номер провадження справи 2/102/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015 Справа № 908/4933/15

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства „ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію (проспект Московський, буд. 16, м. Київ, 04073)

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 69114)

про стягнення 133,49 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося публічне акціонерне товариство „ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення за договором банківського рахунку №23655 від 07.08.2012р. заборгованості у розмірі 133,49 грн., з яких 110,00 грн. - заборгованість за комісійною винагородою, 23,49 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду від 08.09.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/102/15 та призначено розгляд справи на 29.09.2015р.

Ухвалою суду від 29.09.2015 р. відкладено розгляд справи на 05.11.2015 р. у зв'язку з неявкою сторін та невиконанням ними вимог ухвал суду.

В судове засідання 05.11.2015р. сторони своїх представників не направили. У зв'язку з цим фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Позивач причин неявки свого представника не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач не надав відзиву на позов, не повідомив причин неявки. Ухвала суду про порушення провадження у справі від 08.09.2015 р., яка була надіслана на адресу місцезнаходження відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (АДРЕСА_1), повернулась до суду з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання. Відповідач не є припиненим, що підтверджується витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 30.10.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 64 ГПК України, суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Статтею 75 ГПК України передбачено, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи те, що встановлений статтею 69 ГПК України двохмісячний строк вирішення спору спливає 07.11.2015 р. і у суду відсутні повноваження самостійно продовжити даний строк, суд дійшов висновку про розгляд справи в судовому засіданні 05.11.2015 р. за наявними матеріалами без присутності представників сторін.

В судовому засіданні 05.11.2015р. судом прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

07.08.2013 р. Публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» (банк, позивач) та Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (клієнт, відповідач) уклали договір банківського рахунка № 23655, за умовами якого банк відповідно до чинного законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України та внутрішніх положень банку, зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнту, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видавання відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п. 1.2 цього договору банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у національній валюті України та в іноземній валюті (далі - рахунок) відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

У п. 6.1 договору зазначено, що договір укладений на невизначений строк і набуває чинності з дня його підписання сторонами. Дія договору припиняється за згодою сторін або у випадках, передбачених цим договором та/або чинними законодавством, в т.ч. у разі його розірвання за вимогою клієнта або банку у випадках, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України.

Доказів розірвання цього договору сторони не надали, отже його умови є чинними на час розгляду даної справи судом.

Додатковою угодою № 1 від 07.08.2013 р. до договору банківського рахунку клієнт доручив, а банк взяв на себе забезпечення виконання розрахункового обслуговування за допомогою програмно-технічного комплексу електронних платежів «Клієнт-Банк» (iFOBS) за відкритим клієнту поточним рахунком (поточними рахунками), відкритими на підставі договору банківського рахунку № 23655 від 07.08.2013 р.

У позові банк вказує, що станом на 20.08.2015 р. клієнт має заборгованість за договором банківського рахунку за комісійною винагородою в загальному розмірі 110,00 грн. За несвоєчасну сплату комісійної винагороди банк нарахував пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 30.09.2014 р. по 30.03.2015 р. в сумі 23,49 грн. Зазначені вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 110,00 грн. та пені в сумі 23,49 грн. позивач пред'явив у даному позові.

Спірні правовідносини сторін врегульовані договором банківського рахунка.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За умовами п. 2.4.7 договору банківського рахунка № 23655 від 07.08.2013 р. клієнт зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за надані банком послуги відповідно до тарифів, а також компенсувати витрати банку у разі, якщо дії при виконанні доручення клієнта пов'язані з витратами, які не передбачені тарифами банку.

У пунктах 3.2, 3.3 договору банківського рахунка сторони погодили, що відповідно до статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» клієнт доручає банку списувати з рахунка плату за надані банком послуги в розмірі, визначеному в Тарифах, а також неустойку та збитки, передбачені договором або чинним законодавством України. У разі неможливості здійснення розрахунків в порядку, встановленому пунктом 3.2 цього договору, клієнт розраховується з банком за надані послуги готівкою або через здійснення переказу на користь банку в строки, визначені у тарифах.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5 наданого Тарифного пакету за банківськими операціями і послугами для фізичних осіб-підприємців (додаток № 2 до протоколу Тарифного комітету АТ «Єврогазбанк» № 384 від 02.08.2012 р.) (надалі - Тарифи) нарахування щомісячних комісій банку здійснюється за період з 25 числа минулого місця по 24 число поточного місяця (включно).

Зокрема, під номером 1 у розділі ІV Тарифів передбачена сплата комісії за щомісячне розрахункове обслуговування рахунків в розмірі 10,00 грн. без ПДВ. Нарахування комісії проводиться за кожний рахунок (база нарахування) щомісячно при наявності операцій.

Із наданої банком виписки по рахунку клієнта ФОП ОСОБА_2 № НОМЕР_1 за період з 31.10.2013 р. по 30.09.2014 р. вбачаються щомісячні обороти по рахунку в сумі 10,00 грн. без зазначення призначення платежу (змісту операції) та формування вихідного залишку в загальній сумі 110,00 грн. станом на 30.09.2014 р. При цьому за цей період щомісячно переносилась на прострочення заборгованість по нарахуванню комісії за щомісячне розрахункове обслуговування з використанням системи клієнт-банк, починаючи з 25.09.2013 р. Інших оборотів по рахунку за вказаний період не було.

Отже, дана виписка свідчить про нарахування банком та перенесення на прострочення щомісячної комісії в сумі 10,00 грн., що за 11 місяців склала 110,00 грн. і пред'явлена банком до стягнення в даному позові. Однак суд зазначає, що за умовами Тарифів комісія нараховується лише в разі здійснення операцій за рахунком. Позивач всупереч вимог суду не надав доказів здійснення операцій за рахунком (перерахування коштів на цей рахунок та з цього рахунку на інші рахунки). Крім того, суд зауважує, що виписка надана банком по рахунку клієнта № НОМЕР_1, у той час як за договором банківського рахунка здійснюється обслуговування рахунка НОМЕР_1.

Ухвалою від 29.09.2015 р. суд зобов'язав позивача надати докази відкриття рахунку № НОМЕР_1, докази підключення системи клієнт-банк, відомості про рух коштів на рахунку та докази оплати за договором.

Доказів на підтвердження відкриття рахунка НОМЕР_1 не надано.

Пунктом 1.3 договору банківського рахунка обумовлено, що дія цього договору буде поширюватися також на будь-які інші поточні рахунки, що будуть відкриті банком клієнту в подальшому протягом строку дії цього договору, якщо інше не буде обумовлено банком та клієнтом при відкритті таких рахунків.

Позивачем не надано доказів відкриття рахунка № НОМЕР_1, по якому банком надана виписка, та відомостей про умови його обслуговування, зокрема, чи поширюються на даний рахунок умови договору банківського рахунка № 23655 від 07.08.2013 р.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за договором банківського рахунку №23655 від 07.08.2012р.

Стосовно нарахованої банком пені за прострочення сплати комісії суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.9 договору банківського рахунка передбачено, що за прострочення клієнтом розрахунків за послуги, що надаються банком, останній має право стягнути з клієнта пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період такого прострочення.

Оскільки позивачем не доведено правових підстав для нарахування комісії у спірному періоді та відповідно факт порушення зобов'язань з боку відповідача щодо її сплати, у стягненні пені суд відмовляє.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України розподіл судових витрат судом не здійснюється, оскільки при поданні позову позивач був звільнений від сплати судових витрат.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Повне рішення оформлено і підписано 16.11.2015 р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.