ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р.Справа № 916/3527/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів С.В.Таран, В.Б. Туренко,
при секретарі судового засідання Е.М.Вєлковій,

за участю представників сторін:
від позивача: А.В.Веселов,
від відповідача: М.І.Семенець,
від третьої особи: Л.В.Залюбовський,
від прокуратури: не з`явився, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фірми "Лебідь" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю
на рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2015 р.
у справі №916/3527/15
за позовом Фірми "Лебідь" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю
до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство Оборони України
за участю Військового прокурора Одеського гарнізону
про внесення змін до договору,

встановив:
Фірма "Лебідь" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-Міністерство Оборони України, про внесення змін до укладеного договору оренди державного майна від 07.07.1999р. №133/1999/ГоловКЕУ, виклавши п.3.1. договору в наступній редакції: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006р. №1846, та з урахуванням виконаних ТОВ "Експертне бюро "АЙСТРА" 03.01.2014р. Звітів про незалежну оцінку об`єктів нерухомості, що передані за даним договором ТОВ "Лебідь" в оренду, і становить без ПДВ та індексів інфляції за базовий період та перший місяць оренди (січень 2014р.) 8 244,25грн. (вісім тисяч двісті сорок чотири гривні 25 копійок). (Додаток №1). Нарахування ПДВ за перший місяць оренди здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування базової орендної плати на індекс інфляції за період з базового до першого місяця оренди".
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що пунктом 3.1 договору сторонами встановлений розмір орендної плати, який складає 5 188,92 грн. на рік. Згідно із п.10.3 договору та на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2006р. №1846 „Про внесення змін до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна", на підставі звітів про незалежну оцінку нежилих приміщень позивач звернувся до відповідача з пропозицією щодо зміни умов договору оренди. Однак, згоди щодо зміни умов договору оренди державного майна між сторонами досягнуто не було, що стало підставою звернення до господарського суду з відповідним позовом.
14.09.2015р. за заявою Військова прокуратура Одеського гарнізону Південного регіону України вступила у справу.
Рішенням господарського суду Одеської області від 19.10.2015р. у задоволенні позову відмовлено з огляду на те, що договір оренди припинив свою дію 01. 07.2004р. на підставі ч.2 ст.793 Цивільного кодексу України в редакції, що діяла станом на момент закінчення дії договору, у зв`язку з тим, що сторони не вчинили заходів приведення договору до вимог діючого законодавства України, зокрема, його нотаріального посвідчення.
Не погодившись з рішенням суду, Фірма "Лебідь" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю звернулася із апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, а позов- задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що питання щодо нотаріального посвідчення договору оренди не стосується питання цивільної відповідальності сторін за договором, а тому норма ч.2 ст.793 Цивільного кодексу України, на яку послався суд, не має зворотної дії до договору оренди, оскільки він укладений до набрання чинності цими нормами. Невідповідність договору акту цивільного законодавства, який був прийнятий після укладення договору, не є підставою для визнання його недійсним чи нечинним.
Заслухавши представників учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.
12.05.1999р. між військовою частиною А-1739 МІС ВМС України (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лебідь" (орендарем) укладено договір оренди державного майна, що знаходиться в управлінні Міністерства Оборони України №133/1999/ГоловКЕУ (а.с.25-34 т.1).
14.05.1999р. даний договір був погоджений начальником 10 ВМІС, начальником МІС ВМС України та в подальшому 07.07.1999р. затверджений начальником головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України.
Відповідно до п.1.1 договору орендодавець здав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 922,23м2, розташоване за адресою: м. Одеса. вул. Маловського, 3, що знаходиться на балансі військової частини А-1739: сховище інвентарний номер 2, приміщення №4, площиною 87,71 м2; адміністративний будинок інвентарний номер 8, приміщення №№1,2,11,12, площиною 71,3 м2; сховище інвентарний номер 16, приміщення №5, площиною 31,8 м2; гараж інвентарний номер 15, приміщення №1-5 площиною 28,0 м2; пілорама інвентарний номер 17, приміщення №1. площиною 41,32 м2; сховище інвентарний номер 22, приміщення №1, площиною 12,02 м2; бетонований майданчик біля споруд загальною площиною 600 м2; асфальтний майданчик площиною 50 м2, вартість якого була визначена відповідно до експертного висновку про оцінку майна (додаток №3) і становила 84292,25 грн. Склад орендованого майна згідно з актом інвентаризації (додаток №1) (п.1.2 договору).
Пунктом 2.3 договору передбачено, що назване в п.1.1 договору нерухоме майно орендодавець передає орендарю для виробництва та зберігання будівельних матеріалів та інших матеріальних цінностей в межах діяльності орендаря.
Відповідно до п. 2.4 договору передача майна в оренду здійснюється за вартістю, що вказана в експертному висновку про оцінку майна, яка виконується відповідно до Методики, затвердженої Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.3.1. договору орендна плата складає 5 188,92 грн. за рік (без ПДВ).
Орендна плата за перший місяць оренди розраховується згідно з додатком №4 до договору та складає 432,41 грн. (без ПДВ), з ПДВ 518,88 грн.. Орендна плата перераховується орендарем на розрахунковий рахунок не пізніше 10 числа кожного місяця, з урахуванням щомісячного індексу інфляції (п.3.2).
На підставі пункту 3.3 договору розмір орендної плати може бути переглянутий на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.
Розділом 10 договору встановлено, що даний договір діє з 12.05.1999р. по 01.07.2004р. строком на п`ять років.
Додатковими угодами до договору оренди сторони періодично змінювали розмір орендної плати.
01.01.2014р. між військовою частиною НОМЕР_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лебідь" укладено додаткову угоду до договору №133/1999/Голов КЕУ, відповідно до п.2 якої сторони погодили, що на підставі проведеної незалежної оцінки ринкової вартості об`єкту оренди від 01.01.2014р. орендна плата за січень 2015 року складає 24 055,50 грн. (з ПДВ)(а.с.60 т.1).
Станом на 01.01.2014 р. ТОВ "Айстра" на замовлення військової частини А 2238 проведено незалежну оцінку орендованого державного майна, на підставі якої позивач вирахував величину орендної плати за договором оренди №133/1999/ГоловКЕУ, яка склала 8244,25 грн. У зв`язку з чим позивач 03.01.2014р. звернувся до відповідача з листом-пропозицією щодо внесення змін до договору оренди, виклавши п.3.1. договору в наступній редакції: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006р. №1846 та з урахуванням виконаних ТОВ "Експертне бюро "АЙСТРА" 03.01.2014р. звітів про незалежну оцінку об`єктів нерухомості, що передані за даним договором ТОВ "Лебідь" в оренду, і становить без ПДВ та індексів інфляції за базовий період та перший місяць оренди (січень 2014р.) 8 244,25грн. (вісім тисяч двісті сорок чотири гривні 25 копійок). (Додаток №1). Нарахування ПДВ за перший місяць оренди визначається у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування базової орендної плати на індекс інфляції за період з базового до першого місяця оренди" (а.с.61-63 т.1).
11.07.2014р. та 18.08.2014р. позивач повторно направив на адресу військової частини НОМЕР_1 проект додаткової угоди до договору №133/1999/Голов КЕУ від 07.07.1999р. про внесення змін до п.3.1 договору з пропозицією щодо його узгодження та підпису.
Орендар відповіді на пропозицію не надав, проте звернувся до позивача з претензією про погашення заборгованості зі сплати орендної плати, збільшивши розмір орендної плати (а.с.166-172 т.1).
У зв`язку з відсутністю згоди щодо зміни умов договору оренди державного майна позивач звернувся з відповідним позовом до господарського суду.
Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про внесення змін до договору оренди, виходив з того, що договір від 07.07.1999р. №133/1999/ГоловКЕУ, укладений терміном на 5 років, а саме, до 01.07.2004р. На момент закінчення строку дії зазначеного договору набрав чинності Цивільний кодекс України (01.01.2004р.). У відповідності до ч.2 ст.793 Цивільного кодексу України, що діяв в редакції станом на момент закінчення дії зазначеного договору оренди, договір найму будівлі, або іншої капітально споруди, укладений на один рік і більше, підлягав нотаріальному посвідченню. Оскільки сторони за договором не вчинили заходів щодо його приведення до вимог чинного законодавства України, зокрема його нотаріального посвідчення, суд дійшов висновку, що договір від 07.07.1999р. №133/1999/ГоловКЕУ припинив свою дію 01.07.2004р.
Проте, з такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р. із подальшими змінами одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.
Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
З аналізу вищенаведених норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.
В пунктах 10.1-10.3,10.7,10.8 договору оренди від 07.07.1999р. сторони передбачили, що даний договір діє з 12.05.1999р. по 01.07.2004 р. строком на 5 років. Умови договору зберігають силу протягом всього строку дії договору та у випадках, коли після його укладення законодавством України встановлено правила, що погіршують становище орендаря. Зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом одного місяця. Одностороння відмова від виконання договору та внесення змін не допускається. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих умовах, які були передбачені договором. Реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов чи припинення дії цього договору.
Після закінчення терміну дії договору сторони не зверталися одна до одної з вимогою про припинення дії договору, натомість позивач продовжував користуватися орендованим приміщення на умовах договору до теперішнього часу.
Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до договорів, які були укладені до 01.01.2004 і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.
Оскільки на момент укладення сторонами договору оренди державного майна норми діючого на той час ЦК УРСР не вимагали нотаріального посвідчення, то така вимога до вказаного договору не застосовується так як зміни стосовно строку дії в договір не вносилися.
Разом з тим судова колегія зазначає, що частиною 3 статті 207 ГК України передбачена можливість припинення господарського зобов`язання лише на майбутнє. Отже, якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов`язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов`язання за договором припиняється лише на майбутнє. При цьому слід враховувати, що зобов`язання припиняється на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону.
Посилання суду першої інстанції на те, що факт здійснення правонаступництва від В/ч НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , який знайшов своє відображення в рішенні господарського суду Одеської від 27.11.2009р. у справі №12/197-09-4613, судом до уваги не приймається, оскільки позивачем у встановленому чинним Господарським процесуальним кодексом України порядку не надано належних доказів припинення, або ліквідації військової частини НОМЕР_3 , та доказів того, що саме 10 відділення морської інженерної служби ВМС ЗС України (В/ч НОМЕР_1 ) є правонаступником військової частини НОМЕР_3 , апеляційна інстанція відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до частини 2 ст.2 Закону України " Про правовий режим майна у Збройних Силах України" Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.
Частиною 1 ст. Закону передбачено, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).
В судовому засіданні апеляційної інстанції представники Міністерства оборони України і Військової частини НОМЕР_1 підтвердили, що саме за 10 відділенням морської інженерної служби ВМС ЗС України закріплено майно, яке раніше було закріплено за військовою частиною А-1739.
Спори про внесення змін до договору оренди (найму) у зв`язку із запровадженням нових тарифів, ставок орендної плати (в т.ч. внесення змін до відповідних методик) мають вирішуватися з урахуванням вимог приписів статті 632 ЦК України та частини другої статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно з якими розмір орендної плати в договорі встановлюється за домовленістю сторін і може бути змінено за погодженням сторін або у випадках та на умовах, встановлених законом.
Постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995р. затверджено Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу з подальшими змінами (далі-Методика). Відповідно до п.4 абз. орендна плата за вказаною Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.
Матеріали справи свідчать про те, що 01.01.2014р. обома сторонами була підписана додаткова угода та визначена орендна плата на підставі звіту про незалежну оцінку майна.
Проте, позовні вимоги про внесення змін до п. 3.1 договору не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають вимогам п.п.4,8,12 Методики, в яких визначено, що орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати; на основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди. Розрахунок орендної плати за базовий місяць затверджується орендодавцем та наведені формули для розрахунку річної та місячної орендної плати. Позивач не надав жодного розрахунку та Додатку №1 для підтвердження відповідності розміру орендної плати, вказаного в пропозиції для внесення змін до договору, положенням Методики.
Крім того, Фірма "Лебідь" у вигляді ТОВ звернулася до суду з позовом 25.08.2015р. В обґрунтування своїх вимог вона послалася на звіти про незалежну оцінку майна, здійснені ТОВ "Айстра" 03.01.2014р..
Між тим, результати незалежної оцінки майна є чинними протягом 6 місяців від дати оцінки, якщо інший термін не передбачено у звіті з незалежної оцінки (п.8 Методики). У наданих позивачем звітах не вбачається зазначення іншого терміну дії оцінки.
Таким чином, зміни до п.3.1 договору про визначення розміру орендної плати позивач просив внести без належного розрахунку та на підставі звітів про оцінку майна, які вже втратили чинність.
За таких обставин позов не підлягає задоволенню.
З урахуванням викладеного, рішення суду про відмову а позові слід залишити без змін, але з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу
України, суд
постановив:
Рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2015р. у справі №916/3527/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.
Повний текст складено 01.12.2015

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В.Таран

Суддя В.Б. Туренко