КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2015 р. Справа№ 910/10524/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Шевченка Е.О.

За участю секретаря судового засідання Бородулі В.В.

представників сторін:

від позивача - Гоголь О.Я., дов. № 3864/18 від 02.12.2014 року;

від відповідача - Крашеніннікова М.І., дов. б/н від 24.12.2014 року.

від третьої особи - не з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства

«Просто-Страхування»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 29.07.2015 року

у справі № 910/10524/15 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА

Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -

ОСОБА_4

про стягнення 50 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 року по справі № 910/10524/15 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. та 1 827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Просто-Страхування» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 року по справі № 910/10524/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 28.10.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 року було відкладено розгляд справи на 11.11.2015 року.

04.11.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 року по справі № 910/10524/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування»у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 вищезазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 року про прийняття апеляційної скарги до провадження та від 28.10.2015 року про відкладення розгляду справи надсилалась сторонам за адресами вказаними у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

15.04.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - позивач, страховик, ПрАТ «СК «АХА Страхування») та ОСОБА_5 (далі - страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № 93394Га/13х/мск (далі - Договір), яким позивач застрахував автомобіль страхувальника «Toyota Land Cruser Prado», д.р.н. НОМЕР_1.

18.01.2014 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), що сталась по вулиці Р. Ролана, 13 у місті Харкові, за участю автомобіля «Toyota Fortuner» д.р.н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, «Range rover» д.р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7, «Geely» д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля «Toyota Land Cruser Prado» д.р.н. НОМЕР_1, останній отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою про ДТП (а.с. 30).

Згідно постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 10.02.2014 року у справі № 638/940/14-П ДТП сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «Toyota Fortuner» д.р.н НОМЕР_2 ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України (а.с. 32).

Звітом від 01.07.2015 року про оцінку автомобіля «Toyota Land Cruser Prado» д.р.н. НОМЕР_1, встановлено вартість відновлювального ремонту в сумі 46 451,30 грн. та вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, яка склала 27 111,50 грн.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

На підставі заяви від 22.01.2014 року про виплату страхового відшкодування, страхового акту від 07.02.2014 року та акту виконаних робіт № 153023 від 19.03.2014 року позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 54 102,80 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 89 070 від 10.02.2014 року (а.с. 49).

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Крім того, статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже відповідно до вищенаведених вимог закону позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним транспортного засобу автомобіля «Toyota Fortuner» д.р.н НОМЕР_2 згідно із полісом № АІ6228429 була застрахована ПрАТ «СК «АХА Страхування» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з терміном дії з 09.01.2014 року по 08.01.2015 року (діючим на дату ДТП) (а.с. 160).

Крім того, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним транспортного засобу автомобіля «Toyota Fortuner» д.р.н НОМЕР_2 згідно із полісом № АЕ1665430 була застрахована також і Приватним акціонерним товариством «Просто-Страхування» (далі - відповідач, ПрАТ «Просто-Страхування») за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з терміном дії з 09.02.2013 по 08.02.2014 року (діючим на дату ДТП) (а.с. 61).

Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, згідно вказаних полісів становить 50 000 грн., що не перевищує суму завданих збитків, а франшиза - 0,00 грн.

Таким чином, суд встановив, що вказаний транспортний засіб у період з 09.01.2014 по 08.02.2014 забезпечений за двома договорами.

Стаття 989 ЦК України встановлює обов'язок страхувальника при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується.

Як передбачено частиною 1 ст.989 ЦК України, якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Відповідно до приписів ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскільки недійсність таких правочинів визначена безпосередньо у правовій нормі, то вони вважаються недійсними з моменту їхнього укладення, незалежно від пред'явлення позову та рішення суду. Отже, у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи, що ОСОБА_4 як страхувальник не повідомив під час укладання договору страхування ПрАТ «СК «АХА Страхування» про наявність іншого діючого полісу № АЕ1665430, укладеного з ПрАТ «Просто-Страхування», то в силу вказаних вище положень законодавства договір страхування з ПрАТ «СК «АХА Страхування» є нікчемним у розумінні ст. 215 ЦК України.

За таких обставин, договір страхування ОСОБА_4 з ПрАТ «СК «АХА Страхування» не може породжувати будь-які зобов'язання за виключенням тих, що пов'язані з його недійсністю (наприклад, відшкодування збитків, повернення отриманого за недійсним правочином).

Положеннями ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватись за домовленістю сторін.

З огляду на вказане вище, враховуючи положення ст. 216 ЦК України та те, що правовою підставою позову визначено відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги, завданої внаслідок ДТП, а цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, застрахована в тому числі позивачем за полісом № АІ6228429, який є нікчемним, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірне звернення позивача до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Отже, станом на момент настання ДТП, поліс № АЕ/1665430, виданий ПрАТ «Просто-страхування» був дійсним, а відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу «Toyota Land Cruser Prado» д.р.н. НОМЕР_1.

Відповідно до абзацу 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та ч. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Колегія суддів, враховуючи приписи зазначених вище норм, погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 50 000,00 грн. страхового відшкодування.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Приватним акціонерним товариством «Просто-Страхування» у апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 року по справі № 910/10524/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Приватне акціонерне товариство «Просто-Страхування» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 року по справі № 910/10524/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/10524/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.Ф. Синиця

Е.О. Шевченко

Повний текст рішення складено 16.11.2015 року.