номер провадження справи 6/157/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Запоріжжя

16.11.2015 Справа № 908/5360/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПРИВАТБАНК" (вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49094; адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпропетровськ, 49027)

До Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

Про стягнення 42 232 грн. 34 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: Суберляк Д.В. - довіреність № 4007-О від 31.10.2012р.

Від відповідача: ОСОБА_3 - ордер на надання правової допомоги № 012505 від 16.11.2015р.; Витяг з договору про надання правової допомоги від 02.11.2015р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПРИВАТБАНК" м. Дніпропетровськ до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 с. Охрімівка Якимівського району Запорізької області, про стягнення 42 232 грн. 34 коп., суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з відповідача, на підставі договору банківського обслуговування б/н від 12.04.2011 року, укладеного сторонами внаслідок приєднання відповідача 04.01.2012 року через мережу Інтернет до „Умов та правил надання банківських послуг" та тарифів банку, заборгованість за кредитом в сумі 19 391 грн. 93 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 6 244 грн. 20 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 6 620 грн. 50 коп. та заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1 047 грн. 18 коп.

Позивач надавав письмові пояснення від 02.11.2015 року, які залучені до матеріалів справи.

Розгляд справи відкладався.

16.11.2015 року розгляд справи продовжений та прийнято ухвалу.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказав наступне: Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому стверджує, що відповідач 14.04.2011 року приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, що розміщені на сторінці інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування від 14.04.2011 року. Відповідач стверджує, що ніколи не заходив на сайт вказаній в позовній заяві, ні до яких договорів не приєднувався, на сайті не реєструвався, систему клієнт банк не встановлював, не активував та нею не користувався. Для того, що до чогось приєднатись потрібно по-перше зареєструватись, що б система розпізнавала саме відповідача за логіном та паролем. Ніякої заяви від 14.04.2011 року відповідач стверджує не складав та не надавав банку ні в паперовому ні в електронному вигляді, електронний підпис на цю заяву не накладав, так як ніколи електронний підпис не оформлював. Ніяких грошей від банку відповідач не просив, не отримував, з рахунку не знімав, та не переказував гроші отримані від банку іншим особам. По перше зазначає відповідач: щодо «доказів» наданих позивачем: відповідно до ст. 32 ГПК України доказами є фактичні дані, які встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками експертиз та поясненнями представників сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 33 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, позивач повинен довести у першу чергу, що ми домовились укласти будь який договір у електронній формі, зокрема, договір кредитного ліміту, -таких доказів не надано. Позивач повинен довести, що між ним та відповідачем був укладений договір кредитного ліміту - таких доказів не надано. Позивач повинен довести, що він у будь який формі передав відповідачу 37 000 грн., а відповідач їх завчасно не повернув та тепер винен решту 20 000 грн., та відсотки - таких доказів не надано, те, що надано суду це роздруківки та таблиці які складено особисто позивачем і не містять фактичних даних, що ці роздруківки та таблиці відповідач узгодив у будь який формі. З таким же успіхом, зазначає відповідач, він міг би скласти відповідні таблиці та розрахунки з яких би вбачалась, що це банк отримав від відповідача кредит та не повернув його. Крім того, позивач виказує свою неповагу суду та відповідачу і надає копії документів, які виконані таким маленьким розміром, нібито за мету ставить унеможливлення їх вивчення. Так свої позовні вимоги позивач підтверджує: 1. Документами, які підтверджують його статус юридичної особи. 2. Аркушем паперу формату А4 та якому міститься тест заяви виконаної від імені відповідача. 3.Копіями витягів із загальних умов роботи банку з клієнтами та тарифи, які при цьому використовуються - вказані копії не містять фактичних даних, про те, що відповідач знайомився з цими документами та приєднався до них. 4.Копією довідки від 16.09.2015 року підписаної головним бухгалтером ОСОБА_4 про встановлення клієнту ОСОБА_1 Вказана довідка також не доказує існування між сторонами по справі договірних відносин і не містить фактичних даних, встановлення кредитного ліміту відбулося на прохання відповідача або за його згодою, та містять даних про те, що він мав доступ до встановлених кредитних лімітів. Крім того, ця довідка суперечить розрахунку заборгованості, який далі надає позивач. 5. Розрахунок заборгованості: (також виконано шрифтом, який унеможливлює його ретельне вивчення , що на погляд відповідача зроблено, щоб суд не вникав в цей документ, який не містить фактичних даних про те, що гроші поступали на рахунок відповідача, що це було зроблено на його прохання або за його згодою. Крім того, як вже вказувалось розрахунок суперечить довідці від 16.09.2015 року з якої вбачається, що вперше кредитний ліміт було встановлено відповідачу в розмірі 10000 грн. 14.04.2011 року, а відповідно до розрахунку поточна заборгованість виникла 27.12.2012 року в розмірі 392 грн. (рядок 3) та у подальшому збільшувалась до 02.04.2013 року до 30 000 грн., які я нібито погасив 17.04.2013 року - і так декілька разів по розрахунку. Відповідач стверджує, що ніякими коштами банку не користувався та відповідно не повертав їх. Підприємницькою діяльністю відповідач стверджує фактично не займається вже три роки про що свідчать довідки податкової про подані декларації. Коли в 2014 році відповідачу стало відомо про те, що невідома особа скористалась, відкритим на його ім'я банківським рахунком для привласнення грошей банку він одразу звернувся - 24.11.2014 року до правоохоронних органів із заявою про заволодіння невідомими особами коштами банку, відповідач підкреслює що коштами банку, а не коштами відповідача. З цього приводу до єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч.2 ст.191 КК України № 0001492, що підтверджується відповіддю на запит адвоката відповідача від 05.11.2015 року. Усно відповідачу повідомили, що кримінальне провадження наразі перебуває в слідчому управлінні УМВС України в Запорізькій області. Відповідач вважає, якщо б привласнили належні гроші відповідача, то дій крадіїв були б кваліфіковані за ст.185 КК України, а кваліфікація дій по ст.191 КК України свідчить про привласнення коштів банку. 10.11.2015 року адвокат відповідача звернувся з відповідним запитом до начальника слідчого управління УМВС України в Запорізькій області, але станом на 11.11.2015 року відповіді не отримав. Крім того, отримавши від позивача копію позовної заяви, та усвідомлюючи, що відповідача змушують відповідати за привласнення грошей банку невідомою особою відповідач направив банку листа з вимогою надати йому пояснення, чому гроші стягуються з відповідача, якщо їх поцупила працівник байку. На лист відповідач отримав відписку, що йому необхідно зачекати. До цього часу остаточної відповіді я не отримав. Щодо інших вимог суду викладених в ухвалах від 16.10.2015 року та 02.11.2015 року. Відповідач повідомляє, що його представник не міг з'явитись в судове засідання 02.11.2015 року, так як відповідач не мав можливості завчасно укласти зі своїм представником договір через те, що частина документів, які додані до позову не були вивчені відповідачем тривалий час через занадто маленький розмір літер, якими вони викладені. На виконання ухвали суду від 02.11.2015 року відповідач звернувся до Якимівського відділення ПАТ «КБ Приватбанк», що розташоване в смт. Якимівка, вул.Леніна, буд. 99 та намагався отримати додаткову інформацію, але працівник банку - ОСОБА_5 категорично відмовився брати від відповідача будь які заяви та підписувати акти звірки. Правове обґрунтування заперечень проти пред'явленого позову зводиться до наступного: Відповідно до ст.173 ГК України Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Відповідно до ч.1-3 ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. 2. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. 3. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Відповідно до ч.1 ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Будь якого договору у будь якій формі, а тим більше у формі передбаченої діючим законодавством відповідач вказує, що з позивачем не укладав, гроші не отримував, таким чином і ніякого зобов'язання у відповідача перед позивачем не виникло.

У судовому засіданні 16.11.2015 року відповідач надав суду клопотання, в якому просить суд зупинити провадження по справі № 908/5360/15 до прийняття процесуального рішення по кримінальному провадженні № 0001492 за ч. 2 ст. 191 Кримінального кодексу України, яке перебуває в провадженні в Якимівському РВ ГУМВС України в Запорізькій області.

В судовому засіданні 16.11.2015 року знайшли підтвердження обставини, що в провадженні слідчого відділення Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001492 за заявою ОСОБА_1 (Лист Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області № 31/13844 від 05.11.2015р.).

У зв'язку з тим, що позивач вказав та надав суду документальне підтвердження, а саме Опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 11.06.2015 року, в перечні якого під пунктом 38 значиться кредитна справа (юридична справа) ПП ОСОБА_1, яка складається з 13-ти аркушів щодо відкриття рахунку № НОМЕР_1, суд не може призначити судову експертизу по справі, оскільки для цього потрібні саме оригінали документів кредитної справи.

Крім того, в матеріалах справи знаходяться докази того, що не тільки ОСОБА_1 звернувся з заявою про відкриття кримінального провадження, а значна кількість потерпілих осіб.

Таким чином на теперішній час вирішити спір не вважається можливим до закінчення досудового розслідування і прийняття судового рішення.

За таких обставин, господарський суд Запорізької області, відповідно до ст. 79 ГПК України, зупиняє провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 22, 79, 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Матеріали справи направити Якимівському РВ ГУМВС України в Запорізькій області (вул. Пушкіна, 21, смт. Якимівка Запорізької області, 72503).

Провадження у справі № 908/5360/15 зупинити до закінчення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001492.

Зобов'язати сторін та Якимівський РВ ГУМВС України в Запорізькій області повідомити господарський суд Запорізької області і підтвердити документально про результати досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001492.

Копію ухвали направити сторонам по справі та Якимівському РВ ГУМВС України в Запорізькій області (вул. Пушкіна, буд. 21, смт. Якимівка запорізької області, 72503).

Ухвала підписана: 16.11.2015р.

Суддя Л.С. Місюра