ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.11.2015 Справа № 905/2463/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Бова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель М ЛТД»

до відповідача: Кіровської районної у місті Донецьку ради Донецької області

про стягнення 50 600,40 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: ТОВ «Параллель М ЛТД» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з Кіровської районної у місті Донецьку ради Донецької області 50 600,40 грн., з яких: 33 960,00 грн. основного боргу за паливо, що поставлене позивачем відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 04379/14-Б від 01.04.2014р.; 1018,80 грн. 3% річних за період з 22.09.2014р. по 22.09.2015р.; 15621,60 грн. інфляційних нарахувань за період вересень 2014 року червень 2015 року включно.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.10.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі та її призначено до розгляду у судовому засіданні на 27.10.2015р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.10.2015р. розгляд справи відкладений на 19.11.2015р. на підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту ГПК України).

Відповідач у судові засідання не зявився, відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову до суду не надав. При цьому про час і місце судових засідань відповідач повідомлений належним чином, виходячи з того, що ухвала суду про порушення провадження у справі від 05.10.2015р. одержана відповідачем 12.10.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а ухвала суду про відкладення розгляду справи від 27.10.2015р. відправлена відповідачу 30.10.2015р., що підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України від 30.10.2015р. та списком № 11111 згрупованих поштових відправлень-листів рекомендованих, поданих в Харків-22. З огляду на зазначене, господарський суд визнав за можливе розглянути дану справу за відсутністю відповідача у судових засіданнях та в силу вимог ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

01 квітня 2014 року між ТОВ «Параллель М ЛТД» (далі по тексту позивач або продавець) та Кіровською районною у місті Донецьку радою Донецької області (далі по тексту відповідач або покупець) було укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 04379/14-Б (далі по тексту Договір), за умовами якого продавець зобовязується передати паливо у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти паливо й сплатити за нього певну грошову суму в строки й на умовах, встановлених даним договором. З моменту переходу права власності на паливо, паливо залишається на зберіганні в продавця. Відпустка палива зі зберігання покупцеві здійснюється на підставі предявлених талонів на паливо на АЗС продавця. (п. 1.1. Договору).

У п. 1.1. договору сторони також визначили: паливо - бензини автомобільні А-92 PERFEKT, PERFEKT-95, PERFEKT-98, PERFEKT-Diesel (дизельне паливо), А-95, А-95 Євро, сертифіковані згідно ДСТУ 4839-2007 «Бензини автомобільні підвищеної якості. Технічні умови», ДСТУ 3868-1999 «Паливо дизельне. Технічні умови», ДСТУ 4840-2007 «Паливо дизельне підвищеної якості. Технічні умови», газ скраплений марки ПТ, СПБТ, БТ згідно ДСТУ 4047-2001, газ марки ПА, ПБА згідно ДСТУ 27578-87. Талони на паливо - спеціальний талон, придбаний на умовах і за відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на одержання на АЗС фіксованої кількості нафтопродуктів певного найменування й марки, які позначені в ньому.

Відповідно до умов п.1.3. Договору, сторони домовилися про те, що момент переходу права власності на паливо (факт його продажу), який наступає при передачі палива, документально підтверджується видатковою накладною, оформленою між покупцем і продавцем, заповненої відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». Продавець видає покупцеві (представникові покупця) талони в момент видачі видаткової накладної, і інформація про видані талони вказується в цій видатковій накладній.

Відповідно до п.1.7. Договору право власності на паливо від продавця до покупця переходить у момент підписання сторонами видаткової накладної на паливо. До моменту фактичної відпустки палива покупцеві по талонах, паливо перебуває на зберіганні в продавця. Початком обчислення строку виконання зобовязання продавця відпустити паливо покупцеві по талонах є дата підписання сторонами видаткової накладної на паливо. Передача покупцеві палива зі зберігання без пред'явлення талона не здійснюється.

У п. 1.9. Договору встановлено, що загальна сума договору становить орієнтовно 99710,5 грн. (девяносто девять тисяч сімсот десять гривень 59 копійок, у т.ч. ПДВ 16618,42 грн.).

Згідно з умовами п. 2.1. Договору ціна на паливо, а також його кількість указуються продавцем у видатковій накладній на паливо, а також у рахунку - фактурі. Покупець здійснює оплату палива в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної на паливо (дата підписання збігається з датою її формування). У вартість палива входять вартість послуг зберігання (звичайний строк зберігання, а також зберігання понад звичайний строк), а також інших витрат продавця, пов'язаних зі зберіганням і відпусткою палива покупцеві по талонах.

Відповідно до абз.2 п.2.3. Договору при здійсненні оплати за паливо покупець зобовязаний указати у платіжному документі номер і дату відповідної видаткової накладної, номер Договору і дату його підписання, в іншому випадку продавець має право в однобічному порядку без згоди покупця грошові кошти, що надійшли, зараховувати в рахунок погашення утвореної раніше заборгованості покупця.

Умовами п.4.1 Договору встановлений термін дії даного договору, а саме: з дати його підписання по « 31» грудня 2014 р., а в частині грошових зобовязань до повного виконання.

Поряд з цим, судом встановлено, що на виконання умов вказаного договору позивачем передано відповідачу паливо (бензин А-95 Євро (УКТ ЗЕД НОМЕР_1) на загальну суму 77737,50 грн., що підтверджується видатковою накладною № ВТ00165353 від 01.04.2014р. та рахунком фактурою № Т 00218405 від 01.04.2014р. на суму 11080,00 грн., видатковою накладною № ВТ00169328 від 05.05.2014р. та рахунком фактурою № Т 00222225 від 05.05.2014р. на суму 12760,00 грн., видатковою накладною № ВТ00172410 від 02.06.2014р. та рахунком фактурою № Т 00224921 від 02.06.2014р. на суму 8772,50 грн., видатковою накладною № ВТ00175009 від 02.07.2014р. та рахунком фактурою № Т 00227234 від 02.07.2014р. на суму 11165 грн., видатковою накладною № ВТ00178710 від 22.08.2014р. та рахунком фактурою № Т 00230457 від 22.08.2014р. на суму 33960,00 грн. Вказані накладні підписані уповноваженими особами відповідача, про що свідчать довіреності на одержання цінностей № 14 від 01.04.2014р., № 17 від 05.05.2014р., № 22 від 02.06.2014р., № 24 від 02.07.2014р., № 28 від 22.08.2014р.

Між тим, відповідач здійснив часткову оплату за одержане паливо на суму 43777,50 грн., що підтверджується довідкою Відділення ПАТ «ПУМБ» «Регіональний центр в м. Запоріжжі» від 19.10.2015р. № ZAP-52/1254 з додатком № 1.

За паливо, що передано за видатковою накладною № ВТ00178710 від 22.08.2014р., відповідач оплату не здійснив, що і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу в сумі 33960,00 грн., також 3% річних в сумі 1018,80 грн. та інфляційні в сумі 15621,60 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 04379/14-Б від 01.04.2014р., згідно з яким, позивач зобовязався передати у власність покупцю паливо, а відповідач прийняти паливо та сплатити за нього певну грошову суму в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної на паливо.

Відповідно до вимог частини першої статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у частинах першій та сьомій статті 193 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що за паливо, яке поставлене позивачем на виконання умов укладеного між сторонами договору в сумі 77 737,50 грн., відповідач розрахувався частково в сумі 43777,50 грн. Вартість поставленого позивачем палива за видатковою накладною № ВТ00178710 від 22.08.2014р. на суму 33960,00 грн. залишилася неоплаченою відповідачем, як у встановлені договором строки (до 21.09.2014р.), так і в подальшому. При цьому жодних заперечень щодо наявності боргу в сумі 33960,00 грн., а тим більш доказів, які спростовують його наявність відповідач до суду не надав.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 33960,00 грн., а отже і їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Перевіривши розрахунок 3%, який здійснений позивачем та згідно з яким 3% річних в сумі 1018,80 грн. нараховані відповідачу з дати прострочення оплати відповідачем палива за видатковою накладною № ВТ00178710 від 22.08.2014р., суд встановив, що сума 3% річних за період з 22.09.2014р. по 22.09.2015р. становить 1021,59 грн., а не 1018,80 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір інфляційних становить 15621,60 грн., суд встановив, що із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування інфляційних (жовтень 2014р. - червень 2015р.), розмір останніх становить 17396,49 грн., а не 15621,60 грн.

Поряд з цим в силу вимог п.2 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав та законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Оскільки позивач не надав до суду відповідного клопотання про вихід за межі позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та індексу інфляції задовольняються господарським судом в межах заявлених позовних вимог.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1018,80 грн. та інфляційних в сумі 15621,60 грн. також задоволені господарським судом.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПараллельМ ЛТД» задовольнити.

2. Стягнути з Кіровської районної у місті Донецьку ради Донецької області (84333, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Транспортна, будинок № 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПараллельМ ЛТД» (83045, місто Донецьк, вулиця Олімпієва, будинок № 2 «Б»; , п/р № 4065 у ПАТ «Перший український міжнародний банк», МФО 334851) 33 960 (тридцять три тисячі девятсот шістдесят) грн. основного боргу, 1018 (одна тисяча вісімнадцять) грн. 80 коп. 3% річних, 15621 (пятнадцять тисяч шістсот двадцять один) грн. 60 коп. інфляційних втрат, 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Рішення господарського суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене 23 листопада 2015р.

Суддя Л.В. Ніколаєва