ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Справа № 909/772/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П. Матущака О.І.

при секретарі судового засідання: Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріон» за вих. № 11 від 31.08.2015 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.08.2015 року

у справі № 909/772/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Еконо ЛТД», м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріон», с.Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області

до відповідача-2: Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», м.Київ

про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом небезпеки в сумі 255 273,65 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Шиманська Н.С. - довіреність б/н від 27.07.2015 року;

від відповідача-2: Проданчук В.М. - довіреність № ГО-14/254 від 19.12.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Еконо ЛТД» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до ТзОВ « Аріон» про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 255 273,65 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04.08.2015 року залучено до участі у справі співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС».

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/772/15 (суддя Гриняк Б.П.) позов ТзОВ «Еконо ЛТД» до ТзОВ «Аріон» та Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом небезпеки в сумі 255 273,65 грн., задоволено. Суд виніс рішення, яким стягнув з ТзОВ «Аріон» на користь ТзОВ «Еконо ЛТД» матеріальну шкоду в сумі 255273,65 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням ТзОВ «Аріон» подало апеляційну скаргу за вих. № 11 від 31.08.2015 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.08.2015 року, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що позивачем не надано до суду документів, які б підтверджували, що йому заподіяна майнова шкода саме в розмірі 255 273,65 грн., внаслідок ДТП, яке сталася 20.08.2014 року.

Відповідачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 30.09.2015 року, в якій просить залишити рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.08.2015 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2014 року о 14.00 год. в с. Вістова Калуського району Івано-Франківської області по вул. Січових Стрільців, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю двох автомобілів: «ГАЗ 3307-12» д.н.з. AT 9496 AI, яким керував Завадський Петро Михайлович та власником якого є TOB «Аріон» та «Mercedes Benz» д.н.з. АА 1915 IT під керуванням водія Сидоренка Віталія Михайловича, власником якого є TOB «Еконо ЛТД» (потерпілий).

Внаслідок зазначеного ДТП, автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, а саме: деформовано ліве дзеркало заднього виду, царапини лівої дверки, кут передньої лівої частини причіпа, розірвано тен, пошкоджено лівий борт та дах напівпричепа. Даний факт підтверджується довідкою ДАІ.

В матеріалах справи відсутній страховий акт, звіт про оцінку колісного транспортного засобу, учасника ДТП, чи будь-який інший документ, який би свідчив про розмір заподіяних збитків транспортному засобу позивача.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області у справі № 341/2106/14-п Завадського Петра Михайловича визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та обрано йому покарання у виді штрафу. Дана постанова набрала законної сили та не оскаржувалася.

На момент ДТП між відповідачем-1 та відповідачем-2 (Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС») діяв договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2014 р. № АІ/6569917. Згідно умов договору відповідач-2 застрахував цивільну відповідальність відповідача-1 перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «ГАЗ 3307» д.н.з. АТ 9496 АІ будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача-2 (Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС») щодо відшкодування завданої йому матеріальної шкоди внаслідок ДТП.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції просив суд стягнути з відповідача 1 матеріальну шкоду у розмірі 280 379,12 грн. (вартість ремонтних робіт автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. 1915 ІТ складає 45667,25 грн. та вартість ремонтних робіт напівпричепа «КРОНЕ», д.н.з. АА 6675 ХР складає 209 606,40 грн.)

Позивач в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди посилається на ст. 22, 1172,1187 ЦК України.

Залучення відповідача 2 Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» відбулося за ініціативою відповідача 1.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Згідно із ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

За загальним правилом розмір відшкодування шкоди встановлюється законом або домовленістю сторін, а у разі наявності спору між сторонами - судом.

Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК України, крім того, відповідні роз'яснення надано у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров'я тощо).

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім того, у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з відповідними змінами) вказано, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Посилання позивача, при визначенні розміру шкоди, на калькуляцію від 08.09.2014 року про проведення робіт на автомобілі Мерседес д/н АА19-15ІТ, попередню калькуляцію від 28.08.2014 року про проведення ремонтних робіт напівпричепа держ. номер АА6675ХР, акти здачі приймання робіт від 28.07.2014 року та від 08.09.2014 року, як на докази понесення ТзОВ «Еконо ЛТД» матеріальної шкоди внаслідок ДТП (яка відбулась 20.08.2014 року), судом оцінюється критично. Адже, зазначені документи були складені значно пізніше від дня настання ДТП і не доводять об'ємів завданої шкоди і розміру понесених витрат на відновлення транспортного засобу позивача.

Експертна оцінка розміру завданих збитків внаслідок ДТП не проводилась.

Довідка ДАІ про дорожню транспортну-пригоду від 20.08.2014 року містить загальні відомості про пошкодження транспортного засобу позивача внаслідок ДТП і не може бути належним доказом у справі щодо визначення розміру заподіяних збитків транспортному засобу позивача.

В матеріалах справи відсутні докази щодо того, що позивач звертався до відповідачів з приводу надання оцінки завданих збитків та визначення ступеня пошкодження транспортного засобу.

Отже, позивачем було здійснено ремонт транспортного засобу без погодження з відповідачами оцінки завданих збитків та ступеня пошкодження транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП настала з вини відповідача -1, що і не заперечується останнім.

Судом встановлено, що позивачем доведено вину відповідача 1 у ДТП, однак, не доведено належними і допустимими доказами в розумінні статтей 33 та 34 ГПК України розміру понесення ним збитків. Адже, позивачем не надано до суду належних доказів щодо визначено ступеня пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП. Без зазначених документів у суду відсутні підстави вважати, що позивачем були понесені будь-які витрати внаслідок ДТП.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем реальних витрат на ремонт.

Подані позивачем договір № 28 від 10.09.2014 року про відстрочення оплати за ремонт транспортного засобу, акти здачі приймання робіт від 28.07.2014 року та від 08.09.2014 року та рахунки - фактури від 28.08.2014 року та від 08.09.2014 року не є належними доказами у справі, які підтверджують факт понесення позивачем реальних витрат на ремонт. Зазначені документи підтверджують факт виконання ремонтних робіт, які були здійснені по ремонту транспортного засобу (позивача) після ДТП на суму 255 273,65 грн., але не підтверджують, що зазначений об'єм виконаних робіт є ліквідацією наслідків ДТП.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 - 280 379,12 грн. матеріальної шкоди завданої ТзОВ «Еконо ЛТД» внаслідок ДТП є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог до відповідача 2 Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні останніх слід відмовити.

Адже, відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

В п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року зазначено: відповідно до статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача-2 (Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС") із відповідною заявою щодо страхового відшкодування, не обґрунтував позовних вимог до нього, не подав належних та допустимих доказів, які б слугували підставою стягнення шкоди саме зі страховика.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.08.2015 року слід скасувати прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

При цьому, позивач не позбавлений права звернутись з позовом до страховика згідно із Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу задоволити.

2.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.08.2015 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еконо ЛТД» (вул. С. Скляренка, 11, м. Київ,04073, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріон» (вул. Шкільна, 16, Драгомирчани, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77454, ) 4212,01 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

4. Доручити Господарському суду Івано-Франківської області видати наказ.

5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

6. Справу направити в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено та підписано 17.11.2015 року.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Матущак О.І.