РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа №910/27532/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Вент»
доПублічного акціонерного товариства «Діамантбанк»
провизнання недійсним рішення спостережної ради
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Янушевський О.М.
від відповідача:Агафонов А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Вент» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» (надалі - «Банк») про визнання недійсним рішення спостережної ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Спостережної ради Банку, оформлене протоколом №165 від 12.07.2013 р., прийняте з порушенням положень Статуту відповідача, а також всупереч інтересам позивача, а тому наявні підстави для визнання такого рішення недійсними.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.10.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 16.11.2015 р.

В судове засідання 16.11.2015 р. представник позивача з'явився, вимоги ухвали суду виконав, через канцелярію подав додаткові докази, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, на виконання вимог ухвали суду надав пояснення стосовно суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство є власником 5 208 000 штук простих іменних акцій Банку, що підтверджується випискою-переліком акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах акціонерного товариства №97276зв від 23.10.2015 р.

Рішенням Спостережної ради Акціонерного банку «Діамант», правонаступником якого є Банк, оформленим протоколом №02-2006/06 від 01.02.2006 р., призначено ОСОБА_3, за його згодою на посаду Голови Правління Акціонерного банку «Діамант» з моменту отримання письмового дозволу Національного банку України щодо погодження його кандидатури на цю посаду.

09.03.2006 р. комісією Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області з питань нагляду та регулювання діяльності банківських установ прийняте рішення №0609 про погодження призначення ОСОБА_4 на посаду Голови Правління Банку.

Згідно наказу Банку №86-К від 15.03.2006 р. ОСОБА_3 вступив на посаду Голови Правління.

На засіданні Спостережної ради Банку 12.07.2013 р. були прийняті рішення, оформлені протоколом №165, про:

- виплату ОСОБА_3 винагороди за період роботи на посаді Голови Правління Банку з 01.01.2007 р. по 31.12.2012 р. у розмірі 2 000 000,00 грн. за кожен рік роботи, що становить 12 000 000,00 грн.;

- уповноваження Голови Спостережної ради Банку на укладення договору з ОСОБА_3 у зв'язку з припиненням повноважень Голови Правління Банку.

12.07.2013 р. між ОСОБА_3 та Банком в особі Голови Спостережної ради був укладений договір про виплату винагороди, за яким сторони домовилися у зв'язку зі звільненням ОСОБА_3 з посади Голови Правління виплатити йому винагороду у розмірі 12 000 000,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із наявністю, на думку позивача, підстав для визнання рішення Спостережної ради Банку 12.07.2013 р. недійсним.

Як на підставу для визнання недійсним оскаржуваного рішення Спостережної ради Банку позивач вказує на те, що засідання Спостережної ради, яке відбулося 12.07.2013 р., було неправомочним з огляду на відсутність у його членів повноважень приймати участь в такому засіданні, а також порушення процедури скликання.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Згідно з положеннями статті 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 160 Цивільного кодексу України визначено, що в акціонерному товаристві може бути створена наглядова рада акціонерного товариства, яка здійснює контроль за діяльністю його виконавчого органу та захист прав акціонерів товариства. Випадки обов'язкового створення в акціонерному товаристві наглядової ради встановлюються законом. Статутом акціонерного товариства і законом встановлюється виключна компетенція наглядової ради. Питання, віднесені статутом до виключної компетенції наглядової ради, не можуть бути передані нею для вирішення виконавчому органу товариства. Члени наглядової ради акціонерного товариства не можуть бути членами його виконавчого органу. Наглядова рада акціонерного товариства визначає форми контролю за діяльністю його виконавчого органу.

За змістом ст. 37 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) органами управління банку є загальні збори учасників, спостережна рада, правління (рада директорів) банку. Органом контролю банку є ревізійна комісія та внутрішній аудит банку.

Пунктом 11.1 Статуту Банку органами управління Банку є Загальні збори акціонерів, Спостережна рада, Правління.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) спостережна рада банку обирається загальними зборами учасників з числа учасників банку або їх представників. Члени спостережної ради банку не можуть входити до складу правління (ради директорів) банку, ревізійної комісії банку. Повноваження і порядок роботи спостережної ради банку визначаються статутом банку чи положенням про раду банку, що затверджуються загальними зборами учасників банку.

За змістом п. 13.7 Статуту Банку Голова та іншій члени Спостережної ради обираються Загальними зборами з числа акціонерів банку або їх представників в складі 3 осіб строком на 3 роки. Головою та членами Спостережної ради є дієздатні фізичні особи - акціонери та юридичні особи - акціонери. Повноваження членів Спостережної ради дійсні з моменту прийняття рішення Загальними зборами. Спостережна рада здійснює свої повноваження до обрання нового складу Спостережної ради.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення Спостережна рада Банку складалася з 3 членів: ОСОБА_5, представник акціонера ТОВ «ПФК «Енергоінвест» (Голова); ОСОБА_6, представник акціонера Товариства; ОСОБА_7, представник акціонера ТОВ «Техно-Інвест».

Згідно з положеннями частини 2 статті 154 Цивільного кодексу України статут акціонерного товариства крім відомостей, передбачених статтею 88 цього Кодексу, має містити відомості про: розмір статутного капіталу; умови про категорії акцій, що випускаються товариством, та їхню номінальну вартість і кількість; права акціонерів; склад і компетенцію органів управління товариством та про порядок ухвалення ними рішень. У статуті акціонерного товариства мають також міститися інші відомості, передбачені законом.

За змістом п. 13.22 Статуту Банку засідання Спостережної ради є правомочним, якщо в ньому бере участь більше половини її складу.

Отже, положеннями Статуту Банку було встановлено кворум для прийняття рішень Спостережною радою, а саме присутність більше половини її членів.

Відтак, з урахуванням складу Спостережної ради Банку, визначеного рішенням Загальних зборів акціонерів Банку, та положень п. п. 13.22 Статуту Банку, для наявності кворуму на засіданні Спостережної ради необхідна присутність не менше 2 її членів.

Засідання Спостережної ради відбулося 12.07.2013 р. в присутності 2 членів - ОСОБА_5 як Голови Спостережної ради та представника ТОВ «ПФК «Енергоінвест», а також ОСОБА_7 як представника ТОВ «Техно-Інвест».

В той же час, участь вказаних членів Спостережної ради як уповноважених представників акціонерів Банку є такою, що порушує положення Статуту Банку з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 Господарського кодексу України посадовими особами товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії (ревізор), а у разі створення ради товариства (спостережної ради) - голова і члени цієї ради. Обмеження щодо поєднання однією особою зазначених посад встановлюються законом.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України «Про акціонерні товариства» порядок роботи, виплати винагороди та відповідальність членів наглядової ради визначаються цим Законом, статутом товариства, положенням про наглядову раду акціонерного товариства, а також цивільно-правовим чи трудовим договором (контрактом), що укладається з членом наглядової ради. Такий договір або контракт від імені товариства підписується головою виконавчого органу чи іншою уповноваженою загальними зборами особою на умовах, затверджених рішенням загальних зборів. У разі укладення з членом наглядової ради товариства цивільно-правового договору такий договір може бути оплатним або безоплатним.

Пунктом 13.2 Статуту Банку компетенція, порядок роботи, виплати винагороди та відповідальність членів Спостережної ради визначається чинним законодавством України, цим Статутом, Положенням про Спостережну ражу, а також договором, що укладається з кожним членом Спостережної ради.

Відповідно до п. 6.1 Положення про Спостережну раду Банку члени спостережної ради мають право брати участь у засіданнях Правління Банку, вимагати скликання засідання Спостережної ради, надавати у письмовій формі зауваження на рішення Спостережної ради.

За змістом п. 6.2.3 Положення про Спостережну раду Банку члени Спостережної ради зобов'язані приймати рішення в межах наданих їм повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 51 Закону України «Про акціонерні товариства» член наглядової ради повинен виконувати свої обов'язки особисто і не може передавати власні повноваження іншій особі, крім члена наглядової ради - юридичної особи - акціонера.

Частинами 2 та 4 статті 53 вказаного Закону визначено, що повноваження члена наглядової ради дійсні з моменту його обрання загальними зборами товариства. Повноваження представника акціонера - члена наглядової ради дійсні з моменту видачі йому довіреності акціонером - членом наглядової ради та отримання товариством письмового повідомлення про призначення представника, яке, крім іншого, повинно містити: 1) прізвище, ім'я та по батькові (за наявності) представника; 2) дату народження представника; 3) серію і номер паспорта представника (або іншого документа, що посвідчує особу), дату видачі та орган, що його видав; 4) місце роботи представника та посаду, яку він обіймає; 5) місце проживання або місце перебування представника. Член наглядової ради - юридична особа несе відповідальність перед товариством за дії свого представника у наглядовій раді. Акціонери товариства в порядку, передбаченому частиною другою статті 78 цього Закону, мають право на ознайомлення з письмовими повідомленнями акціонерів - членів наглядової ради про призначення представників у наглядовій раді. Порядок представництва представником акціонера у складі наглядової ради приватного акціонерного товариства визначається самим акціонером.

Як вбачається із матеріалів справи, член Спостережної ради Банку ОСОБА_7, який був уповноваженим представником акціонера Банку Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Інвест», брав участь в засіданні Спостережної ради 12.07.2013 р. на підставі довіреності №Д16/07-11 від 18.07.2011 р.

Вказаною довіреністю представнику було надано право приймати участь у роботі Спостережної ради Банку, при цьому представник повинен був здійснювати свої повноваження відповідно до вимог закону, Статуту та внутрішніх положень Банку, та відповідно вказівок акціонера.

Тобто, повноваження ОСОБА_7 як представника акціонера Банку та члена Спостережної ради були обмеженими діючим законодавством України, внутрішніми положеннями Банку, а також вказівками акціонера, інтереси якого він представляв.

В той же час, в матеріалах справи наявний лист ТОВ «Техно-Інвест» від 20.10.2015 р. з якого вбачається, що вказане товариство як акціонер Банку не надавало своєму представнику ОСОБА_7 будь-яких вказівок (розпоряджень) щодо прийняття на засіданні Спостережної ради Банку рішення від 12.07.2013 р. про виплату колишньому Голові Правління ОСОБА_4 грошової винагороди та укладення з ним будь-яких подальших договорів про її виплату.

Вказані обставини свідчать про те, що участь ОСОБА_7 на засіданні Спостережної ради Банку та прийняття оскаржуваних рішень 12.07.2013 р. було здійснено всупереч наданих йому повноважень, та з порушенням п. 6.2.3 Положення про Спостережну раду Банку.

Більш того, в матеріалах справи наявний аналогічний лист ТОВ «ПФК «Енергоінвест» про відсутність його вказівок як акціонера представнику ОСОБА_5 на прийняття оскаржуваних рішень, що також свідчить про вчинення Головою Спостережної ради Банку порушень під час здійснення повноважень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність кворуму при прийнятті рішень Спостережною радою Банку 12.07.2013 р., оскільки ОСОБА_5 як Голова Спостережної ради та представник ТОВ «ПФК «Енергоінвест», а також ОСОБА_7 як представник ТОВ «Техно-Інвест» брали участь у спірному засіданні Спостережної ради неправомірно та всупереч наданим їм повноваженням.

Більш того, відповідно до п. 13.21 Статуту Банку засідання Спостережної ради проводяться, як правило, за місцезнаходженням Банку. Правління зобов'язане забезпечити Спостережній раді належні умови для роботи. Порядок скликання і проведення засідання Спостережної ради визначається Положенням про Спостережну раду.

Згідно з п. 8.3 Положення про Спостережну раду Банку засідання Спостережної ради скликаються за ініціативою Голови Спостережної ради, на вимогу члена Спостережної ради, на вимогу Ревізійної комісії Банку, Правління чи його члена, аудитора, керівника структурного підрозділу, що здійснює функції внутрішнього контролю (служби внутрішнього аудиту, служби фінансового моніторингу тощо), а також на вимогу акціонерів, які в сукупності володіють не менш як 5 відсотків голосуючих акцій банку.

За змістом п. 8.3.6 Положення про Спостережну раду Банку про скликання засіданні Спостережної ради кожний член Спостережної ради, а також ініціатори скликання засідання, повідомляються рекомендованим листом про вручення або наданим під розпис не пізніше як за 5 днів до дати проведення засіданні.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано суду належних та допустимих в розумінні приписів ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження повідомлення третього члена Спостережної ради Банку - ОСОБА_6 як представника Товариства про проведення засідання Спостережної ради 12.07.2013 р.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що проведення засідання Спостережної ради Банку, яке відбулося 12.07.2013 р., відбулося з порушенням процедури та порядку його скликання.

Відповідно до абз. 2 п. 2.19 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України №04-5/15 від 28.12.2007 р. «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» підставами визнання недійсними рішень наглядової ради можуть бути такі порушення порядку скликання та проведення засідання ради, які мали наслідком неправомочність засідання наглядової ради.

За таких обставин, рішення Спостережної ради Банку, оформлене протоколом від №165 від 12.07.2013 р., про виплату ОСОБА_3 винагороди за період роботи на посаді Голови Правління Банку з 01.01.2007 р. по 31.12.2012 р. у розмірі 2 000 000,00 грн. за кожен рік роботи, що становить 12 000 000,00 грн., а також про уповноваження Голови Спостережної ради Банку на укладення договору з ОСОБА_3 у зв'язку з припиненням повноважень Голови Правління Банку, є недійсним.

Стосовно правомірності звернення позивача до суду з даним позовом суд відзначає наступне.

Згідно із ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

За приписами п. 38 постанови №13 від 24.10.2008 р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов'язкові для виконання рішення. Це відповідає також нормі статті 55 Конституції України.

Крім того, пунктом 39 вказаної постанови визначено, що рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред'явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства. Відповідачем за таким позовом є товариство.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право: а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; в) вийти в установленому порядку з товариства; г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Господарського кодексу України учасники господарського товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); одержувати інформацію про товариство.

Суд приймає до уваги те, що оскаржуване рішення про виплату ОСОБА_3 винагороди за період роботи на посаді Голови Правління Банку у розмірі 12 000 000,00 грн. було прийнято всупереч приписів чинного законодавства України, відтак призвело до зменшення активів Банку, а отже порушує право Товариства як акціонера Банку, передбачене п. б) ч. 1 ст. 10 Закону України «Про господарські товариства».

За таких обставин, позовні вимоги Товариства про визнання недійсним рішення Спостережної ради Банку, затвердженого протоколом №165 від 12.07.2013 р., про виплату ОСОБА_3 винагороди за період роботи на посаді Голови Правління Банку з 01.01.2007 р. по 31.12.2012 р. у розмірі 2 000 000,00 грн. за кожен рік роботи, що становить 12 000 000,00 грн., а також уповноваження Голови Спостережної ради Банку на укладення договору з ОСОБА_3 у зв'язку з припиненням повноважень Голови Правління Банку, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Вент» задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення Спостережної ради Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» від 12.07.2013 р., викладене у формі протоколу №165, згідно якого вирішено:

а) виплатити ОСОБА_3 винагороду за період роботи на посаді Голови Правління Банку з 01.01.2007 р. по 31.12.2012 р. у розмірі 2 000 000,00 грн. за кожен рік роботи, що становить 12 000 000,00 грн.;

б) уповноважити Голову Спостережної ради Банку ОСОБА_5 на укладення договору з ОСОБА_3 у зв'язку з припиненням повноважень Голови Правління Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк».

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» (04070, м. Київ, контрактова площа, 10-А; ідентифікаційний код 23362711) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Вент» (04070, м. Київ, Контрактова площа, 9; ідентифікаційний код 30522829) судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.11.2015 р.

Суддя В.П. Босий