ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.12.15р. Справа № 904/9069/15

За позовом приватного підприємства "СВІТЕКС", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛКО-БУД", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 22 059,32 грн.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1О, представник, довіреність № 1462 від 09.09.2015 року

ОСОБА_2, представник, довіреність № 986 від 08.06.2015 року

від відповідача: представник не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "СВІТЕКС" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛКО-БУД" про стягнення 22 059,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором субпідряду №38/10-13 від 02.10.2013 року, щодо оплати вартості послуг.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено на 03.11.2015р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015р., в зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено на 30.11.2015р.

30.11.2015р. представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, до судового засідання подав через канцелярію суду заяву, якою повідомив суд, що в провадженні господарських судів немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с. 78)

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відзиву на позов до суду не надано, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

01.12.2015р. в порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між приватним підприємством "СВІТЕКС" (генпідрядник-позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛКО-БУД" (субпідрядник - відповідач) укладено договір субпідряду №38/10-13 від 02.10.2013 року, відповідно до умов якого субпідрядник зобов'язується виконати своїми силами підземні гірничо-капітальні роботи з будівництва циклічно-поточної технології скельних порід розкриву у Первомайському кар'єрі ПАТ "ПІВНГЗК". Буріння свердловин, іменовані далі роботи та здати генпідряднику у встановлений строк, вказаний договором, об'єкт у відповідності до проектно-кошторисної документації, а генпідрядник зобов'язується передати субпідряднику у встановленому договором порядку, проектно-кошторисну документацію, прийняти від субпідрядник та сплатити виконані роботи, згідно умов договору. (а.с.21-28)

Сторони домовились, що оплата робіт генпідрядником здійснюється поетапно в наступному порядку: Перший етап: генпідрядник перераховує субпідряднику аванс у розмірі 50 процентів від вартості виконаних робіт згідно кошторисної документації, що складає 96444,60 грн., в тому числі ПДВ -16074,10 грн. Другий етап: Оплата генпідрядником вартості виконаних субпідрядником робіт здійснюється на протязі трьох банківських днів з моменту виставлення рахунків, податкових накладних, виставлених субпідрядником за фактично виконані роботи у звітному періоді, підтвердженими актами приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в та довідками про вартість виконаних робіт форми КБ-3, які оформлені у двосторонньому порядку. (п.2.5. договору)

Відповідно до п. 2.6 договору, субпідрядні акти виконаних робіт КБ-2в, довідки КБ-3, рахунки, податкові накладні готує субпідрядник та надає та розгляд генпідряднику до 3-го числа місяця наступного за звітним.

На виконання умов укладеного договору, відповідач виконав передбачені договором підрядні роботи, про між позивачем та відповідачем було підписано акт виконаних робіт №1-11-13 за грудень 2013 р. на суму 155 013,60 грн. (а.с.53-58)

Пунктом 2.7. договору сторони погодили, що субпідрядник сплачує генпідряднику вартість послуг у розмірі 8% від акту виконаних робіт.

Позивач свої зобов'язання за договором, в частині оплати виконаних субпідрядником робіт, виконав належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями на загальну суму 155 013,60 грн. (а.с.12-15)

На оплату вартості послуг у розмірі 8% від акту виконаних робіт на суму 12401,09 грн., позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №СФ-000740 від 25.12.2013 року. (а.с.48)

В свою чергу відповідач, в порушення своїх зобов'язань за договором, вартість послуг у розмірі 8% від акту виконаних робіт на суму 12401,09 грн. не сплатив.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою №1460 від 09.09.2015 року, якою просив відповідача сплатити заборгованість. Направлення позивачем вимоги на адресу відповідача підтверджується поштовим описом вкладення та фіскальним чеком пошти від 09.09.2015р. (а.с.7-8).

На зазначену вимогу відповідач не відреагував, заборгованість не сплатив.

На підставі ст. 625 ЦК України, за неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 661 грн. 00 коп. та інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 8 997,32 грн.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем умов договору субпідряду №38/10-13 від 02.10.2013 року, в частині сплати вартості послуг у розмірі 12401,09 грн., 3% річних у розмірі 661 грн. 00 коп. та інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 8 997,32 грн. за прострочення виконання зобов'язань.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання згідно умов договору субпідряду №38/10-13 від 02.10.2013 року виконав належним чином.

Враховуючи, що сторони у договорі не визначили строк виконання зобов'язання зі сплати вартості генпідрядних послуг, позивач 09.09.2015р. направив відповідачу вимогу про сплату вартості послуг генпідряду у розмірі 8% від акту виконаних робіт на суму 12401,09 грн.

Таким чином, строк оплати вартості генпідрядних послуг за договором субпідряду №38/10-13 від 02.10.2013 року є таким, що настав.

Доказів оплати вартості послуг генпідряду у розмірі 8% від акту виконаних робіт на суму 12401,09 грн., матеріали справи не містять.

Зобов'язання відповідача щодо оплати вартості послуг генпідряду передбачено умовами договору та нормами законодавства.

Відповідачем оплату послуг генпідряду не здійснено, тобто порушено умови договору, який підписаний між сторонами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач неналежним чином виконав свої зобовязання за вищевказаним договором, спір між сторонами виник з його вини, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за договором субпідряду №38/10-13 від 02.10.2013 року, обґрунтовані належними доказами, підтверджується матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 12401 грн. 09 коп.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 661грн. 00 коп. та інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 8 997,32 грн., суд зазначає наступне:

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 року, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Позивачем було визначено періоди нарахування 3% річних з 02.01.2014 року по 12.10.2015р., що суперечить умовам п. 2.7. договору, оскільки сторони в укладеному договорі не визначили строк виконання зобов'язання зі сплати вартості генпідрядних послуг, то з урахуванням положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, строк оплати вартості генпідрядних послуг за договором субпідряду №38/10-13 від 02.10.2013 року є таким, що настав 16.09.2015р. (позивач 09.09.2015р. направив відповідачу вимогу, направлення позивачем вимоги на адресу відповідача підтверджується поштовим описом вкладення та фіскальним чеком пошти від 09.09.2015р. (а.с.7-8), в зв'язку з чим судом перераховано наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 17.09.2015 року по 02.10.2015р., а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 661,00 грн., підлягають частковому задоволенню на суму 16 грн. 31 коп.

Також судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що позивачем було визначено період нарахування з січня 2014 року по вересень 2015 року, проте враховуючи, що відповідачем заявлено стягнення інфляційних втрат лише до вересня 2015 року (позивач 09.09.2015р. направив відповідачу вимогу, направлення позивачем вимоги на адресу відповідача підтверджується поштовим описом вкладення та фіскальним чеком пошти від 09.09.2015р. (а.с.7-8), тобто строк оплати настав 16.09.2015р.), а у суду відсутнє право виходити за межі позовних вимог та за межі визначеного позивачем періоду часу прострочення зобов'язання, суд доходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат у розмірі 8997 грн. 32 коп. не підлягають задоволенню, оскільки нарахування інфляційних втрат необхідно проводити за жовтень 2015 року.

Отже, факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором, щодо своєчасного погашення боргу встановлено судом та доведено матеріалами справи.

Згідно зі ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛКО-БУД" (50057, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломойцівська, буд. 5, ) на користь приватного підприємства "СВІТЕКС" (50079, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Черкасова, буд. 31В, ) суму основного боргу у розмірі 12 401 грн. 09коп., 3% річних у розмірі 16 грн. 31 коп. та суму судового збору у розмірі 685 грн. 62 коп.

В решті позову відмовити.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 03.12.2015р.

Суддя ОСОБА_3