ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.11.2015 Справа № 905/2049/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д., при секретарі судового засідання Паніної Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентзавод Авангард», м. Полтава

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення 487 929грн. 01коп.

за участі уповноважених сторін:

від позивача - Курбала А.В. - представник за довіреністю №б/н від 07.07.2015р.

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентзавод Авангард», м.Полтава, звернувся до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь, Донецька область, із позовом про стягнення 487 929грн. 01коп., з яких заборгованість за договором №347 АЕСсн від 09.12.2011р. у сумі 269 815грн., 3% річних у сумі 15 213грн. 13коп. та інфляційні втрати у сумі 202 900грн. 88коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошового зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати поставленого товару за договором №347 АЕСсн від 09.12.2011р.

На підтвердження своїх вимог позивачем представлено копію вказаного договору з додатковими угодами до нього, копії специфікацій, податкових накладних, видаткової накладної, платіжного доручення, рахунку-фактури та товарно-транспортної накладної.

Слухання справи відкладалось, у зв'язку із неявкою представника відповідача у судове засідання.

Відповідно до положень статті 69 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), термін розгляду справи продовжувався за клопотанням відповідача.

Відповідач у судові засідання жодного разу не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Разом з тим, відповідач звернувся до суду з заявою в порядку ст.83 ГПК України, в якій останній просить суд відстрочити виконання рішення суду на 3 місяці, з огляду на вкрай тяжкий фінансовий стан підприємства.

Позивач у судовому засіданні не заперечив проти надання відстрочки виконання рішення відповідачу строком на 2 місяці.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а неявка без пояснення причин представників належним чином повідомлених сторін не перешкоджає вирішенню спору та не може вважатись підставою для відкладання розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши надані суду докази в порядку ст.43 ГПК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вентзавод Авангард», м.Полтава (далі по тексту-Постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Азовелектросталь», м. Маріуполь. Донецька область (далі по тексту-Покупець) був укладений договір №347 АЕСсн, згідно умов якого постачальник зобов'язався виготовити та поставити димосос-пиловловлювач ДП-12 (далі по тексту-товар), а покупець прийняти та оплатити товар, в кількості та по цінам згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

До вказаного договору сторонами були підписані специфікації №1 від 09.12.2011р. та №3 від 10.08.2012р., в яких сторони також визначили найменування товару - димосос-пиловловлювач ДП-12 в комплекті з циклоном ЦН-15 (700), затвором-блималкою, перехідниками та колінами, кількість-2 та ціну - 639 630грн. разом з ПДВ.

Відповідно до п.5 додаткової угоди №2 від 10.08.2012р. до договору, строк поставки товару - впродовж 7 робочих неділь з моменту отримання 70% передоплати на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно п.6 додаткової угоди №2 від 10.08.2012р. до договору, оплата товару буде здійснюватись в національній валюті України у наступному порядку: 75% авансовий платіж впродовж 10 днів після виставлення рахунку та підписання договору обома сторонами, 25% - після відвантаження на склад постачальника.

У якості передплати, відповідач частково оплатив поставлений товар у сумі 50 000грн. з посиланням на укладений договір, що підтверджується платіжним дорученням №7746 від 22.05.2013р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору здійснив поставку товару за видатковою накладною №24 від 15.10.2013р. на загальну суму 319 815грн. та товарно-транспортною накладною від 15.10.2013р. на суму 319 815грн.

У відповідності з п.п.7.2.3 п 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).

Позивачем представлена у матеріали справи податкова накладна №39 від 15.10.2012р. на суму 269 815грн., враховуючи часткову сплату відповідачем 50 000грн., яка складена до вищевказаних вимог.

Таким чином, станом на час розгляду справи, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за договором, внаслідок чого сума заборгованості в розмірі 269 815грн. останнім на час розгляду справи не погашена.

Матеріали справи також свідчать про те, що позивачем в адресу відповідача був виставлений рахунок на оплату №16 від 16.05.2013р.

Зазначений договір є підставою для виникнення у його сторін прав і обов'язків, визначених ним та за своєю правовою природою є договором поставки, містить усі необхідні та істотні умови даного виду договору.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договорів.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають зокрема з договору або іншого правочину.

Таким чином, на підставі укладеного між сторонами договору у позивача виник обов'язок поставити товар, а у відповідача прийняти та оплатити його.

Як зазначалось, позивач за видатковою накладною здійснив поставку товару.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписом представника відповідача у накладних в графі „Отримав" та відбитком печатки, чим останній надавав свою згоду на прийняття саме такої кількості та такого асортименту товару за передбаченою ціною.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Як встановлено ч.ч.1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до норм ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Доказів погашення боргу в сумі 269 815грн. суду не представлені, у зв'язку з чим суд вважає, що на момент прийняття рішення, грошове зобов'язання відповідача всупереч нормам законодавства та умовам договору перед позивачем залишилося невиконаним, в результаті чого виникла заявлена до стягнення заборгованість у розмірі 269 815грн., з огляду на що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Матеріалами справи доведено, що строки виконання грошового зобов'язання відповідачем порушені, так як до пред'явлення позивачем позову щодо стягнення інфляційних та 3% річних фактично залишилось невиконаним грошове зобов'язання відповідача перед кредитором.

Стаття 625 ЦК України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 15 213грн. 13коп. та інфляційних втрат у сумі 202 900грн. 88коп., задовольняє дані вимоги позивача в повному обсязі, так як позивачем доведений факт прострочення відповідачем строків оплати та наданий обґрунтований розрахунок сум, який не суперечить діючому законодавству.

За приписом ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими що підлягають задоволенню повністю.

Разом з тим, відповідно до п.6 ч. 1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, відстрочити його виконання.

Відстрочення виконання рішення є правом суду, яке ним реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений господарським судом. При цьому, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Враховуючи заяву відповідача про відстрочку виконання рішення, зважаючи на фінансовий стан відповідача та погодження позивача щодо надання відповідачу відстрочки виконання рішення на 2 місяці, суд, з метою створення належних умов для виконання рішення суду, з огляду на необхідність збереження можливості відповідача продовжувати здійснення господарської діяльності, вважає за необхідне відстрочити виконання рішення суду на 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85? 121 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентзавод Авангард", м. Полтава, до Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь", м. Маріуполь Донецької області, про стягнення 487 929,01 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь", м. Маріуполь Донецької області (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівників, 1, р/р 559 в Маріупольському філіалі ПАТ "ПУМБ", МФО 335742, , ІПН 25, свідоцтво № 100341664) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентзавод Авангард", м. Полтава (36037, м. Полтава, вул. Б.Хмельницького, 28, кв. 14, р/р 1239 в ПГРУ КБ "ПриватБанк" у м. Полтава, МФО 331401, Ідентифікаційний код 35796705), основний борг у розмірі 269 815 грн., інфляційні витрати у розмірі 202 900,88 грн., 3% річних у розмірі 15 213,13, витрати по сплаті судового збору у сумі 7 318,94 грн.

Відстрочити виконання рішення строком на 2 місяці від дня набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 04.11.2015 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано 06.11.2015 року.

Суддя Л.Д. Подколзіна