РІШЕННЯ

24 листопада 2015 року Справа № 913/884/15

Провадження №15/913/884/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю VIP Бетон, м.Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 82327 грн 94 коп.

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю, довіреність б/н від 16.10.2015;

від відповідача ОСОБА_2 представник за довіреністю, довіреність №ББУ/СА288/ББ/14 від 10.12.2014; ОСОБА_3 представник за довіреністю, довіреність №ББУ/СА256/СЛ/14 від 10.12.2014.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю VIP Бетон звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит про стягнення заборгованості за договором поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 в сумі 67816 грн 32 коп., пені в сумі 3390 грн 82 коп., 3% річних в сумі 1031 грн 18 коп., інфляційних втрат у сумі 10089 грн 62 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 06.10.2015 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 20.10.2015.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.10.2015 розгляд справи відкладено на 02.11.2015.

В судовому засіданні 02.11.2015 відповідно до ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 24.11.2015.

Заявою б/н від 24.11.2015 позивач відмовився від позовних вимог до відповідача щодо стягнення пені в сумі 3390 грн 82 коп.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України вказана заява прийнята судом до розгляду.

Відповідач відзивом б/н від 23.11.2015 вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що позивачем умови договору поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 та специфікації до нього №1/4 від 07.07.2014 виконані неналежним чином і поставка продукції здійснена тільки частково на суму 67816 грн 32 коп.; що у звязку з новацією поняття партія відповідної продукції за специфікацією означає всю кількість товару вказаного в специфікації, тобто затяжка шахтна залізобетонна ЗШ 10.2.5 у кількості 317,8 м. куб; що позивач не надав доказів передачі відповідачеві товаросупровідних документів, передбачених п.4.3 договору; що при передачі продукції позивачем не надано доказів, що він є власником товару, що поставляється; що відповідно до п.4.5 договору датою поставки вважається дата, вказана представником відповідача на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником, а тому дата видаткової накладної не може вважатися датою поставки, від якої відраховується строк на оплату, через не зазначення її представником відповідача у накладній; що в порушення умов п.6.8 договору позивачем до позовної заяви не додано доказів звернення до відповідача з письмовою вимогою про сплату неустойки.

Клопотанням б/н від 23.11.2015 відповідач просив зупинити провадження у справі №913/884/15 до вирішення справи про тлумачення умов договору №507/14-4СА від 07.07.2014 іншим судом (справа №905/2874/15 розглядається господарським судом Донецької області).

У судовому засіданні 24.11.2015 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю VIP Бетон (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит (покупець, відповідач) 07.07.2014 був укладений договір поставки №507/14-4СА, за умовами якого в порядку та на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобовязався поставити у власність покупця продукцію і/або обладнання виробничо-технічного призначення (продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, що є невідємними частинами до цього договору (п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору покупець зобовязався прийняти і оплатити продукцію, що поставляється в його власність, відповідно до умов договору.

Постачальник гарантує, що продукція, яка поставляється за цим договором належить постачальнику на праві власності, і на дату набрання договором чинності не обтяжена правами третіх осіб, в тому числі: не продана, не закладена, не знаходиться під забороною відчуження, арештом, пройшла митне очищення і оформлення, а також вільна від інших обтяжень і не є предметом спору, і що постачальник вправі розпоряджатися даною продукцією, в тому числі поставити її покупцю відповідно до умов цього договору. За вимогою покупця постачальник зобовязаний надати йому документи, що підтверджують викладені в цьому пункті зобовязання (п.1.3 договору).

Відповідно до п.4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до цього договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість і/або одним товаросупровідним документом.

Умови поставки продукції DDP, згідно Інкотермс-2000, з урахуванням умов і застережень, що містяться в цьому договорі і/або відповідних специфікаціях до нього. Узгоджене місце призначення поставки зазначається сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Постачальник несе всі витрати, повязані з поставкою продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки. У випадках,, коли сторонами в специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін будуть регулюватися положеннями, узгодженими сторонами у відповідних специфікаціях (п.4.2 договору).

Згідно з п.4.3 договору на підтвердження поставки постачальник зобовязаний надати покупцю по акту приймання-передачі, підписаному уповноваженими представниками сторін, наступні товаросупровідні документи: рахунок-фактуру; податку накладну; видаткову накладну; відповідні товаросупровідні накладні (залізничну (товарно-транспортна) накладна); сертифікат якості і/або паспорт; сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обовязковій сертифікації); інструкцію (керівництво) по експлуатації (у випадку, якщо даний документ передбачений); технічну документацію, передбачену п.2.3 цього договору; декларацію про відповідність (якщо це встановлено технічним регламентом на відповідний вид продукції). Товаросупровідні документи, передбачені в цьому пункті договору, постачальник зобовязаний надати покупцю разом з поставленою продукцією. У випадку якщо постачальник порушив порядок видачі, заповнення податкових накладних і/або не зареєстрував податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних і/або не передав її покупцю в установлений строк, постачальник сплачує покупцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі, еквівалентному сумі податкового кредиту за такою податковою накладною. Сторони підтверджують, що даний пункт договору є вимогою про надання податкової накладної і додаткових вимог від покупця в розумінні п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України не вимагається.

Відповідно до п.4.5 договору датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на видатковій накладній. При поставці залізничним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена в залізничній накладній, які свідчить про прибуття продукції на залізничну станцію призначення (узгоджене місце призначення поставки).

Зобовязання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки в асортименті, кількості, в строки, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі і специфікаціях до нього. Зобовязання покупця вважаються виконаними з моменту прийняття і оплати поставленої продукції (п.4.6 договору).

Згідно з п.4.7 договору право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від постачальника до покупця з дати поставки продукції.

Загальна сума договору відповідно до п.5.1 визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є невідємною частиною цього договору. В будь-якому випадку, загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати суму 3000000 грн .00 коп., в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п.5.3 договору розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної продукції, якщо інший строк і порядок оплати не обумовлені сторонами в специфікаціях до цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунка покупця.

У відповідності до п.6.8 договору у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець, за письмовою вимогою постачальника сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно не оплаченої продукції.

Згідно з п.8.1 договору він вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання сторонами своїх зобовязань, загальний строк дії договору з урахуванням строку поставки і оплати встановлюється до 31.12.2014 року включно. У випадку не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобовязань за цим договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобовязань.

07.07.2014 між сторонами була підписана специфікація №507/14-4СА до договору поставки, в якій сторони визначили номенклатурний номер, найменування продукції, номер і індекс стандартів, ТУ і т.п., одиницю виміру, кількість, ціну, вартість та строки поставки, а також місце поставки.

В п.4 специфікації сторони визначили умови оплати продукції за цією специфікацією шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника з відстрочкою платежу 90 календарних днів з моменту приймання продукції на склад покупця.

На виконання вказаних умов договору №507/14-4СА від 07.07.2014 та специфікації до нього позивач поставив відповідачеві за видатковою накладною №1093 від 29.12.2014 (а.с.15) затяжку шахтну 1 ЗШ-10.2.5 (м3) в кількості 28,6 м3 за ціною 2371 грн 20 коп. на суму 67816 грн 32 коп.

Відповідач поставлену продукцію своєчасно не оплатив, внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 67816 грн 32 коп., за стягненням якої позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір №507/14-4СА від 07.07.2014 є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В п.4 специфікації №507/14-4СА від 07.07.2014, за якою позивачем здійснювалась поставка продукції, сторони передбачили, що оплата продукції за цією специфікацією здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника з відстрочкою платежу 90 календарних днів з моменту приймання продукції на склад покупця.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно із ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Факт поставки позивачем продукції відповідачу за специфікацією №507/14-4СА від 07.07.2014 до договору поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 підтверджений матеріалами справи, в т.ч. видатковою накладною №1093 від 29.12.2014 (а.с.15), довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей від 26.12.2014 (а.с.16).

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в обумовлений специфікацією №507/14-4СА від 07.07.2014 до договору поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 строк оплату не здійснив, внаслідок чого має місце неналежного виконання своїх зобовязань за зазначеним договором відповідачем.

Відносно доводів відповідача про те, що відповідно до специфікації №507/14-4СА від 07.07.2014 до договору поставки було змінено умови договору поставки і поняття партія відповідної продукції за специфікацією означає всю кількість продукції вказаного в специфікації, тобто затяжка шахтна залізобетонна ЗШ 10.2.5 у кількості 317,8 м3, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до цього договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість і/або одним товаросупровідним документом.

Таким чином, під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками.

Відповідно до ст.266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

В специфікації №507/14-4СА від 07.07.2014 до договору поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 сторони визначили номенклатурний номер - 1, найменування продукції затяжка шахтна залізобетонна ЗШ 10.2.5, номер і індекс стандартів, ТУ і т.п. ТУ У 23.6-2 2012, одиницю виміру м3, кількість, ціну, вартість, строк та місце поставки.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що сторони в специфікації №507/14-4СА від 07.07.2014 до договору поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 не змінювали поняття партія відповідної продукції, яке визначене було в п.4.1 договору. Поставка продукції за видатковою накладною №1093 від 29.12.2014 здійснювалась у відповідності до умов договору поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 та специфікації до нього, тому доводи відповідача в зазначеній частині є необґрунтованими.

Відносно доводів відповідача про те, що позивач в порушення умов п.4.3 договору не надав відповідачеві за актом приймання-передачі відповідні товаросупровідні документи, суд зазначає наступне.

Продукція за видатковою накладною №1093 від 29.12.2014 прийнята повноважною особою відповідача ОСОБА_4 на підставі довіреності №245 від 26.12.2014 без зауважень, в довіреності зазначена кількість продукції 28,6, яка відповідає кількості продукції, зазначеній в видатковій накладній №1093, з огляду на що суд вважає вказані доводи відповідача необґрунтованими.

Відносно доводів відповідача щодо не подання позивачем доказів права власності на продукцію, господарський суд зазначає.

Відповідно до п.1.3 договору поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 постачальник гарантує, що продукція, яка поставляється за цим договором належить постачальнику на праві власності, і на дату набрання договором чинності не обтяжена правами третіх осіб, в тому числі: не продана, не закладена, не знаходиться під забороною відчуження, арештом, пройшла митне очищення і оформлення, а також вільна від інших обтяжень і не є предметом спору, і що постачальник вправі розпоряджатися даною продукцією, в тому числі поставити її покупцю відповідно до умов цього договору. За вимогою покупця постачальник зобовязаний надати йому документи, що підтверджують викладені в цьому пункті зобовязання.

Відповідач в порушення приписів ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України не подав доказів звернення до позивача з вимогою про надання йому документів, що підтверджують право власності постачальника на продукцію.

Крім того, згідно з п.4.6 договору зобовязання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки в асортименті, кількості, в строки, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі і специфікаціях до нього. Зобовязання покупця вважаються виконаними з моменту прийняття і оплати поставленої продукції.

В п.4.7 договору сторони передбачили, що право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від постачальника до покупця з дати поставки продукції.

Як вже зазначалось судом, продукція за видатковою накладною №1093 від 29.12.2014 прийнята повноважною особою відповідача без зауважень і у відповідності до п.4.7 договору право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції перейшли від постачальника до покупця, тобто від позивача до відповідача.

З огляду на викладене, доводи відповідача в зазначеній частині суд вважає необґрунтованими.

Відносно доводів відповідача про те, що дата видаткової накладної не може вважатися датою поставки продукції, від якої відраховується строк на оплату, оскільки не підтверджена зазначенням дати саме представником відповідача, як це передбачено п.4.5 договору, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4.5 договору датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на видатковій накладній. При поставці залізничним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена в залізничній накладній, які свідчить про прибуття продукції на залізничну станцію призначення (узгоджене місце призначення поставки).

Таким чином, враховуючи умови п.4.5 договору зазначення представником покупця на відповідних товаросупровідних документах дати поставки повинно виходити саме від покупця і ніяким чином не залежить від постачальника. Не зазначення представником покупця на видатковій накладній №1093 від 29.12.2014 дати поставки не ставить під сумнів того, що поставка мала місце саме 29.12.2014 і підпис відповідальної особи відповідача на ній свідчить саме про це.

З огляду на викладене доводи відповідача в зазначеній частині господарський суд також вважає необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставкою за видатковою накладною №1093 від 29.12.2014 у відповідності до специфікації №507/14-4СА від 07.07.2014 до договору поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 в сумі 67816 грн 32 коп.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 29.03.2015 по 29.09.2015 в сумі 3390 грн 82 коп. суд зазначає наступне.

Заявою б/н від 24.11.2015 позивач відмовився від вимоги про стягнення пені в сумі 3390 грн 82 коп.

Частиною 4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст.5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Згідно з п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Судом розяснені представнику позивача наслідки відмови від позову.

З огляду на викладене господарський суд вважає можливим прийняти відмову позивача від позову в частині стягнення пені за період з 29.03.2015 по 29.09.2015 в сумі 3390 грн 82 коп., оскільки дане право надано йому процесуальним законодавством і не порушує нічиїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, провадження у справі в цій частині слід припинити на підставі п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Відносно доводів відповідача про те, що в порушення умов п.6.8 договору позивачем до позовної заяви не додано доказів звернення до відповідача з письмовою вимогою про сплату неустойки, суд зазначає, що заявою від 24.11.2015 позивач відмовився від позовних вимог про стягнення пені, тому дана вимога не є предметом розгляду у даній справі і доводи відповідача з цього приводу судом до уваги не беруться.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 29.03.2015 по 29.09.2015 в сумі 1031 грн 18 коп. підлягає задоволенню частково в сумі 1020 грн 03 коп., оскільки позивачем невірно визначений період прострочення.

Поставка продукції за специфікацією №507/14-4СА від 07.07.2014 до договору поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 мала місце 29.12.2014, що підтверджується видатковою накладною №1093.

В п.4 специфікації сторони визначили умови оплати продукції за цією специфікацією шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника з відстрочкою платежу 90 календарних днів з моменту приймання продукції на склад покупця.

Згідно з ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Частиною 5 ст.254 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки днем закінчення строку для оплати поставленої позивачем відповідачеві продукції в даному випадку є 30.03.2015 вихідний день, тому початком періоду прострочення є 31.03.2015.

Суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3% річних:

№ і дата видаткової накладноїСума заборгованості в грн.Строк оплатиПеріод простроченняРозмір %Кількість днів простроченняСума 3% річних
1093 від 29.12.201467816,32до 31.03.201531.01.2015-29.09.20,03
Всього: 1020,03

Вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з квітня 2015 року по серпень 2015 року в сумі 10089 грн 62 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю, оскільки їх розрахунок (а.с.5) є правильним, зробленим у відповідності до вимог законодавства та даних первинних документів.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню частково (з урахуванням заяви позивача б/н від 24.11.2015).

Клопотанням б/н від 23.11.2015 відповідач просив зупинити провадження у справі №913/884/15 до вирішення справи про тлумачення умов договору №507/14-4СА від 07.07.2014 іншим судом (справа №905/2874/15 розглядається господарським судом Донецької області). Дане клопотання обґрунтоване тим, що у звязку з новацією поняття партія відповідної продукції за специфікацією означає кількість товару вказаного в специфікації, тобто затяжка шахтна залізобетонна ЗШ 10.2.5 у кількості 317,8 м3, і тому між сторонами існує спір щодо визначення поняття відповідна партія продукції.

Відносно вказаного клопотання господарський суд зазначає наступне.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

Абзацами 2-3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції передбачено, що зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому повязаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у звязку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох повязаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Господарський суд вважає, що в даному випадку суд може самостійно встановити всі обставини у справі, надати належну правову оцінку укладеним між сторонами договору поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 та відповідної специфікації до нього, а тому підстави для зупинення провадження у справі №913/884/15 відсутні.

Доводам відповідача, викладеним у клопотанні, господарським судом дана належна правова оцінка і вони визнані судом необґрунтованими, оскільки в п.4.1 договору поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 сторони чітко визначили поняття партія продукції і воно узгоджується з поставкою, яка була здійснена позивачем на виконання специфікації №507/14-4СА від 07.07.2014 до договору поставки за видатковою накладною №1093 від 29.12.2014.

З огляду на викладене клопотання відповідача б/н від 23.11.2015 про зупинення провадження у справі №913/884/15 до вирішення справи про тлумачення умов договору №507/14-4СА від 07.07.2014 відхиляється.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Заявою б/н від 24.11.2015 позивач відмовився від вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 3390 грн 82 коп. Дана відмова прийнята судом, тому судовий збір з вказаної вимоги покладається на позивача.

При зверненні позивача з даним позовом до суду було сплачено за платіжним дорученням №67 від 29.09.2015 судовий збір у сумі 1234 грн 93 коп., в той час як, виходячи із заявленої до стягнення суми (82327 грн 94 коп.) повинно було бути сплачено судовий збір у сумі 1234 грн 92 коп.

Таким чином наразі існує необхідність повернення Товариству з обмеженою відповідальністю VIP Бетон судового збору в сумі 00 грн 01 коп., який у відповідності до приписів Закону України Про судовий збір може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Судовий збір у сумі 1184 грн 06 коп. покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, п.4 ч.1 ст.80, ст.ст.82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю VIP Бетон до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, вул.Гоголя, б.24а, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 37596090, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю VIP Бетон, вул.Владичанського, б.32, м.Донецьк, ідентифікаційний код 34798371, заборгованість за поставлену продукцію в сумі 67816 грн 32 коп., інфляційні втрати в сумі 10089 грн 62 коп., 3% річних у сумі 1020 грн 03 коп., судовий збір у сумі 1183 грн 89коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Провадження у справі в частині стягнення пені в сумі 3390 грн 82 коп. припинити.

4. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.11.2015.

Суддя С.В. Смола