КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2015 р. Справа№ 910/15482/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

За участю представників сторін:

від позивача: Семененко Є.М. - представник;

від відповідача: Тарасюк Є.О. - представник;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно - будівельна компанія "Капітал"

на рішення Господарського суду м. Києва

від 27.08.2015р.у справі № 910/15482/15 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно - будівельна компанія "Капітал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДС-Ліфтсервіс»

про стягнення 38 834, 26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ремонтно - будівельна компанія "Капітал" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія" про стягнення 38 834, 26 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.08.2015 року у справі № 910/15482/15 в позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що з метою належного виконання прийнятих на себе зобов'язань ТОВ «РБК КАПІТАЛ» було укладено договір № 30 від 01.02.2013 року з субпідрядною організацію - ТОВ «ОДС - ЛІФТСЕРВІС», згідно умов укладеного договору № 30 від 01.02.2013 року, субпідрядна організація ТОВ «ОДС - ЛІФТСЕРВІС» прийняла на себе зобов'язання з організації та виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту обладнання ОДС на об'єктах замовника за адресами згідно додатку № 1 до даного договору.

Враховуючи обставину належного виконання ТОВ «ОДС - ЛІФТСЕРВІС» робіт у березні 2015 року за умовами договору № 30 від 01.02.2013 року, між ТОВ «РБК КАПІТАЛ» та субпідрядною організацією ТОВ «ОДС - ЛІФТСЕРВІС» було підписано акт приймання - передачі виконаних робіт за березень 2015 року та ТОВ «РБК КАПІТАЛ» проведено оплату прийнятих робіт.

Скаржник зазначає, що позивач належним чином та у повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання, водночас, відповідач усіляко ухиляється від проведення оплат за виконані роботи згідно умов договору від 01 січня 2013 р. № 0301/13.

Ухвалою від 21.09.2015 року порушено апеляційне провадження у справі та визнано явку повноважних представників сторін в судове засідання обов'язковою

Ухвалою від 08.10.2015 року залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДС-Ліфтсервіс».

Розгляд справи неодноразово відкладався на підставі ст. 77 ГПК України.

19.11.2015 року представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомлено, про час та місце розгляду повідомлений належним чином.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що третя особа повідомлена про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати необхідних заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне.

01.01.2013 року між ТОВ "Ремонтно-будівельна компанія "КАПІТАЛ" (підрядник) та ТОВ "Експлуатаційна компанія" (замовник) укладено договір №0301/13 від 01.01.2013 року.

Відповідно до п.1.1. договору підрядник приймає на себе організацію та виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту обладнання Об'єднаної Диспетчерської Системи на об'єктах замовника, згідно додатку №1 до даного договору.

Згідно з п. 1.2 договору технічне обслуговування і ремонт обладнання ОДС підрядник виконує відповідно до Положення "Про систему технічного обслуговування і ремонту ліфтів в Україні" КД36.1-001-2000 і "Про технічне обслуговування, ремонт і реконструкцію систем ОДС (ДСЗ) Наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10.04.2000 p. N 73.

Положенням п. 2.1.2 договору передбачено, що підрядник зобов'язаний усі роботи з технічного обслуговування ремонту обладнання ОДС виконувати своєчасно, якісно, навченим і атестованим персоналом, згідно Галузевого Стандарту України (ГСМТУ 36.1- 008-98). Технічний огляд - один раз на місяць, ремонт обладнання - на протязі 24 годин з часу отримання заявки від представника замовника, але в будь-якому разі представник підрядника повинен з'явитися на об'єкті "замовника" протягом 2-х годин робочого часу з моменту виклику.

Пунктом п. 3.1 договору сторони погодили, що вартість виконуваних робіт підрядник погоджує з замовником згідно розрахованих підрядником калькуляцій (додаток №1 до договору) за технічне обслуговування та ремонт обладнання ОДС відповідно вартості обслуговування та кількості обладнання, встановленого на об'єктах замовника.

Згідно з п. 4.1 договору замовник сплачує вартість виконаних робіт за місяць, не пізніше 10 днів з дати підписання актів виконаних робіт.

Між сторонами підписано додаток № 1 до договору, яким погоджено калькуляцію на щомісячне технічне обслуговування та ремонт обладнання ОДС.

Позивачем зауважено, що у березні 2015 р. виконані роботи з технічного обслуговування систем ОДС на загальну сум 33 253,19 грн., що підтверджується актом приймання виконаних робіт станом на 31.03.2015 р.

02.04.2015 р. позивач направив на адресу відповідача для підписання Акт виконаних робіт, однак відповідач примірник Акту не підписав та не повернув.

Позивач, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Актом виконаних робіт за березень 2015 р. у сумі 33 253,19 грн., а також 3% річних та інфляційні втрати.

Так, між сторонами укладено договір № 0301/13, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Частинами 1 і 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 4 ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитись від договору підряду, виплативши підряднику плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Таким чином, законом замовнику надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і встановлене цією нормою право не може бути обмежене.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Як свідчать матеріали справи, 13.03.2015 р. відповідач звернувся до позивача з листом від 13.03.2015 р. № 71, у якому повідомив позивача про відмову від договору, зазначивши, що договір є розірваним з 01.04.2015 р.

Таким чином у березні 2015 р. договір продовжував свою дію.

Позивачем зазначено, що на виконання умов договору ним виконані роботи у березні 2015 року на загальну сум 33 253,19 грн., що підтверджується актом приймання виконаних робіт станом на 31.03.2015 р.

Наданий позивачем акт приймання виконаних робіт відповідачем не підписаний.

Відповідач, заперечував проти факту виконання робіт позивачем у березні 2015 року відповідно до умов договору, мотивуючи це тим, що:

- між сторонами не укладалось жодного додатку до договору, який би визначав перелік об'єктів замовника, зокрема адреси будинків, в яких мали б бути виконані роботи щодо обслуговування систем ОДС;

- в акті за березень 2015 року позивачем жодної інформації щодо виконаних робіт та на яких об'єктах виконувались роботи не зазначено;

- в журналах технічного обслуговування (ТО) і ремонтів ліфта та обладнання ОДС, які належать відповідачу, записи щодо проведення технічного огляду чи обслуговування систем ОДС відсутні;

- позивачем неправомірно після розірвання договору здійснювалось перешкоджання огляду ліфтів, утримувалися паспорта ліфтів, ключі від ліфтів, що перешкоджало відповідачу (замовнику) здійснити огляд ліфтів, перевірити факт виконання робіт, здійснити прийняття робіт, у разі їх виконання;

- доказів реального виконання робіт у березні 2015 року відповідачем не надано.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України та ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до п.5.1. "Положення про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні", затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України за №73 від 10.04.2000р., взаємовідносини між спеціалізованою організацією і власником ліфта визначаються вимогами ПББЕЛ, цим Положенням та укладеним договором, які регламентують основні обов'язки, права, відповідальність сторін, а також підстави і форми розрахунків за виконані роботи з технічного обслуговування і ремонту ліфтів.

Пунктом 2.5. названого Положення передбачено, що система технічного обслуговування та ремонту ліфтів складається з регламентних робіт (РР), місячних (МР), квартальних (КР) ремонтів. Періодичність їх проведення: регламентні роботи - встановлюються спеціалізованою організацією; проведення місячного ремонту - не рідше одного разу в 31 день, для вантажних ліфтів - не рідше одного разу в 15 днів; проведення квартального ремонту - не рідше одного разу у три місяці.

Згідно пункту 3.1. Положення для забезпечення безпечної та безперебійної роботи ліфтів система технічного обслуговування та ремонту ліфтів має такі форми технічного обслуговування: повне технічне обслуговування; часткове технічне обслуговування; технічне обслуговування за індивідуальними калькуляціями.

Пунктом 3.2. Положення визначено, що повне технічне обслуговування включає регламентні роботи (РР), місячний ремонт (МР), квартальний ремонт (КР).

Згідно приписів п. 2.10 Положення вся інформація про виконаний ремонт на ліфті (вид ремонту, дата виконання, прізвище та підпис виконавця роботи) заносяться виконавцем в журнал технічного огляду, який знаходиться в машинному приміщенні.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій Журналів технічного обслуговування (ТО) і ремонтів ліфта та обладнання ОДС, жодних записів щодо проведення позивачем технічного огляду, обслуговування системи ОДС, виду ремонту, дати, виконавця робіт, у них не міститься.

Таким чином, враховуючи наведене вище, а також те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту реального виконання робіт на суму 33 253,19 грн., вимога про стягнення суми основного боргу у вказаному розмірі задоволенню не підлягає.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 194,05 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5 387,02 грн.

Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки не було встановлено факту прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем, а вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, у якій позивачу відмовлено, то вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат також задоволенню не підлягають.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не підтверджені відповідними доказами, не спростовують правильності висновків місцевого суду та не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стосовно доводів викладених в апеляційній скарзі, слід зазначити наступне: позивач посилається на акт приймання-передачі виконаних робіт за березень 2015 року згідно умов договору № 30 від 01.02.2013 року, підписаний між позивачем та ТОВ "ОДС-ЛІФТСЕРВІС". Однак, з копій Журналів технічного обслуговування (ТО) і ремонтів ліфта та обладнання ОДС записів щодо виконання робіт ТОВ "ОДС-ЛІФТСЕРВІС" також не міститься.

Правовідносини позивача із ТОВ "ОДС-ЛІФТСЕРВІС" не стосуються умов договору, за яким виконавцем послуг визначено саме ТОВ «РБК Капітал».

Крім того, у акті приймання виконаних робіт з технічного обслуговування систем ОДС від 31.03.2015 р. згідно з договором № 0301/13, складеним позивачем в односторонньому порядку, не міститься інформації які саме роботи виконані позивачем, на якому об'єкті.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом належним та допустимим доказом у справі лише у разі, якщо позивач, у відповідності до ст. ст. 32, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України довів реальне виконання ним робіт в обсягах та вартістю, зазначених ним в акті, а мотиви відмови другої сторони від підписання такого акта визнані судом необґрунтованими.

Повне технічне обслуговування ліфтів - це комплекс заходів які здійснюються підрядною організацією у відповідності до нормативних документів. Характерними рисами договору підряду є те, що підрядник виконує роботу за завданням замовника для задоволення його інтересів; підрядник зобов'язаний виконати роботу на свій ризик, тому може одержати винагороду лише у разі, якщо досягне обумовленого договором результату; підрядник виконує роботу за певну винагороду, право на одержання якої у нього виникає лише після виконання і її передачі замовнику, крім випадків встановлених договором та законом.

В матеріалах справі наявні листи, з якими відповідач звертався до позивача з вимогами надати паспорти ліфтів для можливості перевірити факт виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів та ОДС, оскільки записи у відповідних журналах відсутні, проте зазначені вимоги позивачем виконані не були.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно - будівельна компанія "Капітал" на рішення Господарського суду м. Києва від 27.08.2015р. у справі № 910/15482/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 27.08.2015р. у справі № 910/15482/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/15482/15 повернути Господарському суду м.Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська