ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р.Справа № 4/126/10
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.Б. Туренко

суддів М.А. Мишкіної, С.В. Таран

при секретарі судового засідання: Е.М. Вєлковій

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про день, час та місце апеляційного перегляду повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 15.07.2015 року про припинення провадження відносно особи

у справі №4/126/10

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів:

ОСОБА_2

2.ОСОБА_52

ОСОБА_4

ОСОБА_5

5.ОСОБА_53

6.ОСОБА_54

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

10.ОСОБА_55

ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_14

14.ОСОБА_56

ОСОБА_16

ОСОБА_17

ОСОБА_18

ОСОБА_19

19.Товариства з обмеженою відповідальністю «Вознесенська протиерозійна станція»

про визнання права власності на 82,12 % частки у статутному фонді ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція", визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, викладеного у протоколі від 23.12.2004 року та нової редакції статуту ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція»

ВСТАНОВИВ:

В травні 2010 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідачів: ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51 про визнання права власності на 82,12 % частки у статутному фонді ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція» та про визнання недійсними рішення загальних зборів товариства, викладеного у протоколі від 23.12.2004р. та нової редакції статуту ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція», затвердженої зазначеним протоколом та зареєстрованої Вознесенською районною державною адміністрацією 24.05.2005р. за №1000062 (а.с. 31-36 т.1).

Ухвалами господарського суду Миколаївської області від 05.08.2011р. (з урахуванням ухвали суду від 11.09.2013р.), від 06.11.2013р., від 09.12.2014р. припинено провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України відносно відповідачів: ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_35, ОСОБА_37, ОСОБА_39, ОСОБА_41, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_22, ОСОБА_28 (а.с. 182-185 т.10, а.с. 49-52 т.15, а.с.139-142 т.16, а.с. 135-139 т.19).

Ухвалою суду першої інстанції від 09.12.2014р. залучено до участі у справі іншого відповідача - ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція» (а.с. 131-134 т.19).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.07.2015р. припинено провадження у справі в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_50 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку із смертю останнього (а.с. 8-10 т.21).

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, яка ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.08.2015р. повернута без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, у зв'язку із несплатою судового збору (а.с. 162-164 т.21).

30.09.2015р. до суду апеляційної інстанції вдруге надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1, яка ухвалою суду апеляційної інстанції від 05.10.2015р. також повернута без розгляду по п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, з причини сплати судового збору не в повному обсязі (а.с. 234-236 т.21).

Усунувши недоліки, ОСОБА_1 23.10.2015р. втретє звернулась з апеляційної скаргою, в якій просила ухвалу суду від 15.07.2015р. скасувати, матеріали справи направити для розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги, встановленого ч. 1 ст. 93 ГПК України, яке задоволено ухвалою суду апеляційної інстанції від 09.11.2015р. та скаргу прийнято до провадження із призначенням до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_51 просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших відповідачів не надходили.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія зазначає наступне.

Предметом позову у даній справі є, зокрема, вимоги ОСОБА_1 до фізичних осіб- учасників ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція», в тому числі ОСОБА_50, про визнання за позивачем права власності на частку у статутному капіталі товариства.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням корпоративних прав ОСОБА_1, які вона набула на підставі укладеного між нею та відповідачами- учасниками ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція», в тому числі ОСОБА_50, договору купівлі-продажу часток від 04.11.2004р.

Припиняючи провадження у даній справі місцевий господарський суд зазначив про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що правонаступники ОСОБА_50 набули прав учасника ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція» чи заявляють на це права, а тому дійшов висновку про те, що провадження у справі відносно ОСОБА_50 підлягає припиненню по п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку зі смертю фізичної особи, до якої пред'явлено позов.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 зазначила, що у разі смерті колишнього учасника товариства, до якого пред'явлено вимогу, до участі у справі має бути залучений його правонаступник-особа, до якої перейшли всі права та обов'язки спадкодавця, а розгляд справи за відсутності спадкоємців померлої фізичної особи може привести до порушення прав зазначених осіб.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на слідуюче.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини не входять права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.

За приписами ст. 100 Цивільного кодексу України право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі.

Положеннями ст. 55 Закону України «Про господарські товариства» унормовано, що при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного фонду товариства підлягає зменшенню.

За змістом ст. 59 Закону України «Про господарські товариства» до компетенції загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю крім питань, зазначених у пунктах "а", "б", "г - ж", "и - й" статті 41 цього Закону, належить: встановлення розміру, форми і порядку внесення учасниками додаткових вкладів; вирішення питання про придбання товариством частки учасника; виключення учасника з товариства; визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів.

У відповідності до ст. 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст. 58 Закону України «Про господарські товариства», ст. 145 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Пунктом 9.7. Статуту ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція» визначено прийняття яких рішень віднесено до виключної компетенції зборів засновників. Так, зокрема п.п. 6, 7 зазначеного пункту Статуту встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів відноситься питання виключення засновника із товариства, а також вирішення питання про придбання товариством частки засновника. При цьому Статут товариства не містить положення про те, що до складу спадщини входять права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема право на участь у товаристві.

У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» зазначено, що прийняття рішення про вступ спадкоємця (правонаступника) учасника до ТОВ (ТДВ) належить до компетенції загальних зборів учасників товариства.

Отже, отримати у власність частку майна в товаристві померлого учасника його спадкоємець може лише за умови вступу спадкоємця до товариства померлого учасника і тільки за обов'язковою згодою інших учасників товариства.

Однак рішення щодо прийняття спадкоємців ОСОБА_50 до складу учасників ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція» внаслідок прийняття спадщини на частку у статутному капіталі загальними зборами учасників товариства не приймалося.

За змістом ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Скаржником не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкоємці ОСОБА_50 набули прав учасника ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція».

Пунктом 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За наявності у матеріалах справи належних доказів про смерть відповідача ОСОБА_50 та з огляду на те, що у спірних правовідносинах відсутнє правонаступництво, місцевим господарським судом обґрунтовано припинено провадження у справі по п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З урахуванням викладеного, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 15.07.2015р. у справі № 4/126/10 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 25.11.2015р.

Головуючий суддя В.Б. Туренко

Суддя М.А. Мишкіна

Суддя С.В. Таран