ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 листопада 2015 року Справа № 910/24991/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Губенко Н.М.,

суддів: Барицької Т.Л.,

Картере В.І. (доповідач)

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015

та на рішення господарського суду міста Києва від 17.03.2014

у справі № 910/24991/13

за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк"

до Адвокатського об'єднання "Бріарей"

про визнання договору про надання правової допомоги від 01.07.2009 недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 та на рішення господарського суду міста Києва від 17.03.2014 у справі № 910/24991/13.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази надсилання її копії іншій стороні у справі.

Згідно з ст. 1111 ГПК України, особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги № б/н від 07.10.2015 скаржником додано фіскальні чеки № 3867 та № 3868 від 06.10.2015, які не можуть підтверджувати направлення копії касаційної скарги Публічному акціонерному товариству "Родовід Банк" та Адвокатському об'єднанню "Бріарей", оскільки фіскальні чеки датовані раніше ніж сама касаційна скарга, в зв'язку з чим не зрозуміло яку саме кореспонденцію скаржник направив позивачу та відповідачу у справі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

01.09.2015 набрав чинності Закон України № 484-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, в частині розміру ставок судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015 - на час подання касаційної скарги) при поданні до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, яка була чинною на час подання позовної заяви - 23.12.2013) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Правовий аналіз положень Закону України "Про судовий збір" свідчить про те, що розрахунок судового збору повинен здійснюватися виходячи зі ставок, встановлених цим Законом на момент подачі касаційної скарги, який обчислюється з урахуванням ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Пунктом 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Згідно п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарги на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Отже, за подання касаційної скарги на оскаржувані судові рішення, скаржник повинен був сплатити судовий збір окремо з кожної з таких немайнових вимог у загальному розмірі 4 129,20 грн., а саме 1 376,40 грн. за немайнову вимогу про визнання договору про надання правової допомоги від 01.07.2009 недійсним, 1 376,40 грн. за немайнову вимогу про визнання недійсним правочину про надання відповідачем позивачу правової допомоги щодо стягнення заборгованості з ТОВ "Баски Плюс 2004 рік" та пов'язаних з цим справ, що зафіксовано в звіті від 10.11.2009, та 1 376,40 грн. за немайнову вимогу про встановлення факту набуття у власність відповідачем предмета іпотеки.

Крім того, п. 2.21. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 роз'яснено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору (абзац 2 п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013).

Скаржником не дотримано вказаних вимог, оскільки до касаційної скарги додана копія квитанції № 13 від 06.10.2015 про сплату збору у розмірі 1 461,60 грн., яка не може бути належним доказом сплати судового збору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Враховуючи викладене та керуючись п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 та на рішення господарського суду міста Києва від 17.03.2014 у справі № 910/24991/13 повернути ОСОБА_2.

Головуючий суддя: Н. Губенко
Судді: Т. Барицька В. Картере