номер провадження справи 2/112/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2015 Справа № 908/4956/15

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Європейський газовий банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1, м. Київ,

до відповідача: Приватного підприємства Дніпро Ескорт, м. Запоріжжя,

про стягнення 909,45 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося публічне акціонерне товариство Європейський газовий банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 з позовом до приватного підприємства Дніпро Ескорт про стягнення за договором про обслуговування рахунку в цінних паперах №003121 від 30.10.2013р. в розмірі 909,45 грн., з яких: 774,50 грн. заборгованість по оплаті послуг депозитарної установи, 134,95 грн. пеня.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 5 Закону України «Про депозитарну систему України».

Ухвалою господарського суду від 08.09.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/112/15 та призначено розгляд справи на 06.10.2015р.

28.09.2015 р. від позивача надійшло клопотання провести судове засідання в режимі відеоконференції, а в разі неможливості проведення її з технічних причин відкласти розгляд справи. Ухвалою від 30.09.2015р. відмовлено ПАТ Єврогазбанк у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 06.10.2015 р. відкладено розгляд справи на 06.11.2015 р. у звязку з неявкою сторін та невиконанням ними вимог ухвал суду.

В судове засідання 06.11.2015р. сторони своїх представників не направили. У звязку з цим фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Станом на дату судового засідання будь-яких клопотань від сторін не надходило. Позивач причин неявки свого представника не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач не надав відзиву на позов, не повідомив причин неявки. Ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи надсилались на адресу місцезнаходження відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (вул. 40 років Радянської України, 40, м. Запоріжжя, 69037) і до суду не повертались. Відповідач не є припиненим, що підтверджується витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 64 ГПК України, суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Статтею 75 ГПК України передбачено, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи те, що встановлений статтею 69 ГПК України двохмісячний строк вирішення спору спливає 08.11.2015 р., станом на дату судового засідання 06.11.2015 р. клопотань від сторін щодо продовження строку вирішення спору не надходило, а у суду відсутні повноваження самостійно продовжити даний строк, суд дійшов висновку про розгляд справи в судовому засіданні 06.11.2015 р. за наявними матеріалами без присутності представників сторін.

За наслідками розгляду справи в судовому засіданні 06.11.2015р. судом прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

30.10.2013 р. Публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» (депозитарна установа, позивач) та Приватне підприємство «Дніпро Ескорт» (депонент, відповідач) уклали договір про обслуговування рахунку в цінних паперах № 003121, за умовами якого депозитарна установа зобовязується у порядку, передбаченому законодавством, внутрішніми документами депозитарної установи та цим договором, надавати послуги щодо відкриття та обслуговування рахунку у цінних паперах депонента на підставі розпоряджень депонента та в інший спосіб, передбачений законодавством, а також надавати інші послуги у процесі провадження депозитарної діяльності відповідно до Положення про провадження депозитарної діяльності, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 р. № 735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2013р. № 1084/23616 (далі Положення про провадження депозитарної діяльності), а депонент зобовязується оплатити послуги депозитарної установи.

У п. 1.3 договору визначено, що цінні папери (фінансовий актив) депонента, права на які обліковуються депозитарною установою відповідно до умов цього договору, зберігаються Центральним депозитарієм цінних паперів відповідно до Закону України «Про депозитарну систему України».

За умовами п. 2.1.1, 2.1.3, 2.1., 2.1.5 договору депозитарна установа зобовязана відкрити депоненту рахунок у цінних паперах протягом трьох робочих днів після подання депонентом визначених законодавством та внутрішніми документами депозитарної установи документів для відкриття рахунку в цінних паперах, якщо інший більш пізній строк не погоджено сторонами у змінах до цього договору; здійснювати облік цінних паперів, що належать депоненту, на рахунку у цінних паперах; здійснювати облік прав депонента на цінні папери, що обліковуються на певному рахунку у цінних паперах; здійснювати обслуговування обігу цінних паперів на рахунку у цінних паперах депонента шляхом проведення депозитарних операцій за рахунком у цінних паперах у порядку та строки, визначені законодавством та внутрішніми документами депозитарної установи.

Згідно з п.2.2.1 договору депозитарна установа має право вимагати від депонента повної та своєчасної оплати своїх послуг згідно умов цього договору та тарифів депозитарної установи на депозитарні послуги (далі тарифи депозитарної установи) та призупинити надання депозитарних послуг за розпорядженнями (наказами), іншими вимогами депонента, керуючого рахунком у цінних паперах депонента у разі відсутності належної оплати з боку депонента послуг депозитарної установи.

Депонент, у свою чергу, за умовами п. 3.1.4 договору зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати послуги депозитарної установи згідно з умовами та строками, передбаченими договором та тарифами, встановленими депозитарною установою.

В додатку № 1 до договору сторони погодили Тарифи за послуги депозитарної установи.

У п. 6.2 договору встановлено, що договір діє протягом трьох років і вважається продовженим (пролонгованим) сторонами на кожний наступний рік, якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього договору сторони не виявили бажання в письмовій формі його розірвати.

Доказів розірвання договору сторони не надали, отже його умови є чинними на момент розгляду даної справи судом.

У позові банк вказує, що станом на 20.08.2015 р. у відповідача існує заборгованість згідно умов договору про обслуговування рахунку за оплату послуг депозитарної установи в розмір 774,50 грн., пеня за несвоєчасну оплату послуг депозитарної установи в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 07.05.2016 р. по 20.08.2015 р. складає 134,95 грн.

Спірні правовідносини сторін врегульовані договором про обслуговування рахунку в цінних паперах.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України від 06.07.2012 р. № 5178-VІ «Про депозитарну систему України» договір про обслуговування рахунка в цінних паперах укладається між депонентом та депозитарною установою, відповідно до якого депозитарна установа в установленому Комісією порядку на рахунку у цінних паперах веде облік цінних паперів, що належать власникові, співвласникам цінних паперів, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові, а також облік прав зазначених осіб на цінні папери, що обліковуються на певному рахунку у цінних паперах, та обмеження таких прав.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 4.1 договору депонент оплачує послуги депозитарної установи згідно з цим договором та відповідно до тарифів, встановлених депозитарною установою. Депонент погоджується з тарифами, встановленими депозитарною установою на момент укладення договору та майбутніми змінами до них.

У п. 4.2 договору також зазначено, що депонент, уклавши цей договір, згоден з розрахунком комісії за надані послуги згідно з Тарифами депозитарної установи.

Відповідно до п.п. 4.3 - 4.5 договору депозитарна установа в останній день звітного місяця формує виписку з рахунку в цінних паперах депонента, на підставі якої розраховує комісію за фактично надані послуги у звітному періоді та складає відомість розрахунку комісії за послуги згідно Тарифів депозитарної установи (далі за текстом відомість). Депозитарна установа щомісячно надає депоненту відомість одним із способів, обраних депонентом, а саме: особисто депоненту або його представнику, поштовим звязком за такою адресою: 69037, м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, буд. 40.

Згідно з п. 4.6 договору відомість є підставою для сплати депонентом комісії за надані послуги за звітний період. Оплата послуг здійснюється щомісячно, починаючи з останнього банківського робочого дня звітного місяця в розмірах відповідно до відомості.

У п. 4.7 договору сторони погодили, що депонент доручає банку щомісячно здійснювати договірне списання коштів в рахунок сплати наданих послуг депозитарною установою зі свого поточного рахунку, відкритого в банку. В разі відсутності поточного рахунку депонента в банку, він самостійно сплачує за надані послуг з рахунків, відкритих в інших банках, або шляхом внесення коштів у касу банку.

У позові банк зазначає, що відповідач має заборгованість з оплати послуг за здійснення операцій з цінними паперами в загальній сумі 774,50 грн. станом на 20.08.2015 р.

У додатку № 1 до договору «Тарифи за послуги депозитарної установи» передбачений перелік послуг (операцій) депозитарної установи, умови їх нарахування та тарифікації. Однак ні в позовній заяві, ні в окремому розрахунку до позову позивач не зазначає, за які саме операції депозитарної установи нарахована плата, за який період, та як саме вона розрахована.

Ухвалою від 06.10.2015 р. суд зобовязав позивача надати детальний розрахунок наданих послуг із зазначенням вартості кожної послуги, періоду прострочення з посиланням на конкретні пункти додатку № 1 до договору; докази відкриття рахунку; відомість та докази її направлення відповідно до п. 4.6 договору; докази оплати за договором; докази виставлення рахунку відповідно до п. 5.4 договору; письмові пояснення щодо договірного списання коштів за спірний період (п. 4.7 договору).

Вимоги суду позивачем не виконані. Зокрема, відповідачем не надано доказів відкриття відповідачу рахунку у цінних паперах за умовами п. 2.1.1 договору, відомості розрахунку комісії, яка є підставою для сплати депонентом комісії за надані послуги згідно з п. 4.6 договору, доказів її вручення або направлення відповідачу згідно з умовами п. 4.5 договору.

Також відповідачем не підтверджено, що ним здійснювались будь-які операції по рахунку в цінних паперах відповідача. Позивачем не надано виписки по рахунку в цінних паперах, на підставі якої згідно з умовами п.п. 4.3 - 4.5 договору розраховується комісія за надані послуги та складається відомість нарахування комісії.

Отже, жодних доказів фактичного надання позивачем послуг відповідачу згідно договору про обслуговування рахунку в цінних паперах № 003121 від 30.10.2013 р. суду не надано.

За таких обставин позивачем не доведено правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача плати за договором про обслуговування рахунку в цінних паперах №003121 від 30.10.2013 р. в сумі 774,50 грн. Тому в задоволенні цих вимог суд відмовляє.

Стосовно нарахованої банком пені за прострочення оплати послуг суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що прострочення депонентом платежу за надані депозитарною установою послуги більш як на 31 календарний день вважається відмовою від виконання умов договору, у звязку з чим депозитарна установа може застосувати штраф у розмірі 50% від основної суми заборгованості та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої на день прострочення, за період прострочення, крім основної суми заборгованості перед депозитарною установою, депонент сплачує її на підставі наданого депозитарною установою розрахунку.

Позивачем не доведено правових підстав для стягнення плати за послуги депозитарної установи у спірному періоді та відповідно факт порушення зобовязань з боку відповідача, а також не надано доказів направлення відповідачу розрахунку пені згідно умов п. 5.4 договору, тому у стягненні пені суд відмовляє.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України розподіл судових витрат судом не здійснюється, оскільки при поданні позову позивач був звільнений від сплати судових витрат.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Повне рішення оформлено і підписано 18.11.2015 р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.