номер провадження справи 20/130/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.11.2015 Справа № 905/1445/14-908/4747/14

За заявою Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.01.2015 р.

у справі № 905/1445/14-908/4747/14

За позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1)

до відповідача: Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" (85110, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ємельянова, 69, тел./факс , )

про стягнення 145453,02 грн. інфляційних, 2707462,52 грн. - 3% річних

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від заявника (боржника) - не з'явився;

Від стягувача - Яковенко П.А. (дов. № 46/16 від 09.06.2015 р.)

ВСТАНОВЛЕНО:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.01.2015 р. у справі № 905/1445/14-908/4747/14 позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволений частково, з Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" на користь позивача стягнуто суму 143411,75 грн., на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, суму 2701904,99 грн. - 3 % річних за несвоєчасні розрахунки, суму 56906,33 грн. судового збору.

06.02.2015 р. на виконання рішення судом виданий відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.10.2015 р. у справі № 905/1445/14-908/4747/14 відмовлено повністю в задоволенні заяви (вих. № юр/1831 від 16.09.2015 р.) ОКП "Донецьктеплокомуненерго" про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.01.2015 р. у справі № 905/1445/14-908/4747/14.

06.11.2015 р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява (вих. № юр/2318 від 30.10.2015 р.) Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.01.2015 р. у справі № 905/1445/14-908/4747/14.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.11.2015 р. заява прийнята до розгляду, згідно з вимогами ст. 121 ГПК України призначено судове засідання на 18.11.2015 р. Ухвалою від 11.11.2015 р. відмовлено в задоволенні клопотання ОКП "Донецьктеплокомуненерго" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник боржника (заявника) у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду заяви був повідомлений відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи встановлений ч. 1 ст. 121 ГПК України десятиденний строк розгляду заяви про відстрочку виконання рішення суду, суд визнав можливим розглянути заяву за відсутності заявника, за наявними матеріалами.

Заява про відстрочку мотивована слідуючими обставинами. Управління підприємством-заявником здійснюється Донецькою обласною військово-цивільною адміністрацією. Основним видом діяльності боржника, з якого він отримує дохід, є постачання теплової енергії в Донецькій області. Проведення антитерористичної операції на території Донецької області суттєво відобразилося на економічному становищі та загальному рівні життєдіяльності в регіоні, у т.ч. і на рівні платежів населення та підприємств Донецької області за спожиту теплову енергію, які є основним джерелом доходів ОКП "Донецьктеплокомуненерго". Станом на 01.10.2015 р. заборгованість населення становить 275,02 млн грн., заборгованість юридичних осіб - 21,77 млн. грн. Суттєвою причиною існування заборгованості за природний газ є реалізація послуг із теплопостачання по збитковим тарифам. Крім того, доходи підприємство отримує тільки в опалювальний період. Важливим є також факт захоплення невідомими озброєними особами у вересні-жовтні 2014 р. рухомого та нерухомого майна, а також фінансової та технічної документації відповідача. Більш ніж 40% промислових потужностей підприємства, технічних засобів, автомобілів та інших матеріальних цінностей залишилось на території, не підконтрольній українській владі. Захоплені структурні підрозділи обслуговують 140621 особовий рахунок, тобто 48% від загальної кількості особових рахунків, що обслуговуються відповідачем. Відповідно підприємство не отримує від населення та юридичних осіб половину всієї плати за теплопостачання. Даний факт став причиною різкого падіння доходів підприємства. Значна кількість відкритих виконавчих проваджень по примусовому стягненню заборгованості за поставлене тепло не може бути виконана в зв'язку з тим, що переважно боржники знаходяться на території, не підконтрольній українській владі. Відповідачем підписано протокол засідання територіальної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу № 90 від 16.09.2015 р., відповідно до якого через дефіцит коштів державного бюджету непогашена заборгованість перед ОКП "Донецьктеплокомуненерго" з різниці в тарифах на теплову енергію, яка виникла в зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, у розмірі 119,7 млн. грн. У випадку отримання зазначених коштів, останні будуть спрямовані на погашення заборгованості перед постачальником природного газу. Прогнозована різниця в тарифах по населенню на 2016 рік складає 76011,9 тис. грн. Станом на 30.09.2015 р. боржник має збитки на суму 1068416 тис. грн., збитки за 9 місяців 2015 р. становлять 55966 тис. грн. Сума заборгованості (основний борг) перед постачальником природного газу станом на 01.09.2015 р. складає 746,2 млн. грн. (підконтрольні Україні території - 417,6 млн. грн., тимчасово не підконтрольні - 328,6 млн. грн.). Загальна сума штрафних санкцій, стягнутих за рішеннями господарських судів, складає 209,8 млн. грн. Відповідач також має податкову заборгованість у розмірі 72945,0 тис. грн., заборгованість зі сплати по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 638,8 тис. грн. Таким чином, скрутне фінансово-матеріальне становище відповідача виникло не з його вини, а з об'єктивних причин. Просить відстрочити виконання рішення суду по справі № 905/1445/14-908/4747/14 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 2902223,07 грн. строком на 6 місяців, обґрунтовуючи заяву ст. 121 ГПК України.

Стягувач проти заяви заперечив, виклавши свої заперечення у письмовому запереченні (вих. № 31/13-4285 від 16.11.2015 р.), яке надав у судовому засіданні 18.11.2015 р. В запереченні, зокрема, зазначено, що заява боржника від 30.10.2015 р. № юр/2318 містить ті ж самі докази, які вже були предметом розгляду в справі при розгляді заяви боржника про надання відстрочки виконання рішення суду. Враховуючи ст. 42 ГК України, надання відстрочки на підставі складного фінансового стану відповідача не може вважатися підставою для застосування положень ст. 121 ГПК України, оскільки, враховуючи положення ч. 1 ст. 625 ЦК України, відповідач у випадку порушення грошового зобов'язання не може посилатися на неможливість його виконання. Боржник у заяві не наводить жодних доказів про те, що виконати рішення неможливо або з певних причин складно, а обґрунтовує заяву лише можливими збитками та можливим погіршенням свого майнового стану. Однак, такі обставини надання відстрочки виконання рішення суперечать ст. 121 ГПК України, оскільки самі по собі не свідчать про скрутне становище боржника та не підтверджують наявності обставин, які б ускладнювали виконання рішення у визначений строк. Є незрозумілим із яких джерел фінансування можливе погашення заборгованості в разі відстрочення виконання рішення на 6 місяців, враховуючи, що опалювальний сезон вже закінчиться (сезонний графік випуску продукції боржником), а єдиним джерелом фінансування для погашення заборгованості буде стягнення дебіторської заборгованості, що є ускладненим згідно з заявою про відстрочку. Нормами чинного законодавства та договором не передбачено звільнення від відповідальності в зв'язку з низькою платоспроможністю населення та невиконанням державою взятих на себе зобов'язань по відшкодуванню різниці в тарифах на теплову енергію, яка виникла в зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися або погоджувалися відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування. Стосовно стягнення в примусовому порядку заборгованості з боржників, що знаходяться на непідконтрольній території, то ДК «Газ України» опинилась в аналогічній ситуації, оскільки здійснювала постачання природного газу на всій території України, в тому числі й в АР Крим. Боржником на підтвердження свого фінансового стану не надано довідок про рух коштів з банківських установ, в яких відкриті рахунки боржника, за період із 20.12.2010 р. (з часу підписання договору на постачання природного газу) по теперішній час. ДК «Газ України» не є газовидобувною компанією. Інших джерел погашення заборгованості за спожитий газ, ніж її стягнення в судовому порядку з своїх контрагентів, у ДК «Газ України» не існує. Кошти, що надходять до ДК «Газ України», перераховуються до державного бюджету України, а також спрямовуються на погашення державного боргу перед іноземними постачальниками за поставлений природний газ. ДК «Газ України» є об'єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Вважаючи заяву боржника необґрунтованою, просить відмовити в її задоволенні.

Згідно зі ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з п.п. 7.2, 7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення та інші обставини справи. Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Вивчивши матеріали справи, суд визнає доводи заявника, викладені в заяві про відстрочку виконання рішення суду, необґрунтованими, виходячи з наступного.

Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції від 25.02.2015 р. відкрито виконавче провадження та надано строк боржнику добровільно виконати наказ до 07.03.2015 р.

Як слідує з усних пояснень стягувача, наданих у судовому засіданні, в добровільному порядку заборгованість боржником за рішенням у даній справі не сплачувалась.

Як вбачається з документів, доданих до заяви про відстрочку, а саме: звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2015 р., балансу (звіту про фінансовий стан) на 30.09.2015 р. ОКП «Донецьктеплокомуненерго» за звітний період 2015 року є збитковим підприємством, сума непокритого збитку становить 1068416 тис. грн. Згідно зі звітом про фінансові результати за 9 місяців 2015 р. сума валового збитку за 9 місяців 2015 р. складає 55966 тис. грн., за аналогічний період попереднього року валовий збиток становить 174399 тис. грн., що свідчить про скорочення загальної суми збитку в порівнянні з 2014 роком. Згідно з листом ДПІ у м. Краматорську станом на 18.09.2015 р. ОКП «Донецьктеплокомуненерго» має податкову заборгованість (без урахування штрафних санкцій та пені, що буде нарахована по факту сплати) у розмірі 72945,0 тис. грн. та заборгованість зі сплати по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 638,8 тис. грн.

Разом з тим, рішенням у справі № 905/1445/14-908/4747/14 з відповідача (заявника) стягнуто суму 143411,75 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з вересня 2011 р. по грудень 2012 р., та суму 2701904,99 грн. 3% річних, нарахованих за період з 01.10.2011 р. по 27.12.2012 р. При цьому, інфляційні втрати та 3% річних нараховані позивачем у зв'язку з несвоєчасною оплатою відповідачем за поставлений у період з січня по вересень 2011 р. включно природний газ за договором № 06/10-2463ТЕ-6 від 20.12.2010 р. Борг за поставлений газ, як встановлено судом, був сплачений відповідачем лише наприкінці грудня 2012 р. згідно з платіжним дорученням № 8 від 27.12.2012 р., тоді як умовами договору встановлений обов'язок щомісячної оплати.

Доказів відсутності майна та грошових коштів, на які можливо звернути стягнення на виконання рішення суду, боржником суду не надано. Боржником також не обґрунтовано можливість виконання ним рішення через шість місяців (строк відстрочки). Навпаки, боржник у заяві зазначає, що субвенції, що надаються державою, не мають постійного чинного правового механізму з компенсації витрат з різниці в тарифах, тому виплата такої компенсації та строки виплати залежать від багатьох чинників, зокрема, від фінансування в певному бюджетному році в повному обсязі цих витрат згідно з витратами, передбаченими Законом України «Про державний бюджет». Зазначає про неможливість передбачення конкретного терміну виконання державою протоколу від 16.09.2015 р. № 90 засідання територіальної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу.

Завданням суду, відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов'язків, передбачених процесуальним законом (ч. 2 ст. 9 даного Закону).

Інфляційні нарахування та 3% річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та є компенсацією (платою) за користування коштами, належними до сплати кредиторові.

Відкладення строку виконання рішення суду порушить права стягувача в отриманні ним коштів, правова природа яких (інфляційні та 3% річних) направлена саме на відновлення становища кредитора, грошовими коштами якого користувався боржник внаслідок несвоєчасного розрахунку.

Статтею 124 Конституції України та статтею 115 ГПК України визначено обов'язковість виконання на всій території України судових рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Приписами ст. 22 ГПК України визначено права та обов'язки сторін, зокрема, передбачено право подавати докази, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового розгляду тощо. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Стаття 32 ГПК України визначає поняття і види доказів. Відповідно до даної статті доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 34 ГПК визначено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Боржник у заяві про відстрочку не навів та до заяви не додав доказів на існування виключних обставин, які можуть бути розцінені судом як достатні для задоволення заяви. Неможливість чи утруднення стягнення боржником у даній справі заборгованості зі своїх контрагентів не може розцінюватися судом як виключна та виняткова обставина, яка надає боржнику право на відстрочку виконання рішення суду. Відповідно до ст. 44 ГК України одними з принципів підприємницької діяльності є вільний вибір підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійне формування підприємцем програми діяльності, вибір постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону.

Відповідно до приписів ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз. 3 п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі "Горнсбі поти Греції" зазначено: "…Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін.

Суд також враховує, що ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 р. № 803 віднесено до переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

На підставі викладеного, беручи до уваги інтереси обох сторін, судом відмовляється в задоволенні заяви ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про відстрочку виконання рішення в справі № 905/1445/14-908/4747/14.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви (вих. № юр/2318 від 30.10.2015 р.) Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.01.2015 р. у справі № 905/1445/14-908/4747/14 відмовити повністю.

Суддя Л.П. Гандюкова