РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015Справа №910/25817/15

За позовом Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями, "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна"

до Страхового товариства з додатковою відповідальністю "ГАРАНТІЯ" про стягнення 12 543,24 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями, "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Страхового товариства з додатковою відповідальністю "ГАРАНТІЯ" про стягнення 12543,24 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями, "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" на підставі договору добровільного страхування автотранспорту №CAS0020215 від 06.06.2013, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому позивачем, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Hyundai", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Страховому товаристві з додатковою відповідальністю "ГАРАНТІЯ", позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 12543,24 грн. в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі №910/25817/15, розгляд справи призначено на 22.10.2015.

15.10.2015 через канцелярію суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла витребувана судом інформація (супровідний лист № 7/2-28/28371 від 12.10.2015).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 розгляд справи №910/25817/15 відкладено на 12.11.2015.

12.11.2015 через канцелярію суду від позивача надійшли документи по справі.

Представник позивача в судове засідання 12.11.2015 не з'явився.

Представник відповідача в судове засідання 12.11.2015 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2015, яку було надіслано на юридичну адресу відповідача та повернуто поштовим відділенням зв'язку на адресу суду.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 12.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.06.2013 між Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями, "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" (далі - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вольво Україна" (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування автотранспорту №CAS0020215, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу марки "Volvo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до довідки № 9289781 про дорожньо-транспортну пригоду, 25.10.2013 по вул. Кулібіна, 6-А в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "Volvo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки "Hyundai", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.1. Правил дорожнього руху України.

Також, вина водія транспортного засобу марки "Hyundai", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 25.10.2013, підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2013 (справа №759/17020/13-п).

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2013 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2013 страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту №123-10-13 про визначення вартості матеріального збитку, складеного ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Volvo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 13499,44 грн.

Відповідно до рахунку №ВМКС000171 від 28.10.2013 та акту виконаних робіт №ВМКН000156 від 22.12.2013, складених ТОВ "Вікінг Моторс", вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Volvo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 13553,24 грн.

14.01.2014 позивач, відповідно до умов договору, на підставі страхового акту № від 13.01.2014 виплатив страхове відшкодування у розмірі 12543,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 000028190 від 14.01.2014.

28.11.2014 позивачем на адресу відповідача направлено заяву (вих. №R/L16103 від 26.11.2014) про виплату страхового відшкодування у порядку регресу в розмірі 12543,24 грн.

Відповідно до відомостей з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "Hyundai", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в Страховому товаристві з додатковою відповідальністю "ГАРАНТІЯ" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/1774970 (термін дії з 25.12.2012 по 24.12.2013).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 510,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Отже, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Volvo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "Hyundai", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована відповідачем, то останній взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу "Volvo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Volvo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача та здійснення позивачем витрат у розмірі 12543,24 грн. по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

При цьому, судом встановлено, що розмір страхового відшкодування визначався позивачем на підставі рахунку №ВМКС000171 від 28.10.2013 та акту виконаних робіт №ВМКН000156 від 22.12.2013, складених ТОВ "Вікінг Моторс".

Однак, Законом України "Про страхування" та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки такий звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Вищевикладена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14 (№3-50гс15), постановах Вищого господарського суду від 21.01.2014 у справі №910/11450/13, від 30.07.2013 у справі №910/3655/13.

Таким чином, визначення позивачем розміру страхового відшкодування на підставі рахунку №ВМКС000171 від 28.10.2013 та акту виконаних робіт №ВМКН000156 від 22.12.2013 є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом №АЕ/1774970 встановлено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн., а безумовна франшиза становить 510,00 грн.

Позивачем, при розрахунку позовних вимог, не здійснено вирахування франшизи у розмірі 510,00 грн., а тому розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача, складає 12033,24 грн. (12543,24 грн. - 510,00 грн.).

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, з огляду на часткову обґрунтованість позову, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями, "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" до Страхового товариства з додатковою відповідальністю "ГАРАНТІЯ" частково у розмірі 12033,24 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається, зокрема, у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674-VI (у редакції чинній на час подання позову), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014, № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн. 00 коп.

Позивачем заявлено до стягнення 12543,24 грн., а тому сума судового збору мала складати 1218,00 грн. Згідно із платіжним дорученням №000038502 від 28.07.2015 за подання позову позивач сплатив 1827,00 грн. судового збору, а відтак, розмір судового збору, що підлягає поверненню складає 609,00 грн.

Однак, суд звертає увагу позивача, що положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Враховуючи те, що відповідне клопотання позивачем не заявлено, то повернення судового збору у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог, наразі, не здійснюється. Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись з відповідним клопотанням у відповідності до положень ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" (04070, м. Київ, вулиця Костянтинівська, будинок 56, офіс 13; ) на користь Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К"Ю БІ І Україна" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8; ) страхове відшкодування у розмірі 12033,24 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1168,48 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 17.11.2015 р.

Суддя С.О. Турчин