РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Справа № 903/155/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Савченко Г.І.

суддя Павлюк І. Ю. ,

суддя Саврій В.А.

при секретарі судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

позивача - представник ОСОБА_1 (дов. б/н від 18.05.2015 року)

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 обласного центру зайнятості на рішення господарського суду Волинської області від 16.04.15 р.

у справі № 903/155/15 (суддя Філатова Світлана Тимофіївна )

за позовом ОСОБА_2 обласного центру зайнятості

до Товариства з додатковою відповідальністю "Довірче товариство - Перша ОСОБА_2 фінансово-будівельна компанія "Траст-Інвест-Буд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 фінансова інспекція України у Волинській області

про стягнення 210272,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 обласний центр зайнятості звернувся з позовом до Довірчого товариства - товариства з додатковою відповідальністю Першої ОСОБА_2 фінансово-будівельної компанії "Транст-Інвест-Буд" про стягнення 210272,84 грн. збитків внаслідок завищення вартості виконаних робіт з будівництва Рожищенського районного центру зайнятості.

Рішенням господарського суду Волинської області від 16.04.2015 р. у справі №903/155/15 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 обласного центру зайнятості до Товариства з додатковою відповідальністю "Довірче товариство - Перша ОСОБА_2 фінансово-будівельна компанія "Траст-Інвест-Буд" про стягнення 210272,84 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач ОСОБА_2 обласний центр зайнятості подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Вважає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення було залишено поза увагою Акт ревізії фінансово-господарської діяльності ОСОБА_2 обласного центру зайнятості від 17.01.2012 р. №040-24/001, а також приписи ч. 2-3 ст. 1212 ЦК України.

Відповідач та третя особа відзивів на апеляційну скаргу не подали.

У судових засіданнях представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у ній. Просять апеляційну скаргу задоволити, а оскаржене рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Відповідач та третя особа не забезпечили явку повноважних представників у судове засідання 24.11.2015 р., хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с. 71-72, т. 3).

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов'язковою, додаткові докази судом не витребовувалися, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті без участі представників відповідача та третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 року у справі №903/155/15 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 року провадження у справі було зупинено до закінчення проведення судової експертизи та отримання висновку судового експерта.

30.09.2015 р. на адресу суду для відома надійшло повідомлення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 25.09.2015 р. за №5116, з якого вбачається, що вартість судової будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 06.07.2015 р. у справі №903/155/15 складає 22176,00 грн. Сторонам надіслано рахунки №994 та №995 від 25.09.2015 р. та повідомлено, що у випадку відсутності оплати експертизи протягом 45 днів з дня відправлення рахунків відповідно до п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. №53/5 матеріали справи будуть повернуті без виконання ухвали суду (а.с. 63, т.3).

Позивач листом від 26.10.2015 р. за вих. №3744/04-20 повідомив про відсутність коштів для оплати судової експертизи (а.с. 65, т. 3).

06.11.2015 р. на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшов лист Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за №5805 від 02.11.2015 р. та матеріали справи №903/155/15 без виконання ухвали суду від 06.07.2015 р. у зв'язку із неоплатою судової експертизи.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №4 " Про деякі питання практики призначення судової експертизи" витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Аналогічним чином суд має діяти в разі повернення матеріалів справи з експертної установи через несплату вартості експертизи.

Враховуючи наведене, колегія суддів розглядає справу на підставі наявних доказів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.07.2008 р. між Довірчим товариством-товариством з додатковою відповідальністю Перша ОСОБА_2 фінансово-будівельна компанія "Траст-Інвест-Буд" (генпідрядник) та ОСОБА_2 обласним центром зайнятості (замовник) укладено договір підряду на виконання робіт на обєкті будівництва "Рожищенський районний центр зайнятості" №92 (договір укладений на підставі відкритих торгів, акцепту тендерної пропозиції), згідно з умовами якого замовник доручив, а підрядник взяв на себе зобовязання виконати роботу по будівництву Рожищенського районного центру зайнятості за адресою м. Рожище, вул. Кондратюка та здати обєкт в експлуатацію в строк, визначений договором (а.с. 55-62, т.1).

Згідно п. 1.2 договору склад та обсяги робіт, що є предметом договору, визначаються на підставі проектно-кошторисної документації, виготовленої проектно-вишукувальним інститутом "Волиньагропроект" в 2007 році, проект будівництва виготовлений проектно-вишукувальним інститутом "Волиньагропроект" та затверджений в цінах станом на 17.04.2007р. ОСОБА_3 центром зайнятості.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 договору генпідрядник розпочинає виконання робіт протягом 7 календарних днів з дня виконання замовником зобовязань щодо надання будівельного майданчика (фронту робіт), передачі проектно-кошторисної документації, передачі дозвільної документації, відкриття фінансування, сплати авансу і завершить виконання робіт протягом 5,5 місяців з дня початку виконання робіт. Початок виконання робіт оформляється двостороннім актом, завершення виконання актом державної комісії про прийняття обєкта в експлуатацію.

Договірна ціна робіт визначена на основі зведеного кошторису, затвердженого в цінах станом на 17.04.2007р. та відповідає ціні, зазначеній у тендерній пропозиції переможця і становить 3002190,00грн. (додаток №1) (а.с. 81, т.2). Договірна ціна є приблизною (динамічною) (п.п. 4.1, 4.2 договору).

Перегляд договірної ціни обґрунтовується розрахунками та оформляється сторонами шляхом підписання додаткової угоди до договору, яка є його невідємною частиною (п. 4.9 договору).

У п. 14.1 договору сторони передбачили, що замовник зобовязаний забезпечувати фінансування робіт, доручених для виконання генпідряднику, відповідно до плану фінансування на поточний рік (роки період будівництва). План фінансування складається з урахуванням коштів, запланованих у бюджеті замовника. Обсяг коштів на фінансування робіт 2008 року становить 2852,00 тис. грн., 2009 р. 150,19 тис. грн. План виконання робіт визначено в додатку №3 відповідно до обсягів фінансування (додаток №2), які є невідємною частиною договору (а.с. 82-83, т.2).

Додатковою угодою №1 від 24.01.2009 р. сторони п. 19.1 договору виклали в наступній редакції: "Договір вступає в дію з дня предявлення генпідрядником договору банківської гарантії, яка є невідємною частиною договору і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань, але у будь-якому разі до 30.06.2009р." (а.с. 84, т.2).

Додатковою угодою №2 від 05.03.2009р. сторони змінили п.п. 4.1, 14.1 договору, виклавши їх в наступній редакції: "4.1. Договірна ціна робіт, виконання яких доручається генпідряднику, визначена на основі зведеного кошторису, затвердженого в цінах станом на 07.02.2009р. і становить 4940,514 тис. грн.

14.1. Замовник зобов'язаний забезпечувати фінансування робіт, доручених для виконання генпідряднику, відповідно до плану фінансування на поточний рік (роки-період будівництва). План фінансування складається з урахуванням коштів, запланованих у бюджеті замовника. Обсяг коштів на фінансування робіт 2008 року становить 1610,9016 тис. грн., 2009р. - 3329,61240 тис. грн. (додатки №№ 2, 3 до додаткової угоди) (а.с. 88-91, т.2).

Додатковою угодою №3 від 30.06.2009р. сторони п. 19.1 договору виклали в наступній редакції: "Договір вступає в дію з дня предявлення генпідрядником договору банківської гарантії, яка є невідємною частиною договору і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань, але у будь-якому разі до 30.08.2009р." (а.с. 92, т.2).

Додатковою угодою №4 від 27.07.2009р. сторони змінили п.п. 4.1, 14.1 договору, виклавши їх в наступній редакції: "4.1. Договірна ціна робіт, виконання яких доручається генпідряднику, визначена на основі зведеного кошторису, затвердженого в цінах станом на 07.02.2009р. і становить 7633150,00грн.

14.1. Замовник зобов'язаний забезпечувати фінансування робіт, доручених для виконання генпідряднику, відповідно до плану фінансування на поточний рік (роки-період будівництва). План фінансування складається з урахуванням коштів, запланованих у бюджеті замовника. Обсяг коштів на фінансування робіт 2008 року становить 1610,9016 тис. грн., 2009р. 6022248,00 тис. грн. (додатки №№ 2, 3 до додаткової угоди) (а.с. 95, т.2).

Додатковими угодами №5 від 31.08.2009 р., №6 від 29.10.2009 р., №7 від 30.12.2009 р. сторони змінювали кінцевий строк виконання зобовязання сторонами, зокрема, він був визначений до 30.04.2010 р. (а.с. 100-106, т.2).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Позивач, згідно з умовами договору, виконав роботи на загальну суму 7452783,59 грн., що підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних будівельних робіт жовтень-грудень 2008р., січень-грудень 2009р., січень-червень 2010р. (а.с. 165-362, т.2).

Розрахунки за виконані роботи проведені в повному обсязі, що не заперечується сторонами.

Обєкт здано в експлуатацію в грудні 2009 р. Інспекцією державного архітектурного-будівельного контролю у Волинській області проведено перевірку та видано свідоцтво від 18.12.2009р. №03000643 про відповідність збудованого обєкту проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

В жовтні 2010 р. ОСОБА_3 фінансовою інспекцією у Волинській області за зверненням УСБУ у Волинській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ОСОБА_2 обласного центру зайнятості по будівництву Рожищенського РЦЗ за період з 01.01.2008р. по 31.08.2010р., про що складено акт №940-13/42 від 08.10.2010 р. (а.с. 142-160, т.1).

Як вбачається з акту, в ході ревізії проведено контрольні обміри виконаних робіт по обєкту будівництва "Рожищенський районний центр зайнятості" за участю головного контролера-ревізора з питань будівництва КРВ в м. Луцьку і Луцькому районі ОСОБА_4, представника замовника начальника відділу капітального будівництва ОСОБА_2 обласного центру зайнятості ОСОБА_5 та представника підрядника ОСОБА_6, якими встановлено завищення вартості виконаних робіт , вказаних в актах ф.КБ-2в за жовтень 2008 р., січень 2009 р., березень 2009 р., липень 2009 р., вересень 2009р. та червень 2010 р., внаслідок чого ОСОБА_2 обласному центру зайнятості завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 44792,64грн. При цьому, в ході ревізії забезпечено відшкодування завищеної вартості робіт на загальну суму 44066,13 грн.

В січні 2012 р. ОСОБА_3 фінансовою інспекцією у Волинській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ОСОБА_2 обласного центру зайнятості за період з 01.01.2009р. по 01.10.2011р., про що складено акт №040-24/001 від 17.01.2012 р. (а.с. 7-44, т.2).

Зазначеним актом зафіксовано завищення відповідачем вартості виконаних робіт та ціни матеріальних ресурсів на загальну суму 210272,84 грн., а саме: виконання робіт у 2008 році, які не передбачені проектною документацію, зокрема: мурування зовнішніх стін із цегли керамічної із теплоізоляцією із плит пінополістиролу із облицюванням лицьовою цеглою, мурування зовнішніх стін товщиною 380 мм. із цегли керамічної із облицюванням лицьовою цеглою тощо.

В акті ревізії вказано, що відповідні зміни були внесені в лютому 2009 року, на підставі яких укладено додаткову угоду на виконання будівельних робіт від 05.03.2009 року № 2 до договору підряду на виконання робіт на об'єкті будівництва „Рожищенський районний центр зайнятості від 17.07.2008р. № 92, згідно якої договірна ціна становить 4940514,00 гривень.

При перевірці інших супутніх витрат, включених підрядною організацією в акти виконаних робіт ф.КБ-2в, зокрема, на проведення доплат працівникам у звязку із втратами часу на проїзд від місця розміщення будівельно-монтажної організації до обєкту будівництва і назад, встановлено, що дані кошти були враховані із порушенням п.1.3 "Методичних рекомендацій з визначення коштів на доплати працівникам у зв'язку із втратами часу на проїзді при перевезенні їх від місця розміщення будівельної організації (збірного пункту) до обєкту будівництва і назад", затверджених наказом Держбуду України від 05.07.2005р. №106, а саме: дані кошти не враховані ВОЦЗ в інвесторському кошторисному розрахунку, чим порушено п.3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000 (із змінами).

23.02.2012 р. ОСОБА_3 фінансова інспекція у Волинській області надіслала на адресу позивача ОСОБА_2 обласного центру зайнятості вимогу №03-040-14-14/1603 "Про усунення порушень", в якій на підставі п. 7 ст. 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" вимагала провести претензійно-позовну роботу з ОСОБА_2 фінансово-будівельною компанією "Транст-Інвест-Буд" та вжити заходів щодо відшкодування завищеної вартості виконаних робіт з будівництва Рожищенського районного центру зайнятості в сумі 210272,84 грн. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України (а.с. 53-54, т.1).

Постановою ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 07 липня 2012 р. у справі №2а-0370/1686/12, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2013 р., за позовом ОСОБА_2 обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Державної фінансової інспекції у Волинській області про визнання частково протиправною та скасування письмової вимоги від 23.02.2012р. № 03-040-14-14/1603 "Про усунення порушень", в задоволенні позову відмовлено (а.с. 19-28, 35-40, т.1).

Постановою ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 27.06.2013 р. у справі №2а/0370/1761/12, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013 р., за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області до ОСОБА_2 обласного центру зайнятості про зобов'язання виконати законні вимоги, адміністративний позов задоволено (а.с. 29-34, 41-43, т.1).

27.12.2013 р. ОСОБА_2 обласний центр зайнятості надіслав відповідачу претензію на суму 210272,84 грн., яка залишена без задоволення (а.с. 44-47, т.1).

Наведене вище обумовило звернення ОСОБА_2 обласного центру зайнятості до суду.

Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача на користь позивача збитків в сумі 210272,84грн. внаслідок завищення вартості будівельних робіт, яке встановлено актом ревізії від 17.01.2012 р. при перевірці будівництва Рожищенського РЦЗ по договору підряду від 17.07.2008 р. за період з 01.01.2009 р. по 01.10.2011 р.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Згідно приписів ст. 877 ЦК України, підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною (ч.4 ст. 882 ЦК України).

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виконані роботи прийняті, будь яких недоліків чи зауважень з приводу виконаних робіт, вартості виконаних робіт та кошторисного розрахунку, не заявлялось.

Відповідно до ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

За невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку ст. 623 ЦК України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідальність за порушення зобовязання у вигляді відшкодування збитків настає за наявності таких умов: протиправної дії чи бездіяльності особи; заподіяння збитків в результаті такої дії чи бездіяльності особи; причинного звязку між протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками; вини боржника.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення. За відсутністю хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Такою ж є правова позиція Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 20 червня 2011 року у справі №3-56гс11).

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Зважаючи на зміст позовних вимог, предметом доказування в даній справі є встановлення наявності або відсутності факту порушення відповідачем виконання зобовязань за договором підряду від 17.07.2008 р., розмір збитків та причинно-наслідковий зв'язок.

На думку колегії суддів, позивачем факт протиправності дій відповідача належними доказами не доведено.

Так, на підтвердження факту нанесення збитків в розмірі 210272,84грн., позивач наводить акт ревізії державної фінансової інспекції від 17.01.2012 р.

Разом з тим, згідно зі ст. 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" законні вимоги службових осіб державної фінансової інспекції є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується. Довідка державної фінансової інспекції чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Акт ревізії і зазначені в ньому відомості та вимога про усунення недоліків за своєю правовою природою не можуть бути безумовним доказом наявності фактів, які в силу норми ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування. Акт ревізії не являється первинним документом бухгалтерського обліку та фінансової звітності, він лише фіксує можливі фінансові порушення і не є належним доказом порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Вищевказаний акт та вимога не змінює, не припиняє частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт, оскільки виявлення будь-яких порушень в діяльності позивача за спірний період не свідчить про зміну правовідносин між ним та відповідачем, що виникли саме на підставі укладеного та виконаного договору.

Таким чином, акт ревізії державної фінансової інспекції від 17.01.2012 р. не є належним доказом на підтвердження порушення відповідачем зобов'язань за договором і завдання позивачеві збитків.

Такою ж є правова позиція Вищого господарського суду України (постанови Вищого господарського суду України від 07.10.2015р. у справі №908/5454/14, від 29.09.2015р. у справі №910/3716/15-г, від 28.04.2015р. у справі №922/553/14).

Посилання позивача на той факт, що збитки в сумі 210272,84 грн. заподіяні внаслідок прийняття робіт до зміни договірної ціни та включення витрат у звязку із втратою часу на проїзд, колегією суддів оцінюються критично, оскільки зміни в договір та кошторис внесені з ініціативи замовника, а порушення порядку внесення змін допущені саме працівниками замовника-позивача, що знайшло відображення як в двох актах ревізії КРУ, так і в рішеннях судів.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. У 2010р. КРУ в м. Луцьку і Луцькому районі вже проведено перевірку будівництва Рожищенського РЦЗ за період з 01.01.2008 р. по 31.08.2010 р. (акт перевірки №940-13/42 від 08.10.2010р.). В ході ревізії було проведено контрольні обміри виконаних робіт по обєкту будівництва "Рожищенський районний центр зайнятості" за участю представників замовника і підрядника та встановлено завищення вартості виконаних робіт, вказаних в актах ф.КБ-2в за жовтень 2008р., січень 2009р., березень 2009р., липень 2009р., вересень 2009р. та червень 2010р. на суму 44792,64грн., яку було відшкодовано.

Позивач стверджує завищення обсягу робіт по актах виконаних робіт за жовтень-листопад 2008р. при тому, що договірна ціна на 2008р. згідно первісного кошторису становить 3002190,00грн., фактично виконано робіт станом на 01.01.2009р. на суму 1610901,60грн. відповідно до обсягу фінансування і саме обсяг виконаних робіт по облаштуванню облицювальною цеглою спричинив внесення змін до договірної ціни 20.02.2009 р.

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, розрахунок збитків здійснювався шляхом арифметичного сумування вартості виконаних робіт по облицюванню лицьовою цеглою по актах 2008 р. при тому, що фактичні обсяги робіт перевірені під час ревізії в 2010 р., виконання робіт по облицюванню цеглою в 2008р. погоджено замовником і виконано в межах затвердженої договірної ціни та прийнято без зауважень.

Спростовуючи твердження позивача щодо витрат на втрату часу на перевезення працівників по актах виконаних робіт за 2009 р., колегія суддів зауважує, що вказані витрати є складовою інших витрат і не перевищують суму, зазначену в графі 8 глави 9 зведеного кошторисного розрахунку, затвердженого 20.02.2009 р.

Питання, повязані з фактичним обсягом виконаних будівельних робіт та правильністю складання кошторису таких робіт і застосування розцінок за будівельні роботи потребують для свого розяснення спеціальних знань. Проте, позивач призначену судом будівельно-технічну експертизу не оплатив.

Статтею 204 ЦК України установлено презумпцію правомірності правочину: за приписами цієї норми правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Розрахунки між сторонами здійснювались згідно з укладеним договором підряду від 17.07.2008р. із врахуванням додаткових угод, який є чинним, недійсним не визнавався.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено наявності у діях відповідача складу правопорушення. Зокрема, не доведено факт протиправності поведінки відповідача з урахуванням того, що ціна робіт погоджена сторонами у договорі, який укладено між сторонами за результатами тендеру на підставі ціни та пропозиції, яка проходила перевірку з боку фахівців позивача та була акцептована тендерним комітетом, внесення змін до договору відбулось з ініціативи позивача, а порушення порядку внесення змін - з вини його працівників, що встановлено як двома актами ревізії КРУ, так і судовими рішеннями, акти приймання-передачі робіт підписані сторонами без зауважень, вартість фактично виконаних робіт не перевищує договірну.

Таким чином, доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду, визначених ст. 104 ГПК України, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101,103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 обласного центру зайнятості на рішення господарського суду Волинської області від 16.04.2015 р. у справі №903/155/15 залишити без задоволення. Рішення господарського суду Волинської області від 16.04.2015 р. у справі №903/155/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи №903/155/15 повернути до господарського суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Саврій В.А.