РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015Справа №910/13875/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГРА"

до Київської міської ради

про визнання нечинним та скасування рішення Київської міської ради III сесії VII скликання від 28.05.2015 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки №1100 від 13.03.2014 року

Представники сторін:

від позивача: Залевський К.С. - представник за довіреністю № б/н від 21.05.2015 року;

Титаренко В.В. - представник за довіреністю №б/н від 17.04.2015 року;

від відповідача: Безносик А.О. - представник за довіреністю № 225-КР-3813 від 13.10.2015 року;

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГРА" до Київської міської ради про визнання нечинним та скасування рішення Київської міської ради III сесії VII скликання від 28.05.2015 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки №1100 від 13.03.2014 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.05.2015 року Київською міською радою прийнято рішення «Про розірвання договору оренди земельної ділянки №1100 від 13.03.2014, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «ВАГРА».

Оскільки, вищезазначене рішення Київської міської ради від 28.05.2015 року, на думку позивача є незаконним, тому останній звернувся в суд з вимогою про його скасування.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.06.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.06.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.06.2015 року розгляд справи відкладено на 27.07.2015 року, у зв'язку із неявкою представника позивача у судове засідання.

30.06.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав заяву про забезпечення позовних вимог.

У судовому засіданні 27.07.2015 року представник позивача не підтримав подану заяву про забезпечення позовних вимог.

Рішенням господарського суду міста Києва № 910/4528/15-г, за позовом заступника прокурора міста Києва з вимогами до Київської міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю "Вагра" про визнання незаконним та скасування рішення від 23.10.2013 № 419/9907, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,1521 га на вул. Волгоградській, 25 у Солом'янському районі м. Києва та про визнання відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вагра" права користування земельною ділянкою площею 0,1521 га (кадастровий номер 8 000 000 000:72:215:0116), від 20.04.2015 року визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 13.03.2014, укладений між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Вагра", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1100, зареєстрований Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації 25.03.2014 за № МЗК-1-00195, визнано відсутнім у товариства з обмеженою відповідальністю "Вагра" права користування земельною ділянкою площею 0,1521 га (кадастровий номер :72:215:0116) на вул. Волгоградській, 25 у Солом'янському районі м. Києва, стягнуто з Київської міської ради в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1218 грн 00 коп., стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Вагра" в дохід Державного бюджету України 1218 грн 00 коп.

Відповідно до інформаційної бази "Документообіг господарських судів", 12.05.2015 року справу № 910/4528/15-г скеровано до Київського апеляційного господарського суду, у зв'язку з надходженням апеляційної скарги.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.07.2015 рок зупинено провадження у справі № 910/13875/15 до вирішення Київським апеляційним господарським судом пов'язаної з нею справи № 910/4528/15-г за позовом заступника прокурора міста Києва з вимогами до Київської міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю "Вагра" про визнання незаконним та скасування рішення від 23.10.2013 № 419/9907, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,1521 га на вул. Волгоградській, 25 у Солом'янському районі м. Києва та про визнання відсутнім у товариства з обмеженою відповідальністю "Вагра" права користування земельною ділянкою площею 0,1521 га (кадастровий номер 8 000 000 000:72:215:0116).

13.10.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду м. Києва від Київської міської ради надійшла заява про поновлення провадження у справі та копія постанови Київського апеляційного господарського судом від 05.10.2015 року у справі №910/4528/15-г.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.10.2015 року провадження у справі №910/13875/15 поновлено, розгляд справи призначено на 09.11.2015 року.

09.11.2015 року представник позивача подав додатків пояснення.

В судовому засіданні 09.11.2015 року представник позивача подав клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду за новивиявленими обставинами рішення господарського суду м. Києва віл 20.04.2015 року у справі №910/4528/15-г.

Представник відповідача заперечував проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі у зв'язку з його необґрунтованістю.

Також, представник позивача подав клопотання про колегіальний розгляд даної справи.

Представник відповідача заперечував проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про колегіальний розгляд справи у зв'язку з його необґрунтованістю.

Представники позивача підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Рішенням Київської міської ради від 23.10.2013 № 419/9907 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Вагра" земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, 25 у Солом'янському районі м. Києва", відповідно до статей 93, 120, 123, 124 Земельного кодексу України та розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, товариству з обмеженою відповідальністю "Вагра" передано у довгострокову оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,1521 га (кадастровий номер :72:215:0116) для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, 25 у Солом'янському районі м. Києва із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва.

На підставі зазначеного рішення, 13.03.2014 між Київською міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вагра" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1100.

На виконання п.1.1 договору між сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки від 13.03.2014 року.

Відповідно до пункту 2.1 договору об'єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка (кадастровий номер :72:215:0116) загальною площею 0,1521 га, що розташована за адресою: вул. Волгоградська, 25 у Солом'янському районі м. Києва, цільове призначення - для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку.

Рішення Київської міської ради III сесії VII скликання «Про розірвання договору оренди між ТОВ «Вагра» та Київською міською радою земельної ділянки за адресою вул.. Волгоградська, 25 у Солом'янському районі м. Києва» 28.05.2015 року відповідно до статей 9, 13 до пункту 15 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», частини 11 статті 22 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», ст.. 39 Земельного кодексу України, Закону України «Про планування та забудову територій», статей 1 та 6 Регламенту Київської міської ради, затвердженого рішенням Київської міської ради від 12.11.2014 №351/251, а також відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015р. по справі №826/8679/14 вирішено:

1. Розірвати договір оренди земельної ділянки №1100 від 13.03.2014 року укладений між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Вагра" на підставі рішення Київради № 419/9907 від 23.10.2013 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Вагра" земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, 25 у Солом'янському районі м. Києва".

2. Виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації):

1) Вчинити відповідні дії для зняття з реєстрації договору оренди земельної ділянки №1100 від 14.03.2014 року укладений між Київською міською радою та ТОВ «Вагра».

2) відмінити містобудівні умови та обмеження, які були видані ТОВ «Вагра», для здійснення на земельній ділянці за адресою Волгоградській, 25 у Солом'янському районі м. Києва.

Обґрунтовуючи вимоги щодо незаконності вищезазначеного рішення Київської міської ради позивач зазначив, що умовами договору оренди земельної ділянки (п.4.12) та рішенням Київської міської ради від 25.09.2003р. №16/890 "Про порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві" визначено порядок здійснення контролю за використанням земельних ділянок екористувачами, виявлення порушень земельного законодавства, в тому числі використання земельних ділянок не за цільовим призначенням та контролю за їх усуненням.

Відповідачем не надавались позивачеві жодні заперечення щодо будь-яких порушень умов договору, не проводилось перевірок щодо недотримання позивачем вимог земельного законодавства тощо. Позивач весь час протягом дії договору належним чином виконував, покладені на нього зобов'язання, вчасно та повно сплачував орендну плату. Жодних скарг, претензій тощо з приводу неналежності виконання договору зі сторони відповідача не поступало. Також, не існує жодних доказів, які б могли свідчити про використання спірної земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, або ж не за цільовим призначенням.

А тому, на думку позивача, для прийняття спірного рішення у відповідача не було підстав, у зв'язку з чим просить його скасувати.

Згідно з статтею 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються нституцією України, Земельним кодексом, а також прийнятими відповідно до них ормативно - правовими актами.

Відповідно до статті 9 Земельного кодексу України Київській міській раді надано широкі повноваження у галузі земельних відносин.

Перелік конкретних повноважень Київської міської ради у галузі земельних відносин визначено у пунктах „а" - „л" статті 9 Земельного кодексу України.

Зокрема, їй належить право за пунктом „а" - розпорядження землями територіальної громади м. Києва, за пунктом „б" - передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до Земельного кодексу України, за пунктом „в" - надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України.

На підставі пункту „м" статті 9 Земельного кодексу України, крім перелічених у попередніх пунктах повноважень, Київська міська рада має повноваження вирішувати інші питання у галузі земельних відносин відповідно до Закону.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад, а за пунктом 2 статті 22 Закону України „Про столицю України - місто-герой Київ" Київська міська рада має право визначати особливості землекористування.

Відповідно до статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з частиною 1 етапі 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до змісту цієї норми закону право власності або право користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності виникає лише за наявності рішення зазначених органів і тільки в межах, вказаних в цих рішеннях.

Тобто, такі повноваження на території м. Києва є виключною компетенцією Київської міської ради.

Щодо твердження відповідача про те, що рішення не могло бути скасоване відповідачем, оскільки рішення Київської міської ради від 23.10.2013 року №419/9907 (яке є ненормативним актом) вичерпало свою дію фактом його виконання (договір оренди укладений, земельна ділянка передана в оренду), то суд зазначає наступне.

Рішенням Конституційного суду України від 16.04.2009 №7-рп-2009 у справі №1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання (абз.6 п.5 Рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009).

З рішення Київської міської ради від 28.05.2015 року вбачається, що ним було розірвано договір оренди, а не скасовано чи змінено рішення Київради №419/9907 від 23.10.2013 року.

Крім того, підставою прийняття рішення Київської міської ради від 28.05.2015 року також була постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 по справі № 826/8679/14.

Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 № 826/8679/14 (чинною на день винесення рішення) за позовом Громадського об'єднання "Український суспільно - правовий рух: Демократія через право" до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вагра", Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання протиправним та скасування рішення від 23.10.2013 № 419/9907, визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Вагра" земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, 25 у Солом'янському районі м. Києва" від 23.10.2013 року № 419/9907.

Таким чином, прийнявши рішення від 28.05.2015 року «Про розірвання договору оренди земельної ділянки №1100 від 13.03.2014, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «ВАГРА», відповідачем не порушено приписи статті 19 Конституції України, щодо обов'язку Київської міської ради діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 393 Цивільного кодексу України передбачено право власника в судовому порядку визнавати незаконним та скасовувати правові акти органу місцевого самоврядування, які не відповідають законові та порушують права власника; відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України в порядку положень глави 29 цього Кодексу захищаються також права особи, що має речове право на чуже майно, в тому числі і від власника майна. Вказана норма кореспондує також статті 21 Цивільного кодексу України, за якою суд визнає незаконним та скасовує правові акти індивідуальної дії та нормативно-правові акти, видані, зокрема, органом місцевого самоврядування, якщо вони суперечать актам цивільного законодавства та порушують цивільні права або інтереси.

Положення наведених статей стосуються виданих органами місцевого самоврядування правових актів, тобто, актів, що встановлюють юридичні права та обов'язки особи, при цьому підставами для їх скасування є суперечність чинному законодавству та порушення цивільних прав та інтересів особи через прийняття таких актів.

За статтею 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. За статтею 13 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, здійснюють від імені Українського народу права власника щодо об'єктів права власності Українського народу, в тому числі щодо землі, яка знаходиться в межах території України.

Відповідно до статей 140, 143 та 144 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України, що здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування; територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи управляють майном, що є в територіальній власності, вирішують інші питання, віднесені законом до їх компетенції; вирішуючи питання місцевого значення, органи місцевого самоврядування в межах визначених законом повноважень приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відтак, з аналізу наведених правових норм вбачається, що реалізуючи надані Конституцією та законодавством України повноваження у галузі земельних відносин, Київська міська рада зобов'язана діяти виключно в межах наданих їй повноважень та в інтересах її територіальної громади, дотримуючись приписів законодавства України у своїй діяльності.

Водночас, виходячи зі змісту статті 93 Земельного кодексу України, статей 762, 792 Цивільного кодексу України, статей 13 та 21 Закону України "Про оренду землі" правовідносини щодо оренди земельної ділянки передбачають передачу орендарю земельної ділянки у володіння та користування на певний строк для її використання відповідно до умов договору та положень земельного законодавства; в силу статей 177, 181, 373, 374 Цивільного кодексу України земельна ділянка (як індивідуалізований об'єкт, що має ознаки у вигляді кадастрового номеру, площі, меж) є об'єктом права власності територіальної громади, а правомочності щодо володіння та користування орендованою земельною ділянкою, як і правомочність розпорядження, є складовими права власності територіальної громади щодо земельної ділянки.

Відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України територіальні громади є учасниками цивільних відносин, діючи у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, набуваючи та здійснюючи цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (статті 169 та 172 Цивільного кодексу України).

Цивільні права та обов'язки виникають (змінюються та припиняються) із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, із договорів та інших правочинів, що являють собою дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків; цивільні права та обов'язки можуть виникати (змінюватися, припинятися) безпосередньо з актів органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором; разом з тим, за частиною 3 наведеної статті у разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За приписами статті 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Таким чином, наведене вище правове регулювання не містить заборони для сторін договору оренди земельної ділянки передбачити випадки розірвання договору в односторонньому порядку шляхом вчинення стороною одностороннього правочину, що оформляється прийняттям рішення у встановленому порядку.

Також, оскаржуване рішення було прийнято на підставі статті 39 Земельного кодексу та Закону України «Про планування та забудову територій».

Статтею 39 Земельного кодексу України передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до п.11.4 договору оренди від 13.03.2014 року, договір може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільнення орендодавця від відповідальності, згідно з господарським кодексом України, а в разі коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених в п.п. 8.4 договору, здійснення без згоди орендодавця відчуження права користування земельною ділянкою третім особам.

Київським апеляційним адміністративним судом в постанові від 17.02.2015 у справі №826/8679/14 (чинній на день прийняття рішення) встановлено, що 13 березня 2014 року між Київською міською радою та ТОВ Вагра" укладено договір оренди земельної ділянки за зазначеною адресою та кадастровим номером; у договорі визначено цільове призначення ділянки - для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку. Проте, на відміну від визначеного раніше цільового призначення земельної ділянки по вул. Волгоградській, 25 декларацією про початок виконання будівельних робіт ТОВ "Вагра" від 15.04.2014 року (дата реєстрації декларації Державною архітектурно - будівельною інспекцією України), передбачено будівництво вже іншого за своїми характеристиками об'єкту, а саме, тринадцятиповерхового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом III категорії складності.

Також, вказаним рішенням встановлено, що на час затвердження проекту землеустрою ТОВ "Вагра" КП "СУППР" були надані технічні умови на проектування офісно-готельного комплексу, а не на проектування будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку.

Таким чином, оскільки судовим рішенням встановлені обставини надання земельної ділянки ТОВ «Вагра» з порушенням містобудівної документації та з порушенням будівельних норм, державних стандартів і норм, тому Київською міською радою оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень.

Судом взято до уваги те, що рішення господарського суду м. Києва від 20.04.2015 року у справі №910/4528/15-г, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 року, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 13.03.2014, укладений між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Вагра", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1100, зареєстрований Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації 25.03.2014 за № МЗК-1-00195. Визнано відсутнім у товариства з обмеженою відповідальністю "Вагра" права користування земельною ділянкою площею 0,1521 га (кадастровий номер :72:215:0116) на вул. Волгоградській, 25 у Солом'янському районі м. Києва.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що рішення Київської міської ради III сесії VII скликання від 28.05.2015 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки №1100 від 13.03.2014 року» прийнято у відповідності до чинного законодавства, а також в межах повноважень наданих Київській міській раді, тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 19.11.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий