КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2015 р. Справа№ 910/4970/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_2 - представник

від відповідача (позивач за зустрічним позовом): Новикова О.І.- представник;

ОСОБА_4 - представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року у справі № 910/4970/15-г (суддя - Ярмак О.М.)

за первісним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері»

про стягнення 48 410,29 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

про розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року у справі № 910/4970/15-г первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Делівері» на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 44 880 (сорок чотири тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 824 (вісімсот двадцять чотири) грн. 67 коп. інфляційних втрат, 1178 (одну тисячу сто сімдесят вісім) грн. 10 коп. пені.

В іншій частині у позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Делівері» звернулося до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року у справі № 910/4970/15-г та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені первісного позову, а зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки судом неповно вивчено обставини, які мають значення для справи, рішення ухвалене на основі обставин, підтверджених доказами, які не відповідають вимогам закону про їх належність.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 07.10.2015 року.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у зв'язку з виходом суддів Іоннікової І.А. та Тищенко О.В., які входять до постійного складу судової колегії, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі: Головуючого судді Тарасенко К.В., суддів: Іоннікова І.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Тарасенко К.В., суддів: Іоннікова І.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 розгляд справи відкладено на 28.10.2015

Представник позивача за первісним позовом письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак у судовому засіданні проти її доводів заперечував, вважаючи її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, судова колегія встановила наступне.

26.11.2012 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (орендодавець) та - Товариством з обмеженою відповідальністю «Делівері» (орендар) був укладений Договір оренди № 26/11 (надалі - Договорі).

Умовами Договору сторони погодили, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов'язується передати орендареві, а орендар зобов'язується прийняти в строкове платне користування нежитлове приміщення, визначене у договорі, а також зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Відповідно до п.1.1 Договору приміщення, яке передається в оренду за цим договором, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, має загальну площу 220,00 кв.м. і належить орендодавцю на праві власності, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3693671 від 26.05.2004р., приміщення надається орендареві для розміщення складу й офісу.

Положеннями п.2.1 Договору передбачено, що орендодавець зобов'язаний передати приміщення орендареві до 15 грудня 2012 р. в належному стані. Передача приміщення оформляється актом прийняття-передачі із зазначенням технічного стану приміщення, наявного обладнання, інвентарю та іншого майна, що належить орендодавцю і передається разом з приміщенням. Акт підписується повноважними представниками сторін. З моменту підписання зазначеного акта починається обчислення строку оренди за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, за актом приймання-передачі від 15.12.2012 до Договору № 26/11 орендодавець передав, а орендар отримав у користування приміщення.

Згідно з п.6.1 Договору він вступає в силу з моменту підписання акта приймання-передачі і діє до 01 грудня 2013р.

Додатковою угодою від 20.11.2013 сторони дійшли згоди продовжити до 01.12.2014 строк дії Договору.

Умовами п.п. 4.1, 4.2 Договору визначено плату за користування приміщенням у розмірі 4620 грн. 00 коп. за місяць. Плата за користування приміщенням сплачується у безготівковому порядку на рахунок орендодавця в зазначеній ним банківській установі. Оплата здійснюється не пізніше 15 числа кожного поточного місяця.

В подальшому, розмір орендної плати відповідно до п.2 додаткової угоди від 20.11.2013 сторонами було змінено шляхом збільшення до 5610,00 грн. за місяць.

Пунктами 4.4-4.6 Договору визначено, що орендар компенсує орендодавцю вартість комунальних та інших спожитих послуг - водопостачання, енергопостачання, згідно з показаннями лічильників, на суму їх фактичного споживання орендарем, на підставі рахунків орендодавця в терміни, зазначені в рахунку. Орендодавець зобов'язаний прикласти до рахунків за комунальні та інші послуги калькуляцію спожитих послуг з вказівкою показників лічильника, розрахункового періоду і тарифів. Компенсація оплати комунальних послуг, якими користується орендар у приміщенні, та орендна плата за цим договором здійснюється орендарем у безготівковому порядку своєчасно на підставі рахунків орендодавця. Плата за користування земельною ділянкою включається до орендної плати.

Пунктом 3.4.1 Договору встановлено обов'язок відповідача вчасно і в повному обсязі сплачувати плату за користування приміщенням згідно з цим договором.

Первісний позов мотивовано тим, що відповідач за первісним позовом (орендар) не виконав належним чином свої зобов'язання за Договором в частині оплати платежів за період з квітня по листопад 2014 року на загальну суму 46 407,52 грн.

Заперечуючи проти вимог первісної позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю «Делівері» звернулось з зустрічним позовом про розірвання Договору оренди № 26/11 від 26.11.2012. Зустрічний позов мотивовано тим, що у зв'язку з подіями на сході країни, скрутною економічною ситуацією, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері», яке було зареєстроване і вело свою господарську діяльність у м.Донецьку, виникла необхідність у дострокову розірванні Договору, про що орендодавець відповідно до пп. 6.5, 6.6 Договору був повідомлений листом від 27.02.2014, разом з яким надіслано примірник додаткової угоди про розірвання Договору оренди № 26/11 від 26.11.2012 з 31.03.2014 та акт приймання-передачі, які залишені не підписаними. В обґрунтування підстав розірвання правочину з 31.03.2014 посилається на умови Договору оренди № 26/11 від 26.11.2012, ч.ч. 1, 2 ст. 188 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Порядок здійснення розрахунків за договором сторони узгодили у п. 4.1. -4.6 Договору.

Умовами п.6.1 Договору та п.2 додаткової угоди від 20.11.2013р., визначено строк дії Договору з моменту підписання акта приймання передачі приміщення до 01.12.2014р.

Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Пунктом 6.5 Договору визначено право сторін на розірвання договору за взаємною домовленістю, яка оформляється додатковою угодою до цього договору та право однієї сторони на розірвання договору, про що вона повинна попередити іншу сторону за 1 місяць.

За змістом п.6.6 Договору при припиненні договору оренди орендар зобов'язується протягом одного місяця передати орендодавцеві орендоване майно в належному стані.

Позивач за первісним позовом вказує, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов п.4.2 Договору та п.2 додаткової угоди від 20.11.2013 до Договору щодо оплати орендної плати, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» виникла заборгованість по договору за період з квітня 2014р. по листопад 2014р. у сумі 46 407,52 грн., враховуючи витрати на комунальні послуги за квітень 2014р.

01.11.2014 позивачем у зв'язку з порушенням зобов'язання щодо оплати платежів за Договором, на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» було надіслано заяву від 31.10.2014 про розірвання Договору оренди № 26/11 від 26.11.2012 та додаткової угоди від 20.11.2013 шляхом підписання додаткової угоди про припинення Договору та висловлено прохання здійснити погашення існуючої заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний лист був надісланий відповідачу та отриманий останнім - 04.11.2014, відповідно до опису вкладення в цінний лист від 01.11.2014, копія якого додана до матеріалів справи, окрім заяви відповідачу було направлено рахунки за оренду та комунальні послуги за квітень 2014, рахунки за оренду за період з травня по жовтень 2014, акти виконаних робіт за квітень-жовтень 2014.

Відповідач у відповідь на заяву від 31.10.2014 про розірвання Договору та погашення заборгованості у листі за вих. № 863-2-14 від 04.11.2014р. зазначив, що у зв'язку з переїздом орендаря, Товариство з обмеженою відповідальністю «Делівері» було направлено лист орендодавцю про розірвання Договору з 31.03.2014 у визначені п.6.5 Договору строки, надано для підписання примірники додаткової угоди, акта приймання-передачі приміщення; вказав про фактичне звільнення приміщення 31.05.2014 та передачу його орендодавцю в належному стані, стверджуючи про неотримання від орендодавця рахунків на оплату за спірний період висловив прохання підписати акт приймання-передачі від 31.03.2014 та акт звірки взаєморозрахунків.

В обґрунтування своїх вимоги за зустрічним позовом відповідач також посилається на те, що реалізовуючи своє право на дострокове розірвання договору, він в порядку, визначеному пп. 6.5, 6.6 договору, за один місяць, повідомив орендаря - ФОП ОСОБА_5 листом від 27.02.2014р. про розірвання договору та надіслав примірник додаткової угоди про розірвання договору оренди № 26/11 від 26.11.2012 р. з 31.03.2014р, акт приймання-передачі, які залишись не підписаними.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що примірника листа від 27.02.2014р. та доказів його надсилання відповідачем на адресу ФОП ОСОБА_5, акта приймання-передачі приміщення від 31.03.2014р., на які посилається відповідач за первісним позовом не було надано до суду першої інстанції, до суду апеляційної інстанції зазначені докази також надані не були.

Зважаючи на викладене, факт звернення до орендодавця у визначені строки та порядку передбаченому Договором з пропозицією про розірвання Договору оренди № 26/11 від 26.11.2012 з 31.03.2014 є недоведеним.

Крім того, докази фактичного звільнення орендованого майна 31.05.2014, повернення орендованого майна за актом приймання передачі, у матеріалах справи відсутні, а наданий відповідачем за первісним позовом акт приймання-передачі (повернення) від 31.03.2014 до Договору оренди № 26/11 від 26.11.2012 сторонами не підписаний, у зв'язку чим не може бути визнано доказом повернення орендованого майна.

З наведеного вбачається, що договірні відносини сторін за Договором оренди № 26/11 від 26.11.2012 припинились за ініціативою орендодавця за заявою від 31.10.2014, враховуючи визначений п.6.5 строк (за місяць), з 4 грудня 2014р., а відповідно, у позивача наявна підстава для нарахування та стягнення платежів за користування приміщенням за період з квітня 2014 року по листопад 2014 року.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що до заявленої до стягнення суми 46 407,52 грн. основної заборгованості включено суми 7132,52 грн. боргу за квітень 2014р. з урахуванням витрат на комунальні платежі, 5610,00 грн. за травень 2014р., 5610,00 грн. за червень 2014р., 5610,00 грн. за липень 2014р., 5610,00 грн. за серпень 2014р., 5610,00 грн. за вересень 2014р., 5610,00 грн. за жовтень 2014р., 5610,00 грн. за листопад 2014р.

При цьому, позивачем не надано суду доказів фактичного споживання орендодавцем комунальних послуг у квітні 2014р. на спірну суму, виставлення відповідачу для оплати рахунку, надання калькуляції спожитих послуг у квітні 2014р. показників лічильника, розрахункового періоду і тарифів, що було б підставою для їх оплати у строки, вказані у рахунку, та відповідно стягнення заявленої суми у судовому порядку.

Позивачем не надано суду примірника оформленого рахунку № 4 від 30.04.2014 за оренду та комунальні послуги на суму 7137,52 грн., вказаного в п.3 переліку відправлений відповідачу документів по опису вкладення в цінний лист від 01.11.2014р.

Враховуючи викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог первісної позовної заяви в частині стягнення 44 880,00 грн. основного боргу - заборгованості по орендній платі за період з квітня 2014 року по листопад 2014 року, виходячи з погодженого у п.4.2 Договору в редакції додаткової угоди від 20.11.2013 розміру 5610,00 грн. плати за користування приміщенням за місяць.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на прострочення виконання зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 824,67 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2014р. по листопад 2014р. за прострочення оплати платежів, які є обґрунтованими та задовольняються судом в межах розрахунку позивача.

Позивачем також заявлено до стягнення пеню в сумі 1178,10 грн. за п.7.3 Договору, яким передбачено відповідальність у вигляді неустойки за прострочення повернення майна з оренди в розмірі 1% від щомісячної орендної плати.

Умовами п.2.2 Договору визначено, що орендар протягом 5 днів після закінчення строку оренди повертає, а орендодавець приймає орендоване майно, що оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами..

Належних доказів повернення орендарем приміщення орендодавцю, суду не надано.

З наведеного вбачається, що вимоги первісної позовної заяви підлягають задоволенню в частині стягнення 44 880,00 грн. основного боргу, 824,67 грн. інфляційних втрат, 1 178,10 грн. пені. В решті первісного позову належить відмовити.

Натомість підстави для задоволення зустрічної позовної заяви та визнання Договору розірваним з 01.04.2015 відсутні.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року по справі № 910/4970/15-г залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/4970/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко