КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Справа№ 910/17906/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Рудченка С.Г.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання: Білецький Л.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Степаненко Р.О. (дов. №б/н від 23.07.2015 року);

від відповідача - Кучерявий Д.В. (дов. №02-36/2329 від 09.09.2015 року);

від третьої особи - не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 року

у справі № 910/17906/15 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Проект-А", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство „Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн", м. Київ

про стягнення 18 597 583, 44 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Проект-А" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство „Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" про стягнення 18 597 583, 44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 року порушено провадження у справі №910/17906/15.

27.07.2015 року від позивача надійшло клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми позову (18597583,44 грн.) на кошти відповідача.

Клопотання мотивоване тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 року у справі №910/17906/15 накладено арешт на грошові кошти у межах суми позову у розмірі 18 597 583,44 грн., які належать Публічному акціонерному товариству „Укрсоцбанк".

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність та невідповідність висновків обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 року колегією суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів ЧорноїЛ.В. та Кропивної Л.В. прийнято вказану апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 09.09.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 року колегією суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів ЧорноїЛ.В. та Кропивної Л.В. розгляд справи відкладено на 23.09.2015 року.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 року №09-52/1197/15 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) у справі Смірнової Л.Г. на лікарняному, відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/17906/15.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" у справі №910/17906/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2015 року колегією суддів у складі головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І. прийнято вказану апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 06.10.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року було задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду справи та відкладено розгляд справи на 20.10.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 року розгляд справи №910/17906/15 відкладено на 23.10.2015 року.

23.10.2015 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Отрюха Б.В. у відпустці, відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50, підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова Компанія "Нова Лайт" передано на розгляд головуючому судді Агриковій О.В., судді Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 року прийнято справу №910/17906/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 року до провадження у визначеному складі суддів та призначено розгляд справи на 10.11.2015 року.

10.11.2015 року через загальний відділ канцелярії від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.07.2015 року у справі №910/17906/15 на 25.11.2015 року.

В судове засідання, призначене на 25.11.2015 року, з'явились представники позивача та відповідача, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, представник позивача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, причини неявки суд не повідомив.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.07.2015 року про вжиття заходів про вжиття заходів забезпечення позову, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника третьої особи.

Згідно з ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що позивач звернувся за захистом порушених прав до суду з позовом про відшкодування витрат, здійснених на поліпшення, які не можуть бути відокремлені від майна у сумі 18 597 583,44 грн.

Зважаючи на наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, на думку позивача, останній звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що задовольняючи клопотання позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість вказаного клопотання. Вирішуючи питання наявності обставин, які свідчать про можливість утруднення виконання рішення, місцевий суд виходив з офіційної фінансової звітності відповідача щодо наявності збитків від його діяльності у поточному році у розмірі грн. Враховуючи, що розгляд справи пов'язаний з проведенням експертних досліджень, які впливають на його тривалість, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо обґрунтованості припущень стосовно ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позову при наявності даної тенденції збитковості відповідача.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності підстав, які дають можливість припускати, що грошові кошти, наявні на рахунках відповідача, на момент пред'явлення позову у даній справі можуть зникнути або зменшитись, що призведе до неможливості виконання рішення, прийнятого за результатами розгляду справи, враховуючи наступне.

Відповідно до приписів статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (абзац 3 пункт 1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Пунктом 3 вказаної постанови визначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Факт наявності визначених обставин має підтверджуватись певними доказами у відповідності до положень ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Колегією суддів встановлено, що в обґрунтування клопотання про забезпечення позову, позивачем до суду першої інстанції було надано роздруківки публікацій Інтернет видань Форум від 14.07.2015 року, Обозреватель від 14.07.2015 року, Еспресо від 14.07.2015 року, Голос.UA від 14.07.2015 року, Главное від 14.07.2015 року, Газета.ua від 14.07.2015 року, UA INFO від 14.07.2015 року, Kyiv.Press від 14.07.2015 року, Главком від 14.07.2015 року, які підтверджують скрутне фінансове становище відповідача.

Посилання апелянта на те, що вказані роздруківки не є належними доказами в розумінні ст.ст. 32-35 Господарського процесуального кодексу України відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Стаття 1 Закону України «Про інформацію» містить визначення документа, за яким документ - це матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Стаття 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» містить дефініцію електронного документу, де електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Також, ч. 4 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» вказує, що візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

На підставі аналізу вищезазначених норм, сторінка в мережі Інтернет може вважатися матеріальним носієм, що містить інформацію, і функціями якої є збереження та передання інформації, а як наслідок - і документом.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи (п.2.5. Постанови Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Враховуючи викладене, матеріали (роздруківки) з мережі Інтернет, є належними письмовими доказами, оскільки за своєю суттю веб-сторінки в мережі Інтернет є оцифрованими матеріалами, які засоби масової інформації оприлюднюють як в письмовій, так і в електронній формі, та які містять відповідно фактичні дані про наявність обставин, на яких ґрунтуються твердження позивача про скрутне становище ПАТ «Укрсоцбанк».

В свою чергу, апеляційний суд зазначає, що відповідачем не надано інших доказів, які б спростовували інформацію, викладену у роздруківках публікації Інтернет.

Враховуючи належність та допустимість наданих позивачем доказів, колегія суддів зазначає, що з аналізу звіту про фінансовий стан банку слідує, що активним операціям банку притаманний високий кредитний ризик. Сума сформованих резервів під знецінення кредитів за друге півріччя 2015 року збільшилась майже на 9,8 млрд. грн., в той час як сума виданих кредитів збільшилась на 7,4 млрд. грн., що свідчить про те, що у Банку виросла негативно класифікована кредитна заборгованість. Сума сформованих резервів станом на 01.07.2015 року дорівнює 22 млрд. грн., та складає 42% від кредитного портфелю банку, що дає підстави вважати, що операції з кредитування становлять загрозу для ліквідності і платоспроможності банку.

Також, колегія суддів звертає увагу на ріст адміністративних та інших витрат, які незважаючи на негативну тенденцію у діяльності банку, збільшилися у порівнянні з аналогічним періодом минулого року на 1,3 млрд. гривень.

Таким чином, фінансовий результат відповідача за ІІ півріччя 2015 року складають збитки у сумі 10,7 млрд. грн., що перевищує статутний капітал банку.

Зазначене узгоджується з інформацією з видання інформагенства "Українські новини", відповідно до якого січень-червень 2015 року ПАТ "Укрсоцбанк" завершив зі збитками в 8,3 млрд. грн.

Враховуючи викладене, апеляційна інстанція погоджується з висновком місцевого суду про те, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову, може зникнути або може бути обтяжене правами третіх осіб, що при відсутності у відповідача іншого джерела отримання грошових коштів, зробить неможливим виконання рішення про стягнення грошових коштів та призведе до неповоротної втрати грошових коштів позивачем.

Вжиття судом заходів до забезпечення позову значно знизить ризик можливого невиконання рішення суду та дійсно сприятиме належному захисту прав позивача у разі задоволення позову.

Оскільки, позовні вимоги мають майновий характер та їх розмір достатньо суттєвий, враховуючи обґрунтованість доводів позивача стосовно того, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, з урахуванням вимог ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України щодо визначених Законом підстав та заходів до забезпечення позову, а також заявленого позивачем предмету і підстав позову у даній справі, їх співвідносності із видом забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано та законно задовольнив заяву позивача та застосував вищенаведені заходи забезпечення позову (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 27.01.2015 року по справі № 910/17366/14).

Доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновку суду першої інстанції про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 30.07.2015 року у справі №910/17906/15 підлягає залишенню без змін, оскільки відсутні підстави, які вказували б на порушення господарським судом міста Києва норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 року у справі №910/17906/15 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 року у справі №910/17906/15 залишити без змін.

3. Справу №910/17906/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді С.Г. Рудченко

М.Г. Чорногуз