ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа № 914/208/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиції-УП (надалі ТзОВ Інвестиції-УП) за вих. № 2015/07-21 від 21.07.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/3352/15 від 23.07.2015р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 06.07.2015р.

у справі № 914/208/15

за первісним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Бітіес-Груп (надалі ТзОВ Бітіес-Груп), м. Одеса

до відповідача: ТзОВ Інвестиції-УП, с.Новий Яр, Яворівський район Львівська область

про стягнення 83 208,87 грн.

за зустрічним позовом: ТзОВ Інвестиції-УП, с.Новий Яр, Яворівський район, Львівська область

до відповідача: ТзОВ Бітіес-Груп, м.Одеса

про зобовязання відповідача провести роботи та зміну умов договору

за участю учасників судового процесу:

від ТзОВ Бітіес-Груп: не зявився;

від ТзОВ Інвестиції-УП: ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 13.08.2015р.)

Представнику відповідача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 ГПК України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу та заяв про відвід суддів від учасників судового процесу не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 06.07.2015р. (в складі колегії суддів: Щигельська О.І. головуюча суддя, ОСОБА_3 та ОСОБА_4Б.) у справі № 914/208/15 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ Інвестиції-УП на користь ТзОВ Бітіес-Груп 83 208,29 грн. основного боргу та 1 826,99 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю вимог (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог а.с. 133-136).

Задовольняючи частково первісні позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що сторони договору поставки від 10.09.2013 р. № 80-13 у пунктах 1.1 та 3.2 узгодили проведення оплати за поставлений товар вартості обладнання по комерційному курсу купівлі євро по відношенню до української гривні на дату підписання договору, відтак, суд, здійснивши власний перерахунок, дійшов висновку, що до стягнення підлягає 83 208,29 грн., в решті стягнення - 0,58 грн. відмовив.

Також суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ТзОВ Інвестиції-УП до ТзОВ Бітіес-Груп про зобовязання провести пусконалагоджувальні роботи і ввести продане обладнання в експлуатацію, у звязку з їх безпідставністю, оскільки позивачем не доведено, що такі роботи відповідачем не здійснено. Крім того, також відмовив у задоволенні зустрічних вимог про зміну умов вказаного договору, оскільки доказів звернення в порядку ст. 188 ГК України із пропозицією про внесення змін до договору в частині зменшення ціни обладнання сторонами не надано.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТзОВ Інвестиції-УП подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено необєктивне рішення, просить його скасувати в частині задоволення первісного позову, в цій частині прийняти нове, яким відмовити у задоволені первісних позовних вимог повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що провадження у даній справі слід припинити, оскільки є рішення господарського суду Львівської області у справі № 914/4305/14, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 23.07.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_5, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 13.08.2015р.

У звязку з перебуванням судді Мирутенко О.Л. у відпустці, розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 13.08.2015р. внесено зміни у склад колегії суддів по розгляду справи № 914/208/15, замість судді Мирутенко О.Л. введено суддю Данко Л.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.08.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.09.2015р.

У звязку з перебуванням судді Гнатюк Г.М. у відпустці та з зайнятістю судді Данко Л.С. в іншому судовому засіданні, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 10.09.2015р. внесено зміни у склад колегії суддів по розгляду справи № 914/208/15, замість суддів Гнатюк Г.М. і ОСОБА_8 введено суддів Мирутенко О.Л. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.09.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 01.10.2015р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р. виправлено описку в ухвалі суду від 10.09.2015р., а саме датою відкладення слід вважати 22.10.2015р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.11.2015р.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю, просить суд її задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення первісного позову. Окрім того, скаржник наголошував на тому, що позивач помилково визначив суму, яку просить стягнути в прохальній частині позовної заяви - 83 208,87 грн. як суму основного боргу, оскільки вважає, що це сума курсової різниці.

Позивач - ТзОВ Бітіес-Груп участі представника в судове засідання не забезпечив. У клопотанні від 10.08.2015р. просить суд розглянути справу за відсутності уповноваженого представника, в звязку з неможливістю бути присутнім останнього в судовому засіданні через хворобу. У відзиві на апеляційну скаргу від 24.09.2015р. № 24/09-15 не погоджується з доводами скаржника, просить рішення господарського суду Львівської області від 06.07.2015р. залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

10.09.2013р. між ТзОВ Бітіес-Груп (постачальник) та ТзОВ Інвестиції-УП (замовник) укладено договір №80-13, відповідно до умов якого постачальник зобовязався поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити компресор гвинтовий виробництва компанії Almig Komperssoren GmbH країна походження Німеччина, осушувач стисненого повітря PARKER Domnick Hunter країна походження Великобританія, генератор азоту PARKER Domnick Hunter країна походження Великобританія, ресивера країна походження Україна, поіменований надалі Обладнання, загальною вартістю 194 985,00 гривень (у т.ч. ПДВ 32 497,50 грн., що у грошовому еквіваленті в іноземній валюті складає 18 000 євро). Вказана в цьому пункті сума договору в гривнях розрахована по комерційному курсу купівлі євро по відношенню до української гривні в ПАТ ПУМБ на день підписання цього договору сторонами. Виходячи з того, що вартість обладнання містить у собі імпортну валютну складову, засновану на величині курсу євро, загальна вартість обладнання в ході виконання даного договору розуміється як величина динамічна, і фіксується як величина постійна тільки в день здійснення остаточних розрахунків між сторонами. Фіксація загальної вартості обладнання здійснюється шляхом сумування всіх платежів за обладнання за умови їх здійснення в повному обсязі відповідно до розділу ІІІ цього договору (а.с. 13-16).

У п.1.3 договору сторони дійшли згоди, що постачальник поставляє обладнання у відповідності зі специфікацією, що є додатком №1 до даного договору і складає його невідємну частину. Відповідно до вказаного додатку, загальна вартість обладнання складає 194 985,00 грн., що у грошовому еквіваленті в іноземній валюті складає 18 000,00 Євро (а.с. 17).

На виконання умов договору ТзОВ Бітіес-Груп поставлено ТзОВ Інвестиції-УП обладнання на суму 193 468,45 грн., що підтверджується видатковою накладною №769 від 20.11.2013р., підписаною повноважними представниками сторін (а.с. 18).

Згідно довідки відділення ПУМБ «РЦ в м. Одеса» № ОDE-52/393 від 21.11.2014р. курс купівлі євро станом на 20.11.2013р. склав 11,1250 грн. (а.с. 28).

У відповідності до п.3.1 договору, замовник здійснює оплату обладнання за даним договором частинами у наступний спосіб:

згідно з п.3.1.1 договору, не пізніше трьох днів від дати підписання даного договору сторонами замовник перераховує на поточний рахунок постачальника 22,23% вартості обладнання, що складає суму гривень, еквівалентну 4000 євро (п.3.1.1);

протягом трьох днів від дати отримання замовником повідомлення про готовність обладнання до відвантаження зі складу заводу виробника, замовник перераховує на поточний рахунок постачальника 20% вартості обладнання, що складає суму гривень, еквівалентну 3600 євро (п.3.1.2);

протягом трьох днів від дати введення обладнання в експлуатацію, що підтверджується відповідно до п.2.8 даного договору, замовник перераховує на поточний рахунок постачальника 11,11% вартості обладнання, що складає суму гривень, еквівалентну 2000,00 євро (п.3.1.3);

протягом тридцяти календарних днів від дати поставки обладнання, замовник перераховує на поточний рахунок постачальник 23,33% вартості обладнання, що складає суму гривень, еквівалентну 4200,00євро (п.3.1.4);

протягом шістдесяти календарних днів від дати поставки обладнання, замовник перераховує на поточний рахунок постачальника 23,33% вартості обладнання, що складає суму гривень, еквівалентну 4200,00євро (п.3.1.5).

Як вбачається із банківських виписок про рух коштів по рахунку позивача за період з 12.09.2013р. по 30.12.2014р. та листа ТзОВ Бітіес-Груп №03/02 від 03.02.2015р., отриману продукцію ТзОВ Інвестиції-УП оплачено на суму 193 468,45 грн., однак, визначений договором порядок проведення розрахунків останнім не дотримано.

Так, відповідачем сплачено:

12.09.2014р. 43 345,16 грн., що згідно комерційного курсу купівлі євро по відношенню до української гривні в ПАТ ПУМБ на день сплати еквівалентно 3 984,85 євро (а.с. 22);

20.11.2013р. 39 969,00 грн., що згідно комерційного курсу купівлі євро по відношенню до української гривні в ПАТ ПУМБ на день сплати еквівалентно 3 592,72 євро (а.с. 23);

16.05.2014р. 32 457,73 грн., що згідно комерційного курсу купівлі євро по відношенню до української гривні в ПАТ ПУМБ на день сплати еквівалентно 1 975,52 євро (а.с. 25);

30.12.2014р. 93 061,30 грн. (з яких на оплату обладнання зараховано лише 77 696,56 грн., що згідно комерційного курсу купівлі євро по відношенню до української гривні в ПАТ ПУМБ на день сплати еквівалентно 4 011,18 євро (а.с. 27). Зазначене сторонами не заперечується.

Таким чином, за отримане обладнання відповідачем фактично сплачено суму, що еквівалентно 13 564,27 євро.

Оскільки, вартість фактично поставленого обладнання в розмірі 193 468,45 грн. на момент підписання договору згідно комерційного курсу купівлі євро по відношенню до української гривні в ПАТ ПУМБ склала 17 860,00 євро (згідно п.1.1 договору, вартість 1 євро в гривнях, у день підписання договору сторонами складала 10,8325 грн.), а фактично сплачено відповідачем суму в гривнях, що згідно комерційного курсу купівлі євро по відношенню до української гривні в ПАТ ПУМБ на дати здійснення відповідних платежів еквівалентно 13 564,27 євро, ТзОВ Бітіес-Груп звернулось до суду із позовною заявою про стягнення з ТзОВ Інвестиції-УП 83 208,87 грн. заборгованості, що еквівалентна 4 295,76 євро згідно комерційного курсу купівлі євро по відношенню до української гривні в ПАТ ПУМБ на день здійснення відповідачем останнього платежу (а.с. 87).

Як зазначалося вище, згідно видаткової накладної № 769 від 20.11.2013р. на підставі договору №80-13 від 10.09.2013р. позивачем поставлено відповідачу обладнання на суму 193 468,45 грн.. Датою поставки вважається дата, вказана на видатковій накладній (п.2.3 договору).

За умовами договору, пуск і налагодження обладнання здійснюється засобами та за рахунок постачальника, за умови виконання замовником наступного: обладнання встановлене відповідно до вимог інструкції з експлуатації; придбано електричні кабелі необхідного перетину; придбано повітряні шланги та запірні вентилі для підключення до пневмосітки (п.2.5). Постачальник здійснює пуск і налагодження обладнання, введення його в експлуатацію протягом 5 днів від дня одержання повідомлення замовника про готовність обладнання до пуску (п.2.6).

01.07.2014р. ТзОВ Інвестиції-УП направлено ТзОВ «Бітіес-Груп» листа вих.№01/07-2014 про направлення спеціалістів для проведення пуску, налагодження та введення в експлуатацію придбаного обладнання (а.с. 111).

В ході проведення планових робіт, буди виявлені несправності обладнання, а саме: адсорбуючий осушувач Parker DAS5 (ser. №13DAS101207), що стоїть в лінії з виробництва азоту, не працює. В ході діагностики виявлено несправність плати керування. Видимих пошкоджень плати та осушувача немає. Осушувач в експлуатацію не введено, про що 02.07.2014р. сторонами підписаний акт дефектації (а.с. 112).

ТзОВ Бітіес-Груп стверджує, що вказаний елемент осушувача замінено, а обладнання введено в експлуатацію, про що свідчить інвойс 48674651 від 18.07.2014р. про окреме надіслання виробником (фірмою Parker) електронної плати керування, лист ТзОВ Бітіес-Груп №572 від 21.07.2014р. про зняття несправної плати та її надіслання заводу-виробнику для дефектування, підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт від 30.07.2014р. про заміну плати керування на адсорбаційному осушувачі PARKER DОMNICK HUNTER ser. No. 13DAS101207, яким засвідчено, що замовник не має претензій до виконавця по виконаних роботах, протокол пусконаладки / інспекції роботи генераторної станції MIDIGAS2NCALA від 30.07.2014р., що містить відомості щодо пуску і налагодження генератора, осушувача та фільтрів, а також протокол введення в експлуатацію обладнання від 30.07.2014р., що містить відомості про введення в експлуатацію компресора, який використовується у складі лінії з виготовлення азоту (а.с. 145-160, 169).

В свою чергу, ТзОВ «Інвестиції УП» стверджує, зокрема в претензії № 02-22 від 23.02.2015р., що у звязку з дефектом поставленого обладнання його було частково демонтовано, однак до лютого 2015р. дефектна деталь не встановлена, налагодження не здійснене, обладнання не введено в експлуатацію (а.с. 115).

Оскільки поставлене обладнання належним чином не введено в експлуатацію, обовязок оплати за обладнання в цій частині не виник. Зазначені обставини зумовили замовника (ТзОВ «Інвестиції УП») звернутися із зустрічним позовом, в якому просить зобовязати ТзОВ Бітіес-Груп провести пусконалагоджувальні роботи і ввести продане обладнання в експлуатацію, а також змінити умови договору зменшити ціну обладнання за договором поставки №80-13 від 10.09.2013р. на суму, яка дорівнює вартості дефектної деталі в сумі 20 762,29 грн., що на дату передачі товару еквівалентне 1 866,27 євро (а.с. 103-106, 133-136).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 175 ГК України).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 ГК України).

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст. 712 ЦК України, де зокрема, зазначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 172).

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Приписами ч.1 ст.693 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, предметом спору у даній справі є стягнення 83 208,87 грн. заборгованості, що еквівалентна 4 295,76 євро згідно комерційного курсу купівлі євро по відношенню до української гривні в ПАТ ПУМБ на день здійснення відповідачем останнього платежу.

В процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем через канцелярію суду (вх.№ 01-04/0134/15 від 29.04.15р.) подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, зокрема копії: позовної заяви ТзОВ «Бітіес-Груп» № 28/11/-14 від 28.11.2014р.: клопотання ТзОВ «Бітіес-Груп» №12/01-15 від 12.01.2015р. про відмову від позовних вимог; ухвали господарського суду Львівської області від 12.01.2015р. у справі № 914/4305/14.

Із вищевказаних документів вбачається, що ТзОВ «Бітіес-Груп» (позивач) зверталося до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ТзОВ Інвестиції-УП (відповідача) суми основного боргу в розмірі 77 696,56 грн., нарахованої пені та 3% річних, яка виникла на підставі договору поставки № 80-13 від 10.09.13р. через неоплату відповідачем вказаного боргу станом на 20.01.2014р. (п.3.1.5 договору).

Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.01.2015р. у справі №914/4305/14 провадження у вказаній справі припинено на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України (відсутній предмет спору), оскільки заявлена до стягнення заборгованість була повністю погашена відповідачем 30.12.2014р.

Як вбачається з позовної заяви по даній справі, ТзОВ «Бітіес-Груп» вказує, що суму основного боргу в розмірі 77 696,56 грн. відповідачем було сплачено без врахування курсової різниці на день фактичного платежу. Отже, позивач зазначає, що 30.12.2014р. відповідач при сплаті суми боргу повинен був сплатити ще й курсову різницю на день останнього платежу в сумі 83 208,87 грн., що еквівалентно 4 295,76 євро.

Окрім того, у відзиві на апеляційну скаргу від 24.09.2015р. №24/09-15 ТзОВ «Бітіес-Груп», заперечуючи доводи апеляційної скарги щодо припинення провадження у даній справі, також вказує, що предметом спору у справі № 914/4305/14 було стягнення суми основного боргу за поставлений товар по договору поставки №80-13 від 10.09.2013р., а предметом спору у даній справі №914/208/15 є стягнення курсової різниці, яка виникла лише після оплати відповідачем суми основного боргу (без урахування курсової різниці), тобто, після сплати 30.12.2014р. 77 696,56 грн.

Таким чином, позивач визнав, що предметом спору у даній справі є стягнення курсової різниці в сумі 83 208,87 грн., а не суми основного боргу, як зазначено в прохальній частині позовної заяви.

Відповідач в апеляційній скарзі, в клопотанні від 29.09.2015р. та в судовому засіданні стверджує, що між сторонами виникла заборгованість по курсовій різниці, оскільки сума основного боргу відповідачем була оплачена у справі № 914/4305/14.

Частина 2 ст. 524 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до п.3.2 договору, замовник здійснює оплату по комерційному курсу купівлі євро по відношенню до української гривні в ПАТ ПУМБ, встановленому на день платежу, але не нижчому за комерційний курс купівлі євро по відношенню до української гривні в ПАТ ПУМБ, що діяв на дату підписання даного договору сторонами.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем в прохальній частині позовної заяви помилково зазначено про стягнення з відповідача 83 208,87 грн. суми основного боргу, замість 83 208,87 грн. курсової різниці.

Місцевий господарський суд, не звернувши увагу на помилку позивача, задовольнив вимоги за первісним позовом, відтак, рішення господарського суду Львівської області від 06.07.2015р. в частині задоволення первісного позову слід скасувати, в первісному позові відмовити.

Щодо вимог ТзОВ Інвестиції-УП про зобовязання ТзОВ Бітіес-Груп провести пусконалагоджувальні роботи і ввести продане обладнання в експлуатацію, то дана вимога є безпідставністю, оскільки згідно акту прийму-передачі пусконалагоджувальних робі від 10.04.2015р. спірне обладнання введене в експлуатацію 16.04.2015р. (а.с. 167-168), відтак до задоволення не підлягає.

Щодо вимоги ТзОВ Інвестиції-УП про зміну умов договору зменшення ціни обладнання за договором поставки №80-13 від 10.09.2013р. на суму, яка дорівнює вартості дефектної деталі в сумі 20 762,29 грн., що на дату передачі товару еквівалентне 1 866,27 євро, то колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частинами 2,3 вказаної статті передбачено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Положеннями ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів встановлений ст.188 ГК України. Так, зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (ч.1). Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч.2). Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч.3). У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч.4).

Проте, доказів звернення ТзОВ Інвестиції-УП до ТзОВ Бітіес-Груп із пропозицією про внесення змін до договору в частині зменшення ціни обладнання за договором поставки №80-13 від 10.09.2013р. на суму, яка дорівнює вартості дефектної деталі в сумі 20 762,29 грн., що на дату передачі товару еквівалентне 1 866,27 євро, сторонами не надано.

З огляду на викладене, висновок місцевого господарського про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог а.с. 133-136) є правомірним.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід частково скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ТзОВ «Інвестиції-УП» задоволити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 06.07.2015р. у справі № 914/208/15 в частині задоволення первісного позову скасувати, в цій частині прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. В решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з ТзОВ «Бітіес-Груп» (м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд.115; ) на користь ТзОВ «Інвестиції-УП» (Львівська область, Яворівський район, с.Новий Яр, буд.47; ) судовий збір в розмірі 913,50 грн. за подання апеляційної скарги.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

5. Справу передати до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1