РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015Справа №910/22566/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Блюбері продакшн"
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілс ЛТД"
Простягнення 378 000,00 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Лоскучерявий І.В., представник, довіреність № б/н від 28.08.2015 р;
Від відповідача: Шатурська Л.М., представник, довіреність № б/н від 24.09.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Блюбері продакшн" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілс ЛТД" 378 000,00 грн. штрафу за порушення договірних зобов'язань.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/22566/15 від 01.09.2015, яку призначено до розгляду на 24.09.2015.

24.09.2015 судом було здійснено перехід до розгляду спору по суті та оголошено перерву у засіданні до 22.10.2015.

У судове засідання, призначене на 22.10.2015, з'явилися представники сторін, які підтримали свої правові позиції у спорі. Так, представник позивача просив суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача 378 000,00 грн. штрафу за порушення строків оплати продукції згідно договором про поставку (закупівлю м'яса птиці) від 26.06.2015.

Представник відповідача проти позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, вказуючи на те, що порушення строків оплати товарів за договором відбулося внаслідок форс-мажорних обставин, які не залежали від волі Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілс ЛТД" (арешт коштів на рахунку). Крім того, в якості підстави відмови у позові, відповідач називає протиправні дії позивача, який привласнив кошти, перераховані за договором із затримкою платежу та який не поставив оплачений із затримкою товар.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Блюбері продакшн" в якості постачальника та Товариство з обмеженою відповідальністю "Вілс ЛТД" в якості покупця 26.06.2015 уклали договір про поставку (закупівлю) м'яса птиці, за умовами якого позивач зобов'язався передавати у власність відповідача м'ясо птиці партіями в порядку і на умовах, визначених цим договором, а покупець зобов'язався приймати таку продукцію партіями та оплачувати їх на умовах 100-відсоткової попередньої оплати.

Відповідно до п. 1.2 договору моментом оплати вважається момент зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Поставка товару здійснюється на умовах 100-відсоткової попередньої плати у строки, визначені протоколами про узгодження цін та строків поставки на м'ясо птиці, які у вигляді додатків складають невід'ємну частину даного договору (п. 1.3).

Згідно з п. 1.3, п. 1.6 договору кінцевий термін оплати вартості товару, строки передачі та приймання продукції також визначаються у протоколах про узгодження.

До основних обов'язків постачальника за договором було віднесено обов'язок продати і доставити продукцію з правильно оформленими супровідними документами, яка відповідає за якістю чинним стандартам за договірними цінами, у кількості, асортименті та у строки, передбачені протоколами про узгодження. (п.п. 2.1.1, 2.1.4).

До основних обов'язків покупця за договором було віднесено обов'язок з своєчасного прийняття переданої постачальником продукції, забезпечення її розвантаження і навантаження, здійснення оплати.

Укладеним сторонами договором було визначено підстави, вид та порядок притягнення до відповідальності як постачальника, так і покупця за порушення договірних зобов'язань. Так, у п. 3.2 договору сторони погодили, що за порушення обов'язку щодо передання продукції постачальник сплачує покупцеві за його письмовою вимогою (претензією) штраф у розмірі 30 % вартості недопоставленої продукції.

Відповідно до п. 3.3 договору за порушення свого обов'язку оплати, встановленого у п. 1.3, п. п. 1.3.1 його договору та/або подальшого приймання продукції, встановленого у п.п. 2.2.1 цього договору, покупець сплачує постачальникові за вимогою (претензією) останнього штраф у розмірі 30 % вартості продукції, яка підлягала оплаті та подальшому відвантаженню, та яка (вартість) визначена умовами даного договору та відповідними протоколами про узгодження цін та строків поставки м'яса птиці, які є невід'ємними додатками до даного договору.

У разі порушення строків щодо оплати продукції, її несплату у визначений даним договором та додатками до нього строк, постачальник має право в односторонньому порядку відмовитися від нього та/або відмовитися від виконання зобов'язань щодо постачання продукції (партії продукції). У такому випадку постачальник має право розпорядитися продукцією на власний розсуд, як в повному обсязі, так і частково. Вказана можливість розпорядження продукцією (партією продукції) на розсуд постачальника не звільняє покупця від обов'язку сплати штрафних санкцій, визначених п. 3.3 цього договору (п. 3.4).

Матеріалами справи підтверджується, що 26.06.2015 сторонами було підписано в якості додатку № 1 до договору протокол про узгодження цін та строків поставки на м'ясо птиці № 1, яким погоджено поставку тушки курячої бройлерів 1-ї категорії напівфабрикату натурального охолодженого, ціною 25,42 грн. за 1 кг, загальною масою 49 567 кг на суму 1 260 000,00 грн. зі строком поставки та терміном оплати - до 02.07.2015.

01.07.2015 позивач написав відповідачеві лист, в якому нагадував про остаточний строк внесення коштів за продукцію, нагадував про відповідальність за порушення строків оплати та пропонував перерахувати 1 260 000,00 грн.

Доказів надіслання чи вручення даного листа до матеріалів справи не приєднано, проте відповідачем обставини його отримання не заперечувалися.

Відповіді на вказаний лист суду подано не було.

03.07.2015 позивач склав на ім'я відповідача лист, в якому повідомляв про свою односторонню відмову від виконання зобов'язань з поставки товару в порядку п. 3.4 договору через невнесення покупцем в узгоджені строки 100-відсоткової попередньої плати за товар та заявляв вимогу про сплату 30 % штрафу.

На вказаний лист відповідачем було надано відповідь від 06.07.2015 про неможливість здійснення 100-відсоткової попередньої оплати продукції у строк до 02.07.2015 у зв'язку з арештом грошових коштів на рахунку підприємства та відмовою банківської установи зняти такий арешт незважаючи на наявність відповідного судового рішення. Також, відповідач наголошував на відсутності підстав для застосування відповідальності у зв'язку з відсутністю його вини у порушення строків оплати продукції.

Матеріалами справи підтверджується, що 06.07.2015 відповідач перерахував позивачу 1 260 000,00 грн. в якості оплати за договором поставки від 26.06.2015 згідно з платіжним дорученням № 3.

07.07.2015 позивач надав відповідь на лист відповідача від 06.07.2015, де, посилаючись на положення ст.ст. 594, 595 Цивільного кодексу України, пропонував вирішити питання про компенсацію 378 000,00 грн. штрафу (30% від ціни , вказаної у протоколі про узгодження) з коштів, перерахованих згідно з платіжним дорученням № , а на решту сплаченої суми - узгодити нову поставку продукції в порядку, встановленому договором від 26.06.2015.

Відповідаючи на описане звернення позивача, відповідач просив повернути його перераховані 06.07.2015 кошти, з огляду на односторонню відмову постачальника від поставки продукції та поважність причин пропуску строку внесення попередньої плати.

Проаналізувавши правові позиції сторін, суд вважає, що відповідачем не спростовано заявлені позовні вимоги і його заперечення проти позову не спростовують правові підстави для притягнення його до обумовленої договором відповідальності, зважаючи на таке.

Як встановлено судом, сторонами було укладено договір поставки на умовах 100-відсоткової попередньої плати, обов'язок щодо чого покупцем виконано не було.

Пояснюючи невиконання в установлені строки грошового зобов'язання з перерахування у строк до 02.07.2015 позивачу 1 260 000,00 грн., відповідач вказував на те, що грошові кошти на його рахунку № 0377 в ПАТ КБ "Правекс банк" були заарештовані за ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.03.2015 у справі № 757/9166/15-к.

Обставини, на які посилається відповідач про наявність арешту знаходять своє документальне підтвердження в матеріалах справи, проте, суд зважає на те, що відповідач не надав жодного підтвердження наявності на рахунку № 0377 в ПАТ КБ "Правекс банк" станом на 02.07.2015 достатньої кількості грошових коштів для розрахунків з позивачем та наявність у підприємства лише одного банківського рахунку.

Розглядаючи даний спір, суд, також, враховує подану відповідачем копію ухвали Печерського районного суду міста Києва від 22.06.2015 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 18.03.2015 та письмові звернення до банківської установи про зняття арешту з грошових коштів від 26.06.2015 та 02.07.2015, проте не вважає такі документи достатніми для звільнення відповідача від встановленої договором відповідальності, оскільки обумовлені договором докази на підтвердження наявності форс-мажорних обставин подані не були. Так, у в. 4.1 договору передбачено, що сторона звільняється від визначеної цим договором та (або) чинним законодавством України відповідальності за повне чи часткове порушення договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, визначених цим договором і за умови, що їх настання було засвідчено у визначеному договорі порядку.

Відповідно до п. 4.2 договору настання непереборної сили має бути засвідчено компетентним органом, що визначений чинним законодавством України.

До матеріалів справи відповідачем не подано документу компетентного органу на підтвердження наявності обставин непереборної сили, які унеможливили виконання обов'язку з внесення попередньої плати до 02.07.2015.

Подаючи суду ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22.06.2015 і посилаючись на відмову банку на проведення розрахункових операцій, відповідач, разом з тим, не надає суду невиконаних банком платіжних доручень, датованих до 02.07.2015.

При цьому, згідно з п.п. 4.1.4 договору не вважаються випадком чи обставинами непереборної сили недодержаня своїх обов'язків контрагентом тієї сторони, що порушила цей договір, зокрема, арешт рахунків, коштів чи майна сторони.

Таким чином, посилання відповідача на обставини непереборної сили не доведені ним належними і допустимими доказами, незважаючи на факт арешту коштів на рахунку, його подальше зняття та невиконання банком ухвал Печерського районного суду міста Києва від 22.06.2015.

У ст. 610 Цивільного кодексу України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зважаючи на доведеність факту прострочення відповідача у правовідносинах з позивачем за договором від 26.06.2015, з огляду на умови даного договору та враховуючи дію наведених приписів законодавства, заявлені вимоги видаються правомірними і обґрунтованими, а також такими, що підлягають задоволенню відповідно до розрахунку позивача, що перевірений судом та приймається як належний.

Задовольняючи позовні вимоги, суд відхиляє заперечення відповідача проти позову, що стосувалися неправомірних дій позивача щодо утримання належних Товариству з обмеженою відповідальністю "Вілс ЛТД" 1 260 000,00 грн., перерахованих 06.07.2015, оскільки, відповідач своєчасно не направив позивачу претензію по факту нездійснення поставки, не виставив позивачу письмову вимогу про повернення безпідставно набутого майна (позивач не заперечує факт утримання грошових коштів, що надійшли від покупця 06.07.2015 після того, як постачальник ще 03.07.2015 відмовився від виконання обов'язків з поставки товару), не заявив зустрічні вимоги в ході розгляду даної справи про повернення коштів тощо, а тому обставини порушення позивачем права власності відповідача на грошові кошти не є предметом дослідження у даній справі.

Клопотання про зменшення штрафних санкцій в порядку п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України суду заявлено не було.

Враховуючи викладене, позов задовольняється судом повністю, а судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 81-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілс ЛТД" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 7, ідентифікаційний код 39336972) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Блюбері Продакшн" (01042, м. Київ, вул. П. Лумумби, 4/6, корпус А, кім. 220, ідентифікаційний код 39213450) 378 000 (триста сімдесят вісім тисяч) грн. штрафу та 7560 (сім тисяч п'ятсот шістдесят) грн. судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 20.11.2015 р.