ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.11.15р. Справа № 904/8493/15

Суддя Юзіков С.Г., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство"

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

(Отримувач коштів - Відокремлений структурний підрозділ "Колійна машинна станція № 136")

про стягнення 1 914 350,41 грн. попередньої оплати за договором субпідряду

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. № 51/332 від 02.09.15р.

Відповідача - ОСОБА_2, дов. № 894 від 21.09.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 1 914 350,41 грн. попередньої оплати за договором субпідряду та штрафних санкцій, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині виконання робіт та повернення грошових коштів.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що Відповідач не відмовляється від виконання договору та приступить до його виконання відразу після відкриття залізничного сполучення з Автономною Республікою Крим.

В засіданні 20.10.15р. оголошено перерву до 17.11.15р.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.08.13р. сторонами укладено Договір №ПР/П-13/065/НЮдч (далі Договір), за п. 1.1. якого Субпідрядник (Відповідач) зобов'язався на свій ризик виконати роботи з "Реконструкції колійного господарства ПАТ "СК "Авліта" по станції ОСОБА_3 на коліях, які знаходяться на балансі ПАТ "СК "Авліта", а Підрядник (Позивач) зобов'язався прийняти та оплатити роботи у встановлені строки.

За Договором строки виконання робіт визначалися в календарних планах (додаток №2, 3), додатковій угоді №1 від 28.10.13р., №2 від 01.12.14р., які є невід'ємною частиною Договору.

Вартість робіт визначена у п. 3.1 Договору і складає 1 902 778,80 грн. з ПДВ.

Відповідно до п.3.2. Договору Підрядник протягом трьох банківських днів з моменту підписання Договору проводить попередню оплату у розмірі 100% від вартості робіт за Договором на рахунок Субпідрядника.

Платіжним дорученням №1590 від 19.08.13р. Підрядник перерахував на поточний рахунок Субпідрядника 1 902 778,80грн.

Додатковою угодою № 2 від 01.12.14р. до Договору сторони погодили строк закінчення робіт 31.04.15р.

У п. 4.1. Договору погоджено, що здача-приймання виконаних робіт оформлюється актом про виконані роботи форми КБ-2в за довідкою форми КБ-3 та актом вводу в експлуатацію, підписаними сторонами.

Натомість, Субпідрядник частково виконав роботи, передбачені Договором та додатковими угодами, що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання виконаних робіт:

- за актом форми №КБ-2в та довідками про вартість виконаних будівельних робіт форми № КБ-3, підписаними 26.12.13р., роботи виконані на 57 282,00 грн. з ПДВ;

- за актом про виконані роботи форми № КБ-2в та довідками про вартість виконаних будівельних робіт за формою № КБ-3, підписаними 31.03.15р., роботи виконані на 297 527,43 грн. з ПДВ.

Всього роботи виконані на загальну суму - 354 809,43 грн. з ПДВ, у звязку з чим, не виконані роботи на суму 1 547 969,37грн. з ПДВ.

27.07.15р. Позивачем Відповідачеві направлено претензію №51/256 про невиконання зобов'язань за Договором та вимогою перерахування попередньої оплати у сумі 1 547 969,37грн., яка залишена Відповідачем без відповіді. До теперішнього часу Відповідач договірні зобов'язання не виконав і не повернув залишок попередньої оплати у сумі 1 547 969,37грн.

Відповідно до п. 4.3 Договору, якщо в процесі виконання робіт виявиться неможливим їх продовження, Субпідрядник зобов'язаний повідомити про це підрядника на протязі 5-ти календарних днів з дати виявлення неможливості продовження робіт.

Пунктом 14.2 визначено, що сторона, яка у зв'язку з настанням форс-мажорних обставин, не має можливості виконати цей договір, зобов'язана повідомити іншу сторону про початок чи закінчення дії таких обставин протягом 3 календарних днів.

Згідно з п. 12.1 Договору за порушення терміну виконання робіт Субпідрядник сплачує Підряднику пеню у розмірі 0,1% від вартості робіт, з яких допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості робіт, з яких допущено прострочення.

На думку Позивача, Відповідач повинен сплатити Позивачеві залишок попередньої оплати, з урахуванням договірної пені - 201 236,02 грн., штрафу 7% від вартості робіт 108 357,86 грн., 3% річних - 16 539,95 грн., та збитків від інфляції - 40 247,21 грн., а всього - 366 381,04 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів виконання договірних зобовязань, відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Заперечення Відповідача судом не приймається, оскільки продовжений сторонами строк виконання робіт закінчився 30.04.15р., у цей строк Відповідач не виконав обумовлений Договором обсяг робіт та не повернув після вимоги Позивача невикористані кошти.

З посиланням на п. 12.1. Договору, на суму невиконаних робіт (порушення терміну виконання робіт) Позивач нарахував пеню - 201 236,02 грн. за період з 01.05.15р. по 07.09.15р. та 7% штрафних санкції від вартості робіт - 108 357,86 грн.

Однак, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання робіт за спірним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.15р. у справі № 6-003цс15.

Наведене є підставою для відмови у задоволення вимог Позивача щодо стягнення з Відповідача штрафу у розмірі 7% від вартості робіт, оскільки сторонами передбачено раніше застосування пені - з першого дня прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів - застосування штрафу у розмірі 7% від вартості робіт.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи розрахунки Позивача в частині нарахованого основного боргу (1 547 969,37 грн.), пені (201 236,02 грн.) та 3 % річних (16 539,95 грн.) за період прострочення з 01.05.15р. по 07.09.15р. Розрахунок збитків від інфляції за травень-липень 2015р. проведено без урахування дефляції, яка була у липні 2015р., тому за розрахунком суду збитки від інфляції становлять 24 499,90 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 1 547 969,37грн. основного боргу, 201 236,02 грн. пені, 24 499,90 грн. збитків від інфляції та 16 539,95 грн. 3 % річних, решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця"(49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, код 010 738 28), (Отримувач коштів - Відокремлений структурний підрозділ "Колійна машинна станція № 136": 72330, Запорізька область, Мелітопольський район, м. Новобогданівка, вул. Першотравнева, 133, код 204 856 66) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство" (83052, м. Донецьк, пр. Ілліча, 100 (87505, Донецька обл.,м. Маріуполь, пров. Банний, б.4) код 313 663 55) 1 547 969,37грн. основного боргу, 201 236,02 грн. пені, 24 499,90 грн. збитків від інфляції та 16 539,95 грн. 3 % річних, 26 853,68 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено _________________