КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2015 р. Справа№ 910/29602/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Бородулі В.В.

представники сторін у судове засідання не з'явилися;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації

на рішення Господарського суду міста Києва

від 18.05.2015 року

у справі № 910/29602/14 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Приватного підприємства «Європейське будівництво»

до Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-

енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 року по справі № 910/29602/14 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації на користь Приватного підприємства «Європейське будівництво» грошові кошти: 31 848,89 грн. інфляційних втрат, 4 450,68 грн. 3% річних та 1 384,51 грн. судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Департамент житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 року по справі № 910/29602/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного підприємства «Європейське будівництво» про стягнення 31 848,89 грн. інфляційних витрат, 4 450,68 грн. 3% річних та 1 384,51 грн. судових витрат відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2015 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Шевченко Е.О. та призначено до розгляду на 30.09.2015 року.

30.09.2015 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

Після виходу головуючого судді з лікарняного, розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2015 року, у зв'язку з перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці, змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2015 року справу № 910/29602/14 прийнято до провадження у вищезазначеному складі суду та призначено до розгляду на 27.10.2015 року.

У судовому засіданні 27.10.2015 року було оголошено перерву в розгляді справи до 11.11.2015 року

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації у поясненнях, наданих у судовому засіданні 27.10.2015 року, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 року по справі № 910/29602/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного підприємства «Європейське будівництво» про стягнення 31 848,89 грн. інфляційних витрат, 4 450,68 грн. 3% річних та 1 384,51 грн. судових витрат відмовити повністю.

Представник Приватного підприємства «Європейське будівництво» у поясненнях, наданих у судовому засіданні 27.10.2015 року, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

08.12.2011 року між Головним управлінням житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації, правонаступником якого є Департамент житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації (далі - замовник, відповідач, Департамент) та Приватним підприємством «Європейське будівництво» (далі - учасник, позивач, ПП «Європейське будівництво») укладено Договір про закупівлю робіт за державні кошти № 37-11/т (далі - Договір).

За умовами Договору учасник зобов'язується у IV кварталі 2011 році виконати замовникові роботи з реконструкції сімейного гуртожитку в м. Вишневе по вул. Святошинська, 46 (без відселення) під соціальне житло з автономним гарячим водо-теплопостачанням (Другий етап. Надбудова двох поверхів з прибудовою вантажопасажирського ліфту), а замовник - прийняти та сплатити їх вартість у порядку та на умовах, визначених Договором.

У зв'язку з неналежним виконанням умов Договору відповідачем, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 150 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2014 року у справі № 910/900/14 позовні вимоги задоволені повністю, стягнуто з Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації на користь ПП «Європейське будівництво» 150 000,00 грн. боргу за Договором № 37-11/т від 08.12.2011 року.

При цьому, встановлено, що строком початку виникнення зобов'язання з оплати виконаних робіт є 27.12.2013 року.

Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи із припису статті 35 ГПК України, вказані вище обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2014 року у справі № 910/900/14, не підлягають повторному доказуванню під час розгляду даної справи.

Доказів погашення заборгованості за рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2014 року у справі № 910/900/14 під час розгляду даної справи суду не надано.

Оскільки, відповідач не оплатив вказану заборгованість, позивач нарахував та просив стягнути з відповідача на його користь 11 601,37 грн. пені за період з 27.12.2013 року по 27.06.2014 року, а також 4 450,68 грн. 3 % річних та 31 848,89 грн. втрат від інфляції за період з 27.12.2013 року по 22.12.2014 року.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» передбачено, що «за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.»

Зобов'язання виконане належним чином тоді, коли воно виконано відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судова колегія звертає увагу, що належним виконанням зобов'язання боржником у даному випадку є отримання кредитором коштів на власний рахунок або готівкою.

Враховуючи, що рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2014 року у справі № 910/900/14 встановлено строк початку виникнення зобов'язання з оплати виконаних робіт - 27.12.2013 року, а також відсутність доказів погашення заборгованості у розмірі 150 000,00 грн., період взятий позивачем у своєму розрахунку є вірним та обґрунтованим.

З огляду на зазначене, провівши повторний арифметичний розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 4 450,68 грн. та інфляційні втрати у сумі 31 848,89 грн., які нараховані за період з 27.12.2013 року по 22.12.2014 року.

Позивачем також нарахована до стягнення пеня в сумі 11 601,37 грн. за період з 27.12.2013 року по 27.06.2014 року.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 даного Закону.

Тобто, пеня може бути стягнута, якщо про це зазначено в договорі, проте, умовами договору не передбачено відповідальність відповідача за несвоєчасні розрахунки з позивачем.

Відповідно до абз. 3 п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2014 року № 14, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача пені.

Крім того, посилання апелянта на акт фінансової інспекції та завищення робіт за Договором колегією суддів не приймаються, оскільки розглянуті вимоги випливають з рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2014 року у справі № 910/900/14, яким стягнуто заборгованість за Договором у розмірі 150 000,00 грн., та яке не було переглянуте та скасоване у відповідному порядку. При цьому, акт фінансової інспекції щодо завищення робіт може бути доказом у справі № 910/900/14 про стягнення заборгованості, а не у даній справі про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Департаментом житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації у апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 року по справі № 910/29602/14 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Департамент житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 року по справі № 910/29602/14 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/29602/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 16.11.2015 року.