ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 904/5804/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівКостенко Т.Ф., Ходаківської І.П.
розглянувши матеріали касаційної скаргиСелянського (фермерського) господарства "Сяйво", с. Підзамче, Рівненська обл.
на постановуДніпропетровської апеляційного господарського суду від 24.09.2015 року
у справі господарського суду Дніпропетровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера", м. Дніпропетровськ
до1. Селянського (фермерського) господарства "Сяйво", с. Підзамче, Рівненська обл.; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс", м. Дніпропетровськ
простягнення з відповідача-1 проіндексованої суми боргу в розмірі 123 034,41 грн. та стягнення солідарно з відповідачів 300 034,59 грн. процентів за користування товарним кредитом та 37 335,16 грн. пені

за участю представників
позивача: не з'явився,
відповідача-1: не з'явився,

відповідача-2: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (далі за текстом - ТОВ "Агросфера") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до селянського (фермерського) господарства "Сяйво" (далі за текстом - СФГ "Сяйво") та товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс" (далі за текстом - ТОВ "Гран Поліс") про стягнення з відповідача-1 проіндексованої суми боргу в розмірі 123 034, 41 грн. та стягнення солідарно з відповідачів 300 034, 59 грн. процентів за користування товарним кредитом та 37 335, 16 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі.

СФГ "Сяйво" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з зустрічним позовом до ТОВ "Агросфера" та ТОВ "Гран Поліс" про розірвання договору купівлі-продажу № 12824-С від 26.12.2013 року та визнання договору поруки № 12824-ПОР від 26.12.2013 року припиненим.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2015 року залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2015 року зустрічну позовну заяву СФГ "Сяйво" було повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Вищезазначені судові акти мотивовано тим, що всупереч вимогам процесуального закону СФГ "Сяйво" не було дотримано приписів ст. ст. 57, 60 Господарського процесуального кодексу України щодо повної сплати судового збору, оскільки судовий збір було сплачено лише за одну вимогу немайнового характеру, хоча заявлено дві немайнові вимоги.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, СФГ "Сяйво" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2015 року і передати справу на розгляд до місцевого господарського суду.

ТОВ "Агросфера" та ТОВ "Гран Поліс" відзивів на касаційну скаргу подано не було.

Сторін згідно з приписами ст. 1114 ГПК України було належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вони не скористались передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

В ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються, документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" № 3674-VІ від 08.07.2011 року (з подальшими змінами та доповненнями), що набрав чинності 01.11.2011 року.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

При цьому, за приписами статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата встановлюється у місячному розмірі і на 01.01.2015 року становить 1218,00 грн.

В п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 роз'яснено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Як вірно відзначено господарськими судами попередніх інстанцій, зустрічна позовна заява СФГ "Сяйво" містить дві вимоги немайнового характеру, а саме: про розірвання договору купівлі-продажу № 12824-С від 26.12.2013 року та визнання договору поруки № 12824-ПОР від 26.12.2013 року припиненим.

Відтак, судовий збір повинен бути сплачений за кожну з таких вимог.

Однак, згідно платіжного доручення № 67 від 07.08.2015 року за подання зустрічної позовної заяви СФГ "Сяйво" було сплачено судовий збір лише у розмірі 1218 грн., тобто за одну вимогу немайнового характеру.

Отже, судовий збір не було сплачено у повному розмірі.

У урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що господарські суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків про необхідність повернення зустрічної позовної заяви СФГ "Сяйво" на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки всупереч вимогам процесуального закону СФГ "Сяйво" не було дотримано приписів ст. ст. 57, 60 Господарського процесуального кодексу України щодо повної сплати судового збору, так як судовий збір було сплачено лише за одну вимогу немайнового характеру, хоча заявлено дві немайнові вимоги.

Посилання СФГ "Сяйво" в касаційній скарзі на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права не приймаються судом касаційної інстанції до уваги, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм процесуального права та не спростовують законних та обгрунтованих висновків господарських судів попередніх інстанцій.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2015 року у справі № 904/5804/15 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіТ.Ф. Костенко

І.П. Ходаківська