ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015 р. Справа №917/2126/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БМС Техно", вул. Л. Руденко, 6-а, офіс 401, м. Київ, 02140

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, вул. Зигіна, 1, м. Полтава, Полтавська область,36000,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 училище №44 м. Миргорода (вул. Козацька, 26, м. Миргород, Полтавська обл., 37600),

про визнання недійсним рішення від 10.07.2014 року № 02/171

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін, які були присутні в судовому засіданні 17.11.2015 року:

від позивача: ОСОБА_2 дов. №1 від 16.10.2015 року

від відповідача: ОСОБА_3 дов. №02/4922 від 20.10.2015р.

від третьої особи: ОСОБА_4 дов. №419 від 25.06.2015р.

Представники сторін, які були присутні в судовому засіданні 01.12.2015 року:

від позивача: ОСОБА_5 дов. №1 від 16.10.2015 року

від відповідача: ОСОБА_3 дов. №02/4922 від 20.10.2015р.

від третьої особи: ОСОБА_4 дов. №419 від 25.06.2015р.

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 17.11.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 01.12.2015 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції від 10.07.2014 року № 02/171-рш, справа №02-03-50/87-2014.

20.10.2015 року від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшов лист, в якому позивач повідомляє про відсутність судових рішень чи судових проваджень щодо предмету спору та інших документів щодо спірних правовідносин чи питань, пов'язаних зі спірними правовідносинами, з тих же підстав і між тими ж сторонами ( арк. с. 43, том1).

20.10.2015 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. В поданому відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, рішення адміністративної колегії територіального відділення від 10.07.2014р. №02/171-рш по справі №02-03-50/87-2014 залишити в силі (арк. с. 30-32, том 1).

Суд ухвалою від 20.10.2015 року залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 училище №44 м. Миргорода (арк. с. 59 том 1).

03.11.2015 року до суду від позивача надійшли письмові пояснення (арк. с. 63-64, том 1).

03.11.2015 року від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення (арк. с. 65-69, том 1), в яких третя особа зазначає, що на бачення ПТУ №44 м. Миргорода порушення антимонопольного законодавства в діях ПТУ №44 та БМС ТЕХНО при здійснені закупівлі не вбачається.

13.11.2015 року на виконання вимог ухвал суду від відповідача до суду надійшли копії матеріалів справи №02-03-50/87-2014 (арк. с. 75-250, том 1 та арк. с. 1-120, том 2).

В судовому засіданні 17.11.2015 року суд оглянув оригінали матеріалів справи №02-03-50/87-2014 наданих представником відповідача.

17.11.2015 року від позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копій документів (арк. с. 122-147, том 2).

В судовому засіданні 17.11.2015 року представник позивача просив суд відкласти розгляд справи для надання йому часу на ознайомлення з наданими відповідачем копіями матеріалів справи №02-03-50/87-2014.

Представник відповідача проти відкладення розгляду справи заперечував.

Представник третьої особи при вирішенні даного клопотання покладався на розсуд суду.

Суд клопотання представника позивача задовольнив та оголосив перерву в судовому засіданні до 01.12.2015 року, про що сторони та третя особа були повідомлені під розписку (арк. с. 149, том 2).

01.12.2015 року від позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копій документів (арк. с. 153-173, том 2).

В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Так, позивач свої позовні вимоги обґрунтовує наступним.

- 06.03.2013 року Наказом Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації був визначений перелік розпорядників державних коштів, зокрема ОСОБА_1 училище №44 м. Миргорода. В 2013 році Професійно - технічним училищем №44 м. Миргорода (як розпорядником державних коштів) проводилась закупівля за державні кошти машин обчислювальних, частин та приладдя до них (навчальні комп'ютерні комплекси, для кабінетів інформатики та інтерактивні комплекси, для загальноосвітніх закладів) за кодом ДК 26.20.1.

- Позивач, у відповідності до вимог норм чинного законодавства України самостійно формуючи власні цінові пропозиції, виходячи з власних економічних можливостей, прийняв участь у вказаній процедурі закупівлі в якості учасника та був визнаний переможцем торгів.

- 31.05.2013 року між Професійно - технічним училищем №44 м. Миргорода та позивачем (ТОВ "БМС Техно") було укладено договір №28 на закупівлю за державні кошти машин обчислювальних, частини та приладдя до них навчальний комп'ютерний комплекс для кабінету інформатики (мобільний) 1+17-1 комплекс (26.20.1) (арк. с. 97-98 том 1).

- Як вказує позивач, прийняте адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції від 10.07.2014 року №02/171-рш у справі № 02-01-50/28-2014, на його думку є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить чинному законодавству України. Оскільки посилання адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в рішенні на те, що учасником ТОВ "ФОЛГАТ ФТК" не надано підтвердження погодження технічних умов на виробництво НКК Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України або його уповноваженим органом та на те, що учасниками ТОВ "БМС «ТЕХНО" та ТОВ "ФОЛГАТ ФТК" не надано висновку щодо доцільності заміни обладнання та інструкцій з експлуатації НКК українською мовою, інструкцій з експлуатації окремих частин НКК українською мовою, схем електричних з'єднань, схем побудови локальної комп'ютерної мережі та паспортів виробника НКК в цілому або окремих його частин є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Адже, на думку позивача, вимоги замовника (Професійно - технічного училища №44 м. Миргород) не містили вимог щодо необхідності надання окремого підтвердження погодження технічних умов учасників на виробництво комплексів Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та щодо необхідності надання у складі пропозицій копій експлуатаційної документації. Також позивач вказує на те, що для постачання учасниками були запропоновані навчальні комп'ютерні комплекси для кабінету інформатики (мобільні) у комплектації 1+17, які повністю відповідали предмету закупівлі, а не були його заміною.

- В результаті прийняття адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення від 10.07.2014 року №02/171-рш у справі № 02-01-50/28-2014 постали питання про дійсність договору № 28 на закупівлю за державні кошти машин обчислювальних, частини та приладдя до них навчальний комп'ютерний комплекс для кабінету інформатики (мобільний) 1+17-1 комплекс від 31.05.2013 року укладеного між ОСОБА_1 училищем № 44 м. Миргород та позивачем, про зобов'язання повернути навчальний комп'ютерний комплекс для кабінету інформатики (мобільний) у комплектації 1 + 17-1 комплекс (26.20.1) та про стягнення з позивача коштів в сумі 198000,00 грн., що є предметом розгляду іншої господарської справи № 917/1708/14 за позовом Миргородського міжрайонного прокурора розглядається Господарським судом Полтавської області до відповідачів: 1. Професійно-технічного училища № 44 м. Миргород; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "БМС ТЕХНО".

Отже, на підставі вищевикладеного позивач вважає, що винесеним адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету рішенням від 10.07.2014 року №02/171-рш у справі № 02-01-50/28-2014 по суті вирішено питання про права та обов'язки позивача.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з мотивів, наведених у відзиві на позов ( арк. справи 30-32, том 1), посилаючись, зокрема, на те, що позивачем не обґрунтовано яким саме чином рішення територіального відділення, що законність є предметом даного спору, порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, враховуючи те, що дане рішення стосується порушення законодавства про захист економічної конкуренції виключно з боку Професійно - технічного училища № 44 м. Миргород. Відповідач зауважує, що згідно положень ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" відповідач не наділений правом на оскарження рішення від 10.07.2014 року. Також відповідач зазначає, що наслідком порушень норм діючого законодавства з боку ПТУ № 44 м. Миргорода, стало завищення цін на комп'ютерну техніку, що призвело до перевитрат бюджетних коштів у розмірі 38,29 %. Даний факт підтверджується висновками судово - економічної експертизи Полтавського відділення Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Бокаріуса від 31.10.13 та висновком Полтавської торгово - промислової палати від 30.08.13, а також розпочатим кримінальним провадженням у відповідності до листа Миргородської міжрайонної прокуратури в 10.04.14 № 102-1046 вих.14.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Розпорядженням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (відповідач по справі) №02/88-р від 22.04.2014р. розпочато розгляд справи №02-03-50/87-2014 за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку Професійно - технічного училища №44 м. Миргород (третя особа по справі) передбаченого п.3 ст. 50 та ч.1 ст.15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій органу адміністративно-господарського управління та контролю, шляхом прийняття рішення, яке призвело до спотворення конкуренції.

За результатами розгляду матеріалів справи №02-03-50/87-2014 адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету 10.07.2014р. було прийнято рішення № 02/171-рш про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (арк. с. 8-17 том1).

Рішенням № 02/171-рш про порушення законодавства про захист економічної конкуренції від 10.07.2014 року встановлено, що Наказом Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації від 06.03.13 № 81, були визначені розпорядники коштів на закупівлю машин обчислювальних, частин та приладдя до них (навчальні комп'ютерні комплекси для кабінетів інформатики та інтерактивні комплекси для загальноосвітніх закладів). Одним з таких розпорядників було визначено Професійно - технічне училище № 44 м. Миргорода. Відповідно до річного плану державних закупівель на 2013 рік, в травні 2013 року Професійно - технічним училищем № 44 м. Миргорода (надалі - ПТУ № 44 м. Миргорода або Замовник) була здійснена закупівля машин обчислювальних, частин та приладдя до них (навчальний комп'ютерний комплекс мобільний 1+17) шляхом проведення процедури запиту цінових пропозицій (Оголошення у "Віснику державних закупівель" від 15.04.13 № 30 (773), номер оголошення - 109254), очікувана вартість закупівлі - 200 000 грн.

Відповідно до реєстру Замовника, пропозиції конкурсних торгів надали наступні суб'єкти господарювання:

1. Підприємство "Сервіс УСІ" (м. Київ, вул. Боженка, 86-Б) - 199 600 грн. (дата подачі - 08.05.13р.);

2. ТОВ "Фолгат ФТК" (м. Київ, вул. Боженка, 86-г) - 198 730 грн. (дата подачі - 10.05.13р.);

3. ТОВ "БМС Техно" (м. Київ, вул. Л.Руденка, 6-А) - 198 000 грн. (дата подачі - 10.05.13р.).

При цьому пропозиція Підприємства "Сервіс УСІ" була відхилена. Отже, до оцінки були допущені ТОВ "Фолгат ФТК"- 198 730 грн. та ТОВ "БМС Техно" - 198 000 грн.

Переможцем запиту цінових пропозицій стало ТОВ "БМС Техно", з яким Замовником був укладений договір на закупівлю за державні кошти машин обчислювальних, частини та приладдя для них (навчальний комп'ютерний комплекс для кабінету інформатики (мобільний) у комплектації 1+17) від 31.05.13 № 28.

Оспорюване рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету вмотивовано наступним:

- пропозиції учасників запиту цінових пропозицій на закупівлю Професійно - технічним училищем № 44 м. Миргорода машин обчислювальних, частин та приладдя до них (навчальний комп'ютерний комплекс для кабінету інформатики (мобільний) у комплектації 1+17) не відповідали вимогам Замовника, а саме учасниками, що були допущені до оцінки, в складі цінових пропозицій не було надано інструкції з експлуатації НКК українською мовою, інструкції з експлуатації окремих частин НКК українською мовою, схеми електричних з'єднань, схеми побудови локальної комп'ютерної мережі та паспортів виробника НКК в цілому та окремих його частин, що передбачено пунктом 3 додатку 2 до Інструкції з підготовки цінових пропозицій. Також, всіма учасниками не було надано обґрунтованого висновку щодо доцільності застосування еквіваленту товару, передбаченого пунктом 4.2 Інструкції;

- у наданих ТОВ "Фолгат ФТК" технічних умовах на виробництво НКК відсутні відомості щодо їх погодження з Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України або його уповноваженим органом, що безпосередньо вимагалось Замовником у пункті також 4.2 Інструкції.

За результатами проведеного аналізу відповідачем було встановлено, що Професійно - технічним училищем № 44 м. Миргорода була закуплена комп'ютерна техніка за завищеними цінами на наступні відсотки (при здійсненні розрахунку за основу була взята максимальна ціна на техніку на ринку):

- ноутбук НР 655 (С5D47EA) - на 29 %.;

- інтерактивна дошка Xiamen INTECH RE80A - на 45,8 %.;

- проектор Acer U5200 на 7,6 %.;

- сканер Epson Perfection V 37 та принтер Epson AcuLaser M2300D на 14,5 %.

Таким чином, рішенням від 10.07.2014 року № 02/171-рш було визнано дії Професійно - технічного училища № 44 м. Миргорода, які полягали у прийнятті рішення щодо допущення до участі у процедурі запиту цінових пропозицій на закупівлю машин обчислювальних, частин та приладдя до них (навчальний комп'ютерний комплекс мобільний 1+17) цінових пропозицій ТОВ "БМС Техно" (позивач по справі) та ТОВ "Фолгат ФТК", які не відповідали вимогам замовника, викладеним у запиті цінових пропозицій і підлягали відхиленню, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50 та частиною першою статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органу адміністративно-господарського управління та контролю, шляхом прийняття рішення, яке призвело до спотворення конкуренції.

Також вказаним рішення було зобов'язано Професійно - технічне училище № 44 м. Миргорода в 15 - денний строк з дня одержання рішення провести заходи, спрямовані на запобігання порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50 та частиною першою статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

При прийнятті рішення зі спору суд виходив з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладення штрафу тощо.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

За змістом ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Отже, вказаною нормою чітко визначено коло осіб, які мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (частина перша статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені, невизнані або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення, невизнання або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм суб'єктивним правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Статтею 20 Господарського кодексу України та статтею 16 Цивільного Кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У Рішенні Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 1 грудня 2004 року "У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес)" визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

В роз'ясненні Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" від 26.01.2000 р. N 02-5/35 зазначено, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Отже, вирішуючи даний спір суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як зазначалось судом вище, згідно з частиною першою статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до суду в двомісячний строк з дня одержання рішення. Відповідно до приписів статті 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції», особами, які беруть участь у справі визнаються: сторони, треті особи. Сторонами у справі є відповідач і заявник. Третьою особою є особа, залучена до участі у справі у зв'язку з тим, що рішення може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані Законом. Про визнання третьою особою органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі.

Як встановлено судом, ТОВ «БМС Техно» не було ні заявником, ні відповідачем, ні третьою особою у справі № 02-03-50/87-2014, за результатами розгляду якої було прийнято рішення від 10.07.14 02/171-рш.

Матеріали справи свідчать, що оскаржуване позивачем рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.07.2014 року № 02/171-рш у справі №02-03-50/87-2014 стосується лише прав та встановлює обов'язки виключно для Професійно-технічного училища № 44 м. Миргород. При цьому жодних вимог чи обов'язків щодо ТОВ «БМС Техно» оспорюване рішення не встановлює та не містить.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 училище № 44 м. Миргорода скористалося своїм правом на оскарження рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.07.2014 року № 02/171-рш у справі №02-03-50/87-2014, звернувшись до господарського суду Полтавської області з позовом до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання дійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції від 10.07.2014 року № 02/171-рш у справі №02-03-50/87-2014. Рішенням господарського суду полтавської області від 27.01.2015 року (справа №917/1895/14) у позові Професійно-технічного училища № 44 м. Миргорода було відмовлено (арк. с. 40-42 том1). ОСОБА_1 училище № 44 із рішення суду погодилось, в апеляційному порядку не оскаржило, а тому рішення суду набуло законної сили 16.02.2015 року.

Отже, права та охоронювані законом інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "БМС Техно", як окремої юридичної особи при винесенні адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення від 10.07.2014 року № 02/171-рш у справі №02-03-50/87-2014, жодним чином порушені не були.

Посилання позивача на пов'язаність даної справи зі справою № 917/1708/14 за позовом Миргородського міжрайонного прокурора розглядається Господарським судом Полтавської області до відповідачів: 1. Професійно-технічного училища № 44 м. Миргород; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "БМС ТЕХНО" про визнання недійсним рішення комітету з конкурсних торгів про результати оцінки пропозицій конкурсних торгів, яке оформлено протоколом №7 оцінки цінових пропозицій від 16.05.2013р. та рішення комітету з конкурсних торгів щодо вибору переможця на закупівлю навчального комп'ютерного комплексу для кабінету інформатики (мобільний) у комплектації 1+17-1 комплекс (26.20.1), яке оформлено 17.05.2013р. додатком до протоколу № 7 від 16.05.2013р., визнання недійсним договору №28 на закупівлю навчального комп'ютерного комплексу за державні кошти, укладеного між відповідачами 31.05.2013р., зобов'язання повернути ТОВ "БМС ТЕХНО" навчальний комп'ютерний комплекс для кабінету інформатики (мобільний) у комплектації 1+17-1 комплекс (26.20.1) та стягнення з ТОВ "БМС ТЕХНО" коштів в сумі 198000,00грн., є безпідставними, оскільки прийняття адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення від 10.07.2014 року №02/171-рш у справі № 02-01-50/28-2014 рішення саме по собі не тягне за собою автоматичного визнання недійсним договору №28 від 31.05.2013 року, адже договір може бути визнаний судом недійсним виключно з підстав визначених законом.

Позивачем не доведено, яким чином визнання недійсним оспорюваного рішення, поновить права та інтереси позивача, оскільки жодних вимог чи обов'язків щодо ТОВ «БМС Техно» оспорюване рішення не встановлює та не містить, позивачем не обґрунтовано та не доведено, яким чином рішення у даній справі призведе до поновлення його порушеного права.

Матеріали справи № 02-01-50/28-2014 свідчать, що територіальним відділенням був проведений аналіз цінової ситуації на ринку з реалізації комп'ютерної техніки. Отже, на підставі матеріалів справи № 02-01-50/28-2014, врахувавши вимоги Закону України "Про здійснення державних закупівель", частину другу статті 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції" відповідач дав належну оцінку встановленим за справою обставинам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ПТУ № 44 м. Миргорода ознак складу правопорушення, передбаченого пунктом 3 статті 50, частиною першою статті 15 Закону "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органу адміністративно-господарського управління та контролю, що були вчинені шляхом прийняття рішення, яке призвело до спотворення конкуренції, та мало наслідком завищення цін на комп'ютерну техніку, що призвело до перевитрат бюджетних коштів у розмірі 38,29 %, що підтверджується висновком судово - економічної експертизи по кримінальному провадженні № 0000023 Полтавського відділення Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Бокаріуса від 31.10.13 року ( арк. справи 81-86, том 1).

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Обґрунтування позивача щодо того, що для постачання учасниками були запропоновані навчальні комп'ютерні комплекси для кабінету інформатики (мобільні) у комплектації 1+17, які повністю відповідали предмету закупівлі, а не були його заміною, не приймаються судом до уваги, оскільки згідно пункту 4.2 Інструкції з підготовки цінових пропозицій, якщо учасниками буде запропонований товар, що є еквівалентом відповідно до технічних характеристик предмету закупівлі, учасник повинен надати порівняльну таблицю з зазначенням вимог замовника, критеріїв предмету закупівлі, надати висновок щодо доцільності такої заміни товару. При цьому, учасниками були надані порівняльні таблиці щодо відповідності вимогам замовника запропонованого обладнання, а не висновку щодо доцільності запропонованого обладнання. Тобто, згідно з Інструкцією лише в разі пропонування учасниками еквіваленту товару надається порівняльна таблиця, однак ТОВ «БМС Техно» та ТОВ «Фолгат ФТК» надали порівняльну таблицю відповідності запропонованого товару вимогам замовника, що може свідчити про пропонування еквіваленту товару, тобто виконали частину вимог пункту 4.2. В той же час інформації (висновку) щодо доцільності запропонованого обладнання, на виконання другої частини даного пункту Інструкції надано не було.

Інші твердження позивача щодо суперечать Інструкції з підготовки цінових пропозицій ПТУ № 44 (зокрема, п.п.3.1 пункту 3 додатку 2 Інструкції), не спростовують вищенаведеного та не є підставою для задоволення позовних вимог.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 04.12.2015 року.

Суддя Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією