КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Справа№ 910/21197/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Остапенка О.М.

Шипка В.В.

за участі представників:

ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3, дог. від 29.10.2014р., свід. №4533/10

розглядаючи апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2015р.

у справі №910/21197/14 (судді Бондарчук В.В., Марченко О.В., Гумега О.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про захист виключного майнового права, стягнення компенсації у

розмірі 60900 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.10.2015р. у справі №910/21197/14 позов задоволено частково, стягнуто з фізичної особи - підприємця (далі - СПД ФО) ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Маша і Мєдвєдь" 12180 грн. компенсації, 365,4 грн. судового збору.

Не погоджуючись, СПД ФО ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2015р. у справі №910/21197/14, прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015р. (в складі колегії Верховця А.А. - головуючого (суддя-доповідач), суддів, Остапенка О.М., Шипка В.В.) скаргу прийнято до провадження, призначено до розгляду на 17.11.2015р., ухвалою від 17.11.2015р. розгляд відкладався на 01.12.2015р.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскарженої ухвали, апелянтом зазначено про порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до прийняття неправильного рішення, зазначено, що позивач не володіє авторськими правами на малюнки персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_1", з посиланням на народну творчість, вказано, що персонажі є загальновідомими, судом не враховано малозначність порушення, а позивач зловживає своїми матеріальними і процесуальними правами, що є підставою відмови у позові.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. Розглянувши доводи скарги, заслухавши присутніх в засіданні представників учасників провадження у справі, перевіривши матеріали і дослідивши наявні докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення, оскаржене рішення без змін, зважаючи на наступні обставини.

01.04.2008р. між ТОВ Студія «АНИМАККОРД» та ОСОБА_7 укладено авторський договір замовлення №ОК-2/2008, умовами якого передбачено, що автор зобов'язаний створити та передати замовнику сценарій 8 серій дитячого телевізійного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», укладені додатки до авторського договору замовлення №ОК-2/2008 від 01.04.2008р. № 1, 2.

23.09.2008р. між ТОВ Студія «АНИМАККОРД» та ОСОБА_7 підписано акт здачі-приймання робіт до авторського договору замовлення №ОК-2/2008 від 01.04.2008р., відповідно до умов якого автор-виконавець створив та передав виключне право на сценарії восьми серій дитячого телевізійного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1» («ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_6», «ІНФОРМАЦІЯ_7», «ІНФОРМАЦІЯ_8», «ІНФОРМАЦІЯ_9») в повному об'ємі замовнику.

08.06.2010р. між ТОВ Студія «АНИМАККОРД» (далі - правовласник) та ТОВ "Маша и Мєдвєдь" укладено договір №010601-МиМ про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (серіал «ІНФОРМАЦІЯ_1»), згідно якого, правовласник передав позивачу виключне право на вісім серій аудіовізуального твору - серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме:

1. «ІНФОРМАЦІЯ_10»;

2. «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

3. «ІНФОРМАЦІЯ_4»;

4. «ІНФОРМАЦІЯ_6»;

5. «ІНФОРМАЦІЯ_5»;

6. «ІНФОРМАЦІЯ_9»;

7. «ІНФОРМАЦІЯ_8»;

8. «ІНФОРМАЦІЯ_7».

Відповідно до п.п. 1.3. та 1.4 договору, правовласник гарантував, що він є власником виключного права на аудіовізуальний твір. Виключне право на аудіовізуальний твір передається правовласником набувачу в повному об'ємі для використання його будь-яким способом і в будь-якій формі. Згідно п. 6.1. договору, останній діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальний твір.

Між ТОВ Студія «АНИМАККОРД» та ТОВ «Маша и Мєдвєдь» були укладені додатки до договору № 010601-МиМ від 08.06.2010р. №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 від 08.06.2010р. ТОВ «Маша і Мєдвєдь» на підставі вищевказаних договорів набув виключні майнові авторські права на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «ІНФОРМАЦІЯ_1» та його складові частини та має необхідний обсяг прав на звернення до суду з позовом про стягнення компенсації.

ТОВ «Маша і Мєдвєдь» (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до СПД ФО (далі-відповідач, апелянт, скаржник) про стягнення компенсації у розмірі 60900 грн., позовні вимоги обґрунтувавши порушенням відповідачем майнових авторських прав позивача на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1».

15.08.2014р. та 27.08.2014р. в належному відповідачу пункті роздрібної торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, було здійснено продаж (розповсюдження, реалізація) солодкого драже, що міститься в упаковці у вигляді олівця «ІНФОРМАЦІЯ_1» та яйця «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якому містяться кольорові драже і фігурки «ІНФОРМАЦІЯ_11» з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Факт здійснення реалізації даного товару підтверджується наявними в матеріалах справи фіскальними чеками від 15.08.2014р. та 27.08.2014р., фотокопіями придбаного товару та відеозаписом, з якого вбачається, що товар містить малюнки персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_12» та «ІНФОРМАЦІЯ_11».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що неправомірними діями відповідача було порушено виключні майнові права позивача на об'єкти інтелектуальної власності, а тому просив стягнути з винної особи компенсацію у розмірі 60900 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом (ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право), зокрема, належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Факт відсутності у відповідача правової підстави на використання об'єктів інтелектуальної власності, зокрема малюнків «ІНФОРМАЦІЯ_12» і «ІНФОРМАЦІЯ_11», від ТОВ «Маша и Медведь», як суб'єкта, що має виключне право на дозвіл чи заборону використання таких творів іншими особами відповідно до ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», є встановленим, оскільки доказів іншого суду не надано, відповідачем не заперечувався.

Із поданих суду доказів, вбачається, що оскільки реалізовані яйце та олівець з солодким драже містили зображення персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_12» і «ІНФОРМАЦІЯ_11» аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», відповідно порушено виключне право позивача на дозвіл використання вказаних об'єктів.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2015р. у справі 910/21197/14 з власної ініціативи суду було призначено судову експертизу у сфері інтелектуальної власності з поставленням на її вирішення питання ідентифікації кольорових зображень персонажів аудіовізуального твору (мультиплікаційного серіалу) «ІНФОРМАЦІЯ_1» з тими, що були наявні на реалізованих яйці та олівцю з солодким драже, які містили зображення персонажу («ІНФОРМАЦІЯ_12» і «ІНФОРМАЦІЯ_11»).

Матеріали справи повернулись з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до господарського суду міста Києва без виконання через несплату позивачем послуг проведення судової експертизи. Відповідачем у справі клопотання про призначення судової експертизи в місцевому та апеляційному господарських судах не заявлялись, доводів на користь помилкової ідентифікації зображень не наведено.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним кодексом України, законом чи договором (ст. 431 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 432 Цивільного кодексу України, суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно до п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про: виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом «г» ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Відповідно до п.п. 51.2, 52.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації. У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Відповідно до вимог ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази на своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач визначив компенсацію за порушення майнових прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожний з 5 використаних об'єктів авторського права, належних позивачу, що складає 60900 грн.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» з 1 січня 2015 року встановлено розмір мінімальної заробітної плати 1218 грн. на місяць.

Позивач належними засобами доказування довів факт порушення відповідачем майнових прав суб'єкта авторського права шляхом вчинення дій, які визнаються порушенням авторського права, але належним чином не обґрунтував співвідношення розміру визначеної ним компенсації за порушення авторського права з розміром завданої неправомірним використанням об'єкта авторського права шкоди, що може бути визначена з урахуванням розміру збитків потерпілої особи, розміру доходу, отриманого відповідачем внаслідок правопорушення, тощо.

Матеріли справи містять зображення реалізованих (продаж, розповсюдження) солодкого драже, що містилось в упаковці у вигляді олівця «ІНФОРМАЦІЯ_1» та яйця «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якому містяться кольорові драже і фігурки «ІНФОРМАЦІЯ_11» з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», разом з тим, доказів використання 5 окремих об'єктів авторського права, належних позивачу, матеріали справи не містять.

При цьому доводи скаржника стосовно того, що позивач не володіє авторськими правами на малюнки персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки персонажі є загальновідомими, з посиланням на народну творчість, та, зокрема, російську народну казку «ІНФОРМАЦІЯ_1», якою доповідається про пригоди дівчинки, яка втекла від ведмедя "у коробі з пиріжками й повернулась до бабусі та дідуся" ("Русские народные сказки / Серия: "Лучшие сказки мира", вып. 1 Сост. и вступ. ст. В.П. Аника; Ил. М.Д. Бирюкова. М.: Пресса, 1992.-560 стр."), то доказів використання раніше зображень тотожних тим, що є об'єктом права інтелектуальної власності суду не надано, збірник таких і не містить.

За таких обставин, вимоги позивача про зобов'язання відповідача сплатити компенсацію за порушення авторських прав позивача підлягають задоволенню частково у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 12180 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розглянувши в процесі всі обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, за наслідками розгляду апеляційної скарги та перевіряння законності та обґрунтованості рішення у повному обсязі, повторно розглянувши справу, суд не вбачає доводи апеляційної скарги обґрунтованими і такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду (перегляду) справи, оскаржене рішення суду такими, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Керуючись ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2015р. у справі №910/21197/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили

Повний текст постанови складено 03.12.2015р.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді О.М. Остапенко

В.В. Шипко