ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Справа № 917/604/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого Овечкіна В.Е.,
суддівЧернова Є.В.,
Корнілової Ж.О.,
за участю представників:
позивача -не з'явились,
відповідача -не з'явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуВиконавчого комітету Полтавської міської ради
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 10.08.2015
у справі№917/604/15
за позовомВиконавчого комітету Полтавської міської ради
доАвтогаражного кооперативу "Зелений острів"
про стягнення 48000 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.06.2015 (суддя Безрук Т.М.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 (судді: Дубник О.П., Костів Т.С., Скрипчук О.С.), в позові відмовлено повністю у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Виконавчий комітет Полтавської міської ради в поданій касаційній скарзі просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме ст.ст.22,626 ЦК України, ст.147 ГК України, ст.71 Бюджетного кодексу України та ст.ст.36,39,40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Зокрема, скаржник вважає, що внаслідок протиправної поведінки замовника будівництва, яка полягає у відсутності його звернення до міської ради та неукладенні з органом місцевого самоврядування договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста до введення об'єкта будівництва в експлуатацію, обов'язковість якого встановлено законом, Полтавській міській раді завдано збитків у вигляді неодержаних доходів, які до місцевого бюджету не надійшли. На думку заявника, чинне законодавство не звільняє відповідача від пайової участі у розвитку інфраструктури м.Полтави в разі неукладання договору у строк до прийняття об'єкта в експлуатацію.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана постанова - залишенню без змін з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, на виконання приписів ч.1 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" рішенням Полтавської міської ради від 18.05.2012 затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Полтава (далі - Порядок), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Відповідно до п.п.3,4 Порядку під будівництвом слід розуміти - нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об'єктів цивільного (житлового) та виробничого призначення, а під об'єктами будівництва - окремий будинок або споруда або інший об'єкт нерухомості на будівництво, реконструкцію або розширення, якого повинні бути складені проект та кошторис та фінансування якого здійснює замовник (забудовник, інвестор). Пайова участь (внесок) замовника у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури полягає у відрахуванні замовником до місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Договір про пайову участь (внесок) у розвитку інфраструктури м. Полтави укладається до прийняття об'єкта в експлуатацію не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладання.

Таким чином, залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення з Виконавчим комітетом Полтавської міської ради договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Полтави.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що згідно Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області від 03.07.2013р. за №ПТ36, будівництво першої черги першого пускового комплексу капітальних гаражів автогаражного кооперативу "Зелений острів" по вул.Зелений острів,9г в м.Полтаві вважається закінченим будівництвом об'єктом, готовим до експлуатації. Замовником будівництва є Автогаражний кооператив "Зелений острів" (а.с.22).

В матеріалах справи міститься лист-пропозиція позивача про укладання договору з додатком, а саме проектом договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Полтави №41 від 07.08.2014р., що підтверджується описом вкладення до цінного листа, чеком УДППЗ "Укрпошта".

Виконавчим комітетом Полтавської міської ради проведено розрахунок величини пайового внеску першої черги першого пускового комплексу капітальних гаражів автогаражного кооперативу "Зелений острів" по вул.Зелений острів,9г в м.Полтаві, яке було прийнято в експлуатацію на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 03.07.2013 за №ПТ36, яка (величина) відповідно до здійсненого розрахунку становить 48000 грн. (а.с.46).

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача збитки у вигляді упущеної вигоди згідно з розрахунком величини пайового внеску в розмірі 48000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок протиправної поведінки замовника будівництва, яка полягає у відсутності його звернення до міської ради та неукладенні з органом місцевого самоврядування договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста до введення об'єкта будівництва в експлуатацію, обов'язковість укладання якого встановлено законом, Полтавській міській раді завдано збитків у вигляді неодержаних доходів, які до місцевого бюджету не надійшли.

Дійсно, відповідно до ч.3 ст.179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з приписами ч.ч.2,3,5,9 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (у редакції від 01.01.2013р.) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Таким чином, в період 01.01.2013р. до 03.07.2013р. у відповідача в силу прямої вказівки закону виник обов'язок щодо укладення договору на пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Полтави.

Статтею 187 ГК України передбачено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Разом з тим, згідно з ч.ч.1,4 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до ч.1 ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки порушника (порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору, чи деліктного правопорушення) ; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини порушника зобов'язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником договірного зобов'язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення.

Відповідно до п.п.2,11,12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011 №461 (в редакції від 23.08.2012р., чинній на момент введення об'єкта в експлуатацію), прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація). Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Таким чином, видана відповідачу декларація про готовність об'єкта до експлуатації свідчить про те, що об'єкт будівництва по по вул.Зелений острів,9г в м.Полтаві прийнято в експлуатацію. Відомості про недійсність даної декларації чи її оспорювання в суді у матеріалах справи відсутні.

Колегія враховує, що для реєстрації декларації чинне на той час законодавство не вимагало як подання замовником договору про пайовий внесок у розвитку інфраструктури населеного пункту, так і не визначало відсутність такого договору в якості перешкоди для введення об'єкта в експлуатацію.

За таких обставин, укладення між сторонами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста не було обов'язковою передумовою для подальшого прийняття об'єкта в експлуатацію 03.07.2013р., що також підтверджено листом Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області від 12.11.2013 №7/16-03/1-13/3421.

При цьому, приписи ч.9 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", які визначають граничний термін для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (не пізніше дати прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію), є імперативними, тобто підлягають обов'язковому виконанню всіма учасниками спірних правовідносин, а не лише відповідачем як замовником будівництва.

У зв'язку з цим, касаційна інстанція не приймає до уваги твердження скаржника про те, що замовник будівництва зобов'язаний був до прийняття об'єкта в експлуатацію звернутися до місцевого виконавчого органу для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста і термін "до прийняття об'єкта в експлуатацію" стосується тільки замовника будівництва, а не органу місцевого самоврядування, який, в разі невиконання згаданого обов'язку відповідачем, має повне право спонукати останнього в судовому порядку до укладання такого договору навіть після введення об'єкта в експлуатацію. Тим більше, що доказів звернення з відповідним позовом матеріали справи не містять.

Крім того, такі твердження заявника ґрунтуються виключно на помилковому довільному тлумаченні імперативної норми ч.9 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яка не містить жодних застережень щодо непоширення відповідного граничного терміну стосовно позивача як виконавчого органу Полтавської міської ради, уповноваженого здійснювати роботу щодо укладання договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури міста.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, на час звернення позивача до відповідача у серпні 2014 року з пропозицією укласти договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м.Полтави замовником вже були оформлені відповідні документи та об'єкт будівництва був прийнятий в експлуатацію.

Колегія суддів також враховує визнання заявником у поданій касаційній скарзі того факту, що з листом від 24.10.2013 №02/02-26/2/2230, в якому містилося прохання до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області враховувати при реєстрації декларацій обставини виконання замовниками зобов'язань щодо укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Полтави, позивач звернувся лише наприкінці жовтня 2013 року, тобто відповідні дії позивача мали місце вже після, а не до моменту введення об'єкта в експлуатацію (03.07.2013р.).

Наведене вище переконливо свідчить про те, що всупереч приписів ч.4 ст.623 ЦК України позивачем не вживалися своєчасні та належні заходи щодо одержання упущеної вигоди (величини пайового внеску), які враховуються судом при вирішенні спору про відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів

Як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, до прийняття об'єкта в експлуатацію договір про пайову участь між сторонами укладений не був як на добровільних засадах, так і в судовому порядку, тоді як на момент звернення позивача до відповідача з пропозицією про укладення договору про пайову участь об'єкт вже прийнятий в експлуатацію. Оскільки, в силу фактичних обставин, достеменно встановлених судами у даній справі, минув передбачений законом граничний термін для укладення такого виду договору (до введення об'єкта в експлуатацію), і чинне законодавство у сфері містобудування не передбачає можливість продовження чи відновлення цього терміну, то позов про стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (величини пайового внеску) задоволенню не підлягає.

Наведене також випливає з вимог ч.ч.1,2 ст.14 ЦК України, згідно яких цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Зокрема, відповідач (замовник будівництва) не може бути примушений судом як до вчинення дій щодо укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Полтави за межами законодавчо встановленого терміну, так і до внесення пайового внеску, обов'язок сплати якого виникає безпосередньо з договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Зважаючи на встановлені судами обставини справи, колегія вважає висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог законним та обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 у справі №917/604/15 залишити без змін, а касаційну скаргу Виконавчого комітету Полтавської міської ради - без задоволення.

Головуючий, суддя В.Овечкін

Судді: Є.Чернов

Ж.Корнілова