РІШЕННЯ

"18" листопада 2015 р.Справа № 921/1063/15-г/15

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Галамай О.З.

при секретарі Сиротюк К.В.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуддільниця", вул. Галицька, буд. 182, м. Бучач, Бучацький район, Тернопільська область, 48400

до відповідача ОСОБА_1 освіти Бучацької районної державної адміністрації, майдан Волі, 1, м.Бучач, Бучацький район, Тернопільська область, 48400

про cтягнення заборгованості в сумі 469 380,05 грн. (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог)

В судове засідання з"явились:

від позивача: ОСОБА_2 - представник, довіреність б/н від 05.01.2015р.;

ОСОБА_3 представник, довіреність б/н від 05.01.2015р.

від відповідача: ОСОБА_4 - представник, доручення б/н від 17.11.2015р.

Представникам сторін в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст.81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд господарського суду Тернопільської області Товариством з обмеженою відповідальністю "Рембуддільниця" подано позов до відповідача ОСОБА_1 освіти Бучацької районної державної адміністрації про стягнення заборгованості в сумі 494 719,97 грн., з яких: 253 399,22 грн. - основний борг, 195 320,12 грн. - інфляційні втрати, 20 660,71 грн. - 3% річних та 25 339,92 грн. - штраф.

Ухвалою суду від 22.10.2015 р. порушено провадження по справі та призначено судове засідання на 11.11.2015 р.

Ухвалою суду розгляд справи відкладено на 18.11.2015 р. з підстав, викладених в ній.

В судовому засіданні 18.11.2015р. суд перейшов до розгляду справи по суті та частково оглянув оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Представники позивача в судовому засіданні 18.11.2015р. підтримали зменшені позовні вимоги з підстав, викладених в заяві про зменшення позовних вимог (вх. №24460), відповідно до якої просили суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 469 830,05 грн., з яких: 253 399,22 грн. - основний борг, 195 320,12 грн. - інфляційні втрати, 20 660,71 грн. - 3% річних. Зокрема зазначили, що враховуючи обмеженість бюджетних асигнувань ОСОБА_1 освіти Бучацької районної державної адміністрації на 2015 рік, просять зменшити позовні вимоги на суму штрафу у розмірі 25 339,92 грн.

Розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог, судом встановлено, що вона подана до закінчення двохмісячного строку розгляду справи.

Передбачені частиною 4 статті 22 ГПК України, права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Відповідно до ч.3 ст.55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. (п.3.10 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Враховуючи викладене, суд приймає її до розгляду.

Отже, предметом розгляду даної справи є стягнення 253 399,22 грн. основного боргу, 195 320,12 грн. інфляційних втрат, 20 660,71 грн. 3% річних.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.11.2015р. позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позов (вх. №24364), а саме: просить суд відмовити у задоволенні нарахованого штрафу у розмірі 25 339,92 грн. в звязку із спливом терміну позовної давності щодо нього. Також зазначив, що від сплати заборгованості перед позивачем не відмовляється, просить врахувати відсутність належного фінансування відділу освіти, що не дає можливості погасити існуючу заборгованість. Також через канцелярію суду надав відповідні документи, які витребовувались ухвалою суду (вх.№24364). В судовому засіданні щодо заяви про зменшення позовних вимог не заперечив.

В судовому засіданні 18.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

26 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рембуддільниця" (надалі Виконавець) та ОСОБА_1 освіти Бучацької районної державної адміністрації (надалі Замовник) укладено договір про виконання робіт №280, відповідно до умов якого Виконавець виконує капітальний ремонт будівель та приміщень шкіл Бучацького району на загальну суму 817 827,52 грн., в тому числі ЗОШ с.Жизномир, с. Набережна, с. Старі Петликівці (п.1.1 Договору).

Згідно п.п. 2.1, 2.2 Договору Виконавець зобов"язаний не пізніше 50 днів з моменту підписання Договору передати Покупцю акт (акти у випадку кількох різних видів робіт) виконаних робіт; забезпечити Замовника інструкцією по експлуатації виробу. Замовник зобов"язаний прийняти і розрахуватися за виконані роботи не пізніше 30 днів після закінчення виконання і представлення акту виконаних робіт.

Оплата вартості виробу відбувається згідно представлених документів (актів, накладних тощо) шляхом безготівкового рахунку (п.4.1 Договору).

На виконання умов договору про виконання робіт позивач виконав роботи, що підтверджується реєстром договорів підряду на ремонтно будівельні роботи між ТОВ "Рембуддільниця" та ОСОБА_1 освіти Бучацької РДА за період з 01.06.2012р. по 31.03.2015р.; довідкою Державної фінансової інспекції в Тернопільській області №03-22/70 від 20.05.2015р. (належно завірені копії містяться в матеріалах справи).

Факт виконання позивачем та отримання відповідачем робіт підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт від 26.12.2012р. на суму 253 399,22 грн., підписані повноважними представниками сторін та завірені печатками юридичних осіб (знаходяться в матеріалах справи).

Як свідчать матеріали справи та стверджує позивач, відповідач порушив умови договору щодо оплати за виконані роботи, заборгувавши станом на час звернення з позовом до суду 253 399,22 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано три відсотки річних в розмірі 20 660,71 грн та інфляційні втрати в розмірі 195 320,12 грн, які просить стягнути з відповідача.

Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 ГК України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобовязань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до укладеного між сторонами договору про виконання робіт №280 від 26.12.2012р. ( відповідно до умов якого Виконавець (ТОВ "Рембуддільниця") виконує капітальний ремонт будівель та приміщень шкіл Бучацького району на загальну суму 817 827,52 грн., в тому числі ЗОШ с.Жизномир, с. Набережна, с. Старі Петликівці (п.1.1 Договору), а Замовник (ОСОБА_1 освіти Бучацької РДА) приймає і розраховується за виконані роботи), позивач виконав роботи, що підтверджується реєстром договорів підряду на ремонтно будівельні роботи за період з 01.06.2012р. по 31.03.2015р.; довідкою Державної фінансової інспекції в Тернопільській області №03-22/70 від 20.05.2015р. (належно завірені копії містяться в матеріалах справи).

Пунктами 2.1, 2.2 Договору Виконавець зобов"язаний не пізніше 50 днів з моменту підписання Договору передати Покупцю акт (акти у випадку кількох різних видів робіт) виконаних робіт; забезпечити Замовника інструкцією по експлуатації виробу. Замовник зобов"язаний прийняти і розрахуватися за виконані роботи не пізніше 30 днів після закінчення виконання і представлення акту виконаних робіт.

Оплата вартості виробу відбувається згідно представлених документів (актів, накладних тощо) шляхом безготівкового рахунку (п.4.1 Договору).

Факт виконання позивачем та отримання відповідачем робіт підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт від 26.12.2012р. на суму 253 399,22 грн., підписані повноважними представниками сторін та завірені печатками юридичних осіб (знаходяться в матеріалах справи).

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, відповідач свої договірні зобовязання щодо оплати за виконані роботи не виконав, заборгувавши позивачу 253 399,22 грн.

Позивачем надіслано відповідачу претензію №82 від 08.10.25015р., на яку останнім надано відповідь №1165/01-22 від 12.10.2015р., що після надходження коштів на рахунок відділу освіти та розблокування рахунків відділу освіти Державною казначейською службою України в Бучацькому районі відповідач оплатить існуючу заборгованість перед позивачем.

Частина 2 ст. 617 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

В постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446 зазначено, зокрема, про те, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на черговий рік, не виправдовує бездіяльність установи, яка фінансується з Державного бюджету, і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Отже, станом на момент розгляду справи, основний борг відповідача перед позивачем становить 253 399,22 грн. та підлягає до стягнення з відповідача.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

За несвоєчасне виконання договірних зобовязань позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 195 320,12 грн. та три відсотки річних в розмірі 20 660,71 грн.

При перевірці правильності нарахування позивачем інфляційних втрат судом встановлено, що вони нараховані з порушенням норм чинного законодавства України.

Судом здійснено перерахунок за допомогою програми ЛІГА: ОСОБА_5 інфляційних втрат та визначено, що розмір інфляційних втрат становить 195 117,40 грн. (розрахунок додається).

За таких обставин до задоволення підлягають інфляційні втрати в розмірі 195 117,40 грн. В іншій частині нараховані позивачем інфляційні втрати на суму 202,72 грн. є необґрунтованими й стягненню не підлягають.

При перевірці правильності нарахування позивачем 3% річних в розмірі 20 660,71 грн. судом встановлено, що вони нараховані згідно вимог чинного законодавства України та підлягають до стягнення (розрахунок додається).

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

У відповідності до вимог ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, суд зазначає наступне:

Частиною 2 ст. 4 ОСОБА_5 України "Про судовий збір, встановлені ставки судового збору, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Оскільки предметом позову, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, є стягнення заборгованості в розмірі 469 380,05 грн, судовий збір становить 7 040,70 грн (1,5% від ціни позову).

Як вбачається із платіжного доручення №254 від 20.10.2015р. позивачем сплачено 7420,80 грн судового збору.

Частиною 1 ст. 7 ОСОБА_5 України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог (п.1.).

Пунктом 2.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у разі ж зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню.

Представником позивача подано заяву (вх. №24460 від 18.11.2015р.), в якій просить повернути сплачену суму судового збору в розмірі 380,10 грн. в звязку із зменшенням розміру позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд повертає позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 380,10 грн на підставі п.1 ст. 7 ОСОБА_5 України "Про судовий збір" в звязку із зменшенням розміру позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 41, 42, 43,44, 45,46,12, 22, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 освіти Бучацької районної державної адміністрації (майдан Волі, 1, м.Бучач, Бучацький район, Тернопільська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуддільниця" (вул. Галицька, буд. 182, м. Бучач, Бучацький район, Тернопільська область, ) 253 399 (двісті п"ятдесят три тисячі триста дев"яносто дев"ять) грн. 22 коп. основного боргу, 195 117 (сто дев"яносто п"ять тисяч сто сімнадцять) грн. 40 коп. інфляційних втрат, 20 660 (двадцять тисяч шістсот шістдесят) грн. 71 коп. 3 % річних, 7037 (сім тисяч тридцять сім) грн. 66 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Рембуддільниця" (вул. Галицька, буд. 182, м. Бучач, Бучацький район, Тернопільська область, ) з Державного бюджету України 380 (триста вісімдесят) грн. 10 коп. зайво сплаченого судового збору згідно платіжного доручення №254 від 20.10.2015р.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24.11.2015р.

Суддя Галамай О.З.