РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015Справа №910/18680/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Інформаційні комп'ютерні системи"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Сап Україна"

Про визнання недійсним пункту договору

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача не з'явився

Від відповідача Грищенко О.В. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Інформаційні комп'ютерні системи" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сап Україна" про визнання недійсним пункту договору

Ухвалою суду від 23.07.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/18680/15 та призначено розгляд справи на 19.08.2015.

17.08.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

18.08.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судове засідання 19.08.2015 представники сторін не з'явились.

Ухвалою від 19.08.2015 розгляд справи відкладено на 21.10.2015.

Ухвалою суду від 26.10.2015 відкладено розгляд справи на 10.11.2015.

09.11.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проси суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 10.11.2015 представник позивача не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання 10.11.2015 представник відповідача з'явився, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 10.11.2015 відповідно до ст. 75 ГПК України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та відповідно до вимог ст. 69 ГПК України.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 10.11.2015 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2014 ТОВ "Сап Україна" (SAP) та ПрАТ "Інформаційні комп'ютерні системи" (партнер) укладено Договір, за умовами якого:

- за Договором SAP надає партнеру на необмежений термін невиключні майнові права інтелектуальної власності, а саме: право на використання об'єкта інтелектуальної власності програмного забезпечення SAP (далі - права використання) і відкривають послуги з супроводу (технічної підтримки) програмного забезпечення SAP, а партнер зобов'язується оплатити вищезазначені права та послуги, відповідно до умов Договору (пункт 1.1 Договору);

- Договір вступає в силу з дати його підписання і діє (пункт 2.1);

- партнер сплачує SAP вартість отриманих прав використання програмного забезпечення SAP у розмірі 90045,00 грн.(пункт 3.1 Договору);

- оплата вартості прав здійснюється в національній валюті України шляхом платежу на підставі рахунку SAP на дату, зазначену в додатку 2 до Договору (пункт 3.2 Договору);

- оплата послуг за супровід здійснюється щоквартально на підставі рахунків, виставлених відповідно до додатку №3 до Договору (пункт 4.3 Договору );

- рахунок виставляється на початку кожного кварталу і підлягає оплаті партнером не пізніше останнього дня відповідного кварталу (пункт 4.4Договору);

- у разі несвоєчасного виконання грошового зобов'язання в строки, передбачені Договором, партнеру може нараховуватися пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, з простроченої суми за кожен день несвоєчасної оплати (пункт 5.4 Договору).

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вище зазначений договір є змішаним, тобто ліцензійним договором та договором про надання послуг.

Відповідно до частини першої статті 1109 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У частині першій статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час укладення Договору сторонами не було додержано вимог розумності та справедливості, що передбачені частиною першою статті 627 ЦК України, що прямо суперечить частині першій статті 203 ЦК України, крім того, як зазначає позивач, згідно з чинною редакцією Договору № КО-4108Л позивач фактично здійснює передплату за послуги, проте Партнерська угода та Договір не передбачають жодних обов'язків відповідача щодо усунення можливих недоліків у наданих послугах, а також не передбачає механізмів та порядку їх усунення, що суперечить ч.1, 5статті 203 ЦК України.

У зв'язку наведеним ПрАТ "Інформаційні комп'ютерні системи" просить суд визнати недійсним пункт 4.4 Договору та встановити, що оплата за послуги здійснюється партнером після підписання обома сторонами акта приймання-передачі наданих послуг за відповідний квартал, протягом якого послуги надавалися відповідачем.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

За приписами статей 203 і 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У частині п'ятій вказаної статті зазначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У пункті 4.5 Договору вказано, що рахунок виставляється на початку кожного кварталу і підлягає оплаті партнером не пізніше останнього дня відповідного кварталу, в якому надаються послуги.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України). Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи вище зазначене суд дійшов до висновку, що пункт 4.4 Договору не суперечить чинному законодавству України та не підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.11.2015.

Суддя Л.В. Прокопенко