюється позичальником на рахунок №3578.3.029244.003у Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", МФО 320876 у день підписання договору. Сплата одноразової комісії за надання відкличної відновлювальної мультивалютної кредитної лінії здійснюється в гривнях, виходячи з офіційного курсу НБУ на дату такого нарахування, позичальником на рахунок №3578.3.029244.003 у Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", МФО 320876 у день підписання договору (п. 1.1., п.2.9. кредитного договору).

Відповідно до п.4.2. договору кредитної лінії, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених цим договором, а також прострочення строків повернення кредитних коштів, невиконання позичальником умов, встановлених пунктом 3.3.6. договору, кредитор має право стягнути з позичальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Нарахування пені за договором не припиняється через шість місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано. При розрахунку пені враховується виникнення простроченої заборгованості та не враховується день повернення заборгованості позичальником.

Даний спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 за первісним позовом прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором та наявністю заборгованості по тілу кредиту та прострочення сплати процентів, в зв'язку з чим позивач звернувся з позовом до господарського суду про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 262258,90 доларів США (еквівалент станом на 16 жовтня 2014 року 3396252,76грн.) за основним зобов'язанням; заборгованості по процентам за користування кредитом - 13458,10 доларів США (еквівалент станом на 16 жовтня 2014 року174282,40грн.); заборгованості по щомісячній комісії - 18000,00грн.; пені за порушення строків повернення кредиту, процентів, комісії за користування кредитом - 265911,10 грн. При цьому, позивач за первісним позовом, на підставі ст. 554 ЦК України, просить суд стягнути заборгованість по тілу кредиту, процентам, комісії та пені солідарно з боржника (відповідача-1 за первісним позовом) та поручителя (відповідача-2 за первісним позовом).

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

19 червня 2014 року між ПАТ "КБ "Південкомбанк" (кредитор), ТОВ "Агрохімресурс" (поручитель) та ТОВ "Агропартнер" (боржник) укладено договір поруки №179П-21Ю/1 (далі - договір поруки).

Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання боржником його зобов'язань за договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №179К-21Ю від 19 червня 2013 року, укладеного між кредитором та боржником, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, включаючи зобов'язання із повернення отриманих грошових коштів (суми кредиту), сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій, пені, інших штрафних санкцій, відшкодування збитків, тощо. Строк, порядок надання та повернення кредиту, нарахування та сплата процентів, комісій визначено основним договором.

Відповідач-2 за первісним позовом (поручитель) подав зустрічний позов до банку, відповідно до якого просив суд визнати припиненою поруку ТОВ "Агрохімресурс" за договором поруки №179П-21Ю/1 від 19 червня 2013 року, посилаючись на ч.2 ст.559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем, зазначаючи, що ТОВ "Агропартнер" вжило всіх залежних від нього заходів щодо виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, проте "Комерційний банк "Південкомбанк" відмовився прийняти належне виконання, запропоноване ТОВ "Агропартнер".

Відповідно до ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як встановлено колегією суддів, 27.01.2014 року відповідач-1 за первісним позовом отримав транш на суму 450394,00 дол. США. Погашення цього траншу було здійснено: 24 квітня 2014 року - 54928,50 дол. США, 25 квітня 2014 року - 67153,24 дол. США, 28 квітня 2014 року - 27918,26 дол. США, 22 травня 2014 року - 38135,10 дол. США - всього на суму 188135,10 дол. США. На дату кінцевого повернення кредиту, 18 червня 2014 року, сума непогашеного кредиту склала 262258,90 дол. США.

Отже, на момент звернення позивача за первісним позовом до суду відповідач-1 за первісним позовом мав заборгованість за основним зобов'язанням за кредитним договором в сумі 262258,90 доларів США (еквівалент станом на 16 жовтня 2014 року 3396252,76грн.), що також визнав відповідач-1 за первісним позовом.

Крім того, відповідач-1 за первісним позовом визнав заборгованість по процентам за користування кредитними коштами за травень місяць 2014 року в сумі 2679,26 доларів США (станом на 05 червня 2014 року) і заборгованість по щомісячній комісії в сумі 3600,00грн. за травень місяць 2014 року (станом на 05 червня 2014 року).

Відповідач-1 вважає, що ним було вжито всіх залежних від нього заходів щодо виконання грошових зобов'язань за кредитним договором. Проте, станом на 18 червня 2014 року (останній день дії кредитної лінії) ПАТ "КБ "Південкомбанк" не було виконано розрахункових документів ТОВ "Агропартнер" на загальну суму 55175,26 доларів США та 3600,00 грн. і, внаслідок відмови позивача прийняти належне виконання грошового зобов'язання, запропонованого відповідачем-1, утворилась відповідна заборгованість.

Так, 23 квітня 2013 року між ТОВ "Агропартнер" та ПАТ "КБ "Південкомбанк" було укладено договір банківського рахунку № 3851Р-21Ю від 23 квітня 2013 року, згідно п. 1.1. якого, товариству "Агропартнер" було відкрито поточний рахунок № 4001 в гривнях.

Відповідно до Розділу 4 вищезазначеного договору банківського рахунку, з метою виконання своїх грошових зобов'язань за кредитним договором, ТОВ "Агропартнер" були надані до ПАТ "КБ "Південкомбанк" наступні розрахункові документи:

- 05 червня 2014 року заявка про купівлю іноземної валюти або банківських металів №22 на суму 2679,26 доларів США;

- 05 червня 2014 року платіжне доручення №116 на гривневий еквівалент на купівлю іноземної валюти згідно заявки №№21, 22 від 05 червня 2014 року на суму 69400,00грн.;

- 05 червня 2014 року платіжне доручення в іноземній валюті №29 сплата відсотків за травень 2014 року згідно кредитного договору №179К-21Ю від 19 червня 2013 року на суму 2679,26 доларів США;

- 05 червня 2014 року платіжне доручення №118 оплата комісії за травень 2014 року згідно кредитного договору №179К-21Ю від 19 червня 2013 року на суму 3600,00грн.;

- 18 червня 2014 року заявка про купівлю іноземної валюти або банківських металів №23 на суму 52496,00 доларів США;

- 18 червня 2014 року платіжне доручення №117 на гривневий еквівалент на купівлю іноземної валюти згідно заявки №23 від 18 червня 2014 року на суму 622660,00грн.;

- 18 червня 2014 року платіжне доручення в іноземній валюті №30 погашення кредиту згідно кредитного договору №179К-21Ю на суму 52496,00 доларів США;

- 22 липня 2014 р. платіжне доручення №118 на гривневий еквівалент на купівлю іноземної валюти згідно заявки №24 від 22 липня 2014 року на суму 700700,00 грн.;

- 22 липня 2014 р. заявка про купівлю іноземної валюти або банківських металів №24 на суму 59532,00 доларів США;

- 22 липня 2014 р. платіжне доручення в іноземній валюті №31 на погашення кредиту згідно кредитного договору №179К-21Ю на суму 59532,00 доларів США.

Як зазначено в постанові Вищого господарського суду України від 29.04.2015 р. у справі №927/1522/14, відповідно до п. 4.1 договору банківського рахунку вказані розрахункові документи були надіслані позивачем до банку на паперових носіях, що підтверджується описом поштового вкладення та повідомленням про вручення від 18.06.2014.

Листом від 13.06.2014 банк надав позивачу відповідь, в якій посилаючись на ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначив, що виконання розрахункових документів на перерахування коштів з поточного рахунку під час тимчасової адміністрації не можуть бути задоволені.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанцій встановлено, що на поточному рахунку №4001 товариства "Агропартнер" станом на 05 червня 2014 знаходилися кошти в сумі 703669,00 грн., що підтверджується довідкою банку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 травня 2014 року прийнято рішення №37 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у позивача. Тимчасову адміністрацію у позивача запроваджено строком на 3 місяці з 26 травня 2014 року по 25 серпня 2014 року. Рішенням Фонду від 15 серпня 2014 року №71 дію тимчасової адміністрації продовжено до 25 вересня 2014 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24 вересня 2014 року №598 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 вересня 2014 №101 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Південкомбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Південкомбанк" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" (а.с. 15, 16 т.1). Відповідно до Рішення Фонду від 24 листопада 2014 року №126 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" призначено Остапенко Ірину Вікторівну.

Таким чином, станом на дату складання відповідачем-1 платіжних документів №22, 23, 29, 30, 116, 117, 118 (після 26 травня 2014 року) у ПАТ "КБ "Південкомбанк" було запроваджено тимчасову адміністрацію, а в подальшому було відкликано банківську ліцензію та запроваджено ліквідаційну процедуру.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Отже, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних відносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 вказаного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, яка діяла станом на дату виставлення платіжних документів на купівлю валюти від 05.06.2014 р., 18.06.2014 р., під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку:

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладання арешту на кошти та майно банку;

3 ) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Зобов'язанням, відповідно до ст.509 ЦК - є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором банківського рахунку, укладеного між позивачем за первісним позовом та відповідачем-1 за первісним позовом, позивач зобов'язаний виконувати платіжні доручення відповідача-1. Зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку відповідача-1, відкритому у банку, на покупку валюти, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента відповідача-1 є майновим зобов'язанням.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, виходячи з аналізу вищенаведених положень, відповідач-1 є кредитором позивача, на якого поширюються встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, а тому не можуть бути задоволені його вимоги щодо здійснення видаткових операцій з рахунку відповідача-1 під час запровадження у позивача тимчасової адміністрації.

В свою чергу статтею 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачені наслідки призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію.

Вказаною статтею Закону передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Згідно статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" у цьому Законі терміни вживаються у наступному значенні:

"банк" - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків;

"банківська діяльність" - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб;

"банківська ліцензія" - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність;

"ліквідація банку" - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належить, зокрема, відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах.

Отже, оскільки рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 травня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію, Національним банком України з 26 вересня 2014 року відкликано банківську ліцензію ПАТ "КБ "Південкомбанк", банк з 26 травня 2014 року не мав права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб.

Посилання скаржника на незастосування судом першої інстанції п. 6 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб" щодо можливості здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов'язань за кредитними договорами за платіжними документами №22, 29, 116, 118 від 05.06.2014 р., №№ 30, 117 від 18.06.2014 р. колегією суддів відхиляється, оскільки частину 6 статті 36 вказаного закону доповнено пунктом 6 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи" від 04.07.2014, який набрав чинності 11.07.2014, тобто після звернення позивача із вищевказаними розрахунковими документами на купівлю валюти.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позивачем за первісним позовом безпідставно не прийнято платіжні документи №№ 31, 118 від 22 липня 2014 р., оскільки відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції Закону України від 04.07.2014 р. №1589-VII, обмеження, встановлені пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюються на зобов'язання банку щодо здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов'язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов'язкового продажу валюти.

Таким чином, нараховані позивачем за первісним позовом заборгованість по процентам за користування кредитом, щомісячна комісія, пеня за порушення строків повернення кредиту, процентів, комісії за користування кредитом підлягають перерахунку, виходячи з того, що розмір простроченої заборгованості за основним зобов'язанням за кредитним договором за період з 22.07.2014 р. по 15.10.2014 р. мав складати 202726,90 дол. США, враховуючи звернення відповідача 22.07.2014 р. із розрахунковими документами на купівлю валюти у розмірі 59532,00 дол. США для погашення кредиту згідно кредитного договору №179К-21Ю.

Водночас, колегія суддів зазначає про те, що наявні в матеріалах справи документи та посилання відповідача-1 за первісним позовом на платіжні документи №№ 22, 29, 116, 118 від 05.06.2014 р., №№ 30, 117 від 18.06.2014 р., №№ 31, 118 від 22.07.2014 р., а також з урахуванням розміру наявних на поточному рахунку №4001 товариства "Агропартнер" коштів (703669,00 грн.) не підтверджують наміру відповідача-1 за первісним позовом належним чином (у повному обсязі) виконати свої зобов'язання щодо оплати кредиту за кредитним договором, а тому твердження відповідачів про те, що заборгованість виникла внаслідок відмови позивача прийняти належне виконання, вина відповідача-1 у порушенні зобов'язання відсутня, посилання позивача за зустрічним позовом на ч.2 ст. 559 ЦК України як на підставу визнання припиненою поруки є необґрунтованими та документально не підтвердженими.

Щодо позовної вимоги за первісним позовом про переведення на ПАТ "КБ "Південкомбанк" права вимоги за договором застави майнових прав №1793-21Ю/3 від 27 січня 2014 року до боржника ТОВ "Форсаж" за контрактом №17/01 від 20 січня 2014 року у сумі 3854446,25грн. (275717,00 доларів США по курсу валют НБУ - 12,95 грн. на день складання розрахунку (16 жовтня 2014 року) - 3570535,15грн. + 283911,10грн.) в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Агропартнер" за кредитним договором №179К-21Ю від 19 червня 2013 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.49 Цивільного кодексу України, заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов'язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому; у договорі застави прав повинна бути вказана особа, яка є боржником по відношенню до заставодавця. Заставодавець зобов'язаний повідомити свого боржника про здійснену заставу прав. Строкове право вимоги, яке належить заставодавцю-кредитору може бути предметом застави тільки до закінчення строку його дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 січня 2013 року між ПАТ "КБ "Південкомбанк" (далі - заставодержатель) та ТОВ "Агропартнер" (далі- заставодавець) укладено договір застави майнових прав по контракту №179З-21Ю/3 (далі - договір застави майнових прав).

Відповідно до п.1.1. договору застави майнових прав, цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають з договору про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №179К-21Ю від 19 червня 2013 року, а також усіх додаткових угод/додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, надалі за текстом "кредитний договір" або "основне зобов'язання", укладеного між заставодержателем та заставодавцем (позичальником), за умовами якого заставодавець (позичальник) зобов'язаний до 18 червня 2014 року (включно) повернути заставодержателю кредитні кошти, отримані за кредитним договором в рамках мультивалютної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у розмірі 3600000,00гривень та сплатити проценти за користування ними у розмірі 21,1% процентів річних у гривні, 10,8% процентів річних у доларах США, разову комісію за підготовку оформлення договору у розмірі 360,00грн., в т.ч. ПДВ 60,00грн., разову комісію за надання мультивалютної відкличної відновлювальної кредитної лінії у розмірі 1,5% відсотка від ліміту кредитування в гривнях, щомісячну комісію за управління кредитною лінією у розмірі 0,1% відсотка від ліміту кредитування в гривнях, а також повністю сплатити штрафні санкції (пеню) у випадках розмірах, передбачених кредитним договором, інші витрати здійснення забезпеченої заставою вимоги. Строк, порядок повернення кредитних коштів та сплати процентів визначено кредитним договором. Відповідно до цього договору заставодержатель має право у випадку невиконання заставодавцем (позичальником) своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майнових прав, заставлених на вказаних умовах.

Відповідно до п.1.2. договору застави майнових прав, в забезпечення виконання зобов'язань, зазначених у п.1.1. цього договору, заставодавець на умовах, передбачених цим договором передає в заставу заставодержателю належне йому право вимоги до боржника, яке винило на підставі Додатку №1/01 від 20 січня 2014 року до договору №17/01 від 20 січня 2014 року (надалі - контракт), що укладений між заставодавцем та боржником та на підставі рахунку-фактури №Ф-033807 від 22 січня 2014 року.

Виходячи зі змісту п.1.3.-1.5. договору застави майнових прав, боржником заставодавця є ТОВ "Форсаж"; загальна сума контракту 5290000,00грн.; заставодавець за контрактом має до боржника право вимоги товару (кукурудза, ДСТУ 4525:2006, у кількості 4336,065) в сумі 5290000,00грн., згідно із рахунку-фактури №Ф-033807 від 22 січня 2014 року товар, який боржник зобов'язаний поставити заставодавцю на умовах визначених в контракті, протягом 90 календарних днів з дня оплати.

Відповідно до п.1.7. договору застави майнових прав, на момент укладення цього договору вартість неотриманого заставодавцем за контрактом та згідно із рахунком-фактури №Ф-033807 від 22 січня 2014 року становить 5290000,00грн., що підтверджується актом між заставодавцем та боржником станом на 27 січня 2014 року.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про заставу", при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Проте, в матеріалах справи міститься угода про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05 січня 2015 року, з якої вбачається, що зобов'язання за договором №17/01 від 20 січня 2014 року припинені.

Представник відповідача за зустрічним позовом зауважив, що про факт припинення зобов'язань за договором №17/01 від 20 січня 2014 року йому стало відомо тільки у судовому засіданні, у банку відсутні докази виконання сторонами зобов'язань по даному договору.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що вимога позивача щодо переведення на ПАТ "КБ "Південкомбанк" права вимоги за договором застави майнових прав №1793-21Ю/3 від 27 січня 2014 року до боржника ТОВ "Форсаж" за контрактом №17/01 від 20 січня 2014 року є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем-1 за первісним позовом не в повному обсязі повернуто кредитні кошти за кредитним договором, колегія суддів вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідачів солідарно 262258,90 доларів США заборгованості за основним зобов'язанням (еквівалент 3396252,76грн.), 11009,90 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом (еквівалент 142600,64 грн.); 18000,00грн. заборгованості по щомісячній комісії та 219879,57 грн. пені (з яких 211899,36 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 19 червня 2014 року по 15 жовтня 2014 року, 7135,21 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 06 червня 2014 по 15 жовтня 2014 року, 845,00 грн. пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за період з 06 червня 2014 по 15 жовтня 2014 року), в іншій частині позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню. Вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, однак судом не враховано положень п. 6 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції Закону України від 04.07.2014 р. №1589-VII, а тому не вірно встановлено розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості по щомісячній комісії та пені, тому рішення господарського суду першої інстанції підлягає зміні.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, апеляційної скарги покладаються на сторін, у відповідності до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 16.02.2015 р. у справі №927/1694/14 змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

„Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" (пр-т Перемоги, 93, м. Чернігів, 14000; фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14013, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" (вул. Горького, 65, м. Чернігів, 14000; фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14000, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" (пр-т Ватутіна, 33А, м. Донецьк, 83015, адреса для листування: 03138, м. Київ, просп. Червонозоряний, 82, оф.5, ) 262258 (двісті шістдесят дві тисячі двісті п'ятдесят вісім) доларів США 90 центів заборгованості за основним зобов'язанням (еквівалент 3396252 (три мільйони триста дев'яносто шість тисяч двісті п'ятдесят дві) грн. 76 коп.), 11009 (одинадцять тисяч дев'ять) доларів США 90 центів заборгованості по процентам за користування кредитом (еквівалент 142600 (сто сорок дві тисячі шістсот) грн. 64 коп.); 18000 (вісімнадцять тисяч) грн. заборгованості по щомісячній комісії та 219879 (двісті дев'ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 57 коп. пені.

В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" (пр-т Перемоги, 93, м. Чернігів, 14000; фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14013, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" (вул. Горького, 65, м. Чернігів, 14000; фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14000, ) до державного бюджету (р/р 3002 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, отримувач - УК у м. Чернігові/м.Чернігів/22030001, МФО 853592, ) 73080,00 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. судового збору за розгляд позовної заяви."

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" (пр-т Перемоги, 93, м. Чернігів, 14000; фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14013, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" (вул. Горького. 65, м. Чернігів, 14000; фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14000, ) до державного бюджету (р/р 2001 в ГУ ДКСУ у м. Києві, отримувач коштів ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходів бюджету 22030001, , МФО 820019) 36540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду Чернігівської області.

Матеріали справи №927/1694/14 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко