ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" листопада 2015 р. Справа № 918/1227/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якої діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до відповідача ОСОБА_1 міського комунального підприємства

про стягнення заборгованості в сумі 2 835 244 грн. 42 коп., з яких 2 450 697 грн. 12 коп. - заборгованості, 340 589 грн. 46 коп. - пені, 18 955 грн. 92 коп. - 3% річних, 25 001 грн. 92 коп. - інфляційних втрат

Представники сторін:

від позивача : ОСОБА_2 - за довіреністю №№392 від 23.03.2015року

від відповідача : ОСОБА_3 - за довіреністю № 1808 від 11.09.2015 року

В судовому засіданні, відповідно до ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 міського комунального підприємства 2 835 244 грн. 42 коп., з яких 2 450 697 грн. 12 коп. - заборгованості, 340 589 грн. 46 коп. - пені, 18 955 грн. 92 коп. - 3% річних, 25 001 грн. 92 коп. - інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих зобов'язань за договором на подачу питної води з водопроводу Рівненської АЕС №1 від 01.10.2002р. Наголошує, що позовні вимоги підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, а саме договором на подачу питної води з водопроводу Рівненської АЕС №1 від 01.10.2002р., додатковою угодою №1 до договору №1 від 01.10.2002р. на подачу питної води з водопроводу Рівненської АЕС, рахунок №СП000380 - тв від 30.04.2015р. на суму 450 532 грн. 80 коп., рахунок №СП000485 - тв від 31.05.2015р. на суму 559 625 грн. 76 коп., рахунок №СП000612 - тв від 30.06.2015р. на суму 485 468 грн. 64 коп., рахунок №СП000722 - тв від 31.07.2015р. на суму 490 583 грн. 52 коп., рахунок №СП000777 - тв від 31.08.2015р. на суму 464 486 грн. 40 коп., претензією №001-06/6553 від 24.07.2015р., претензією №001-06/7780 від 03.09.2015р., претензією №001/8725 від 05.10.2015р.

Ухвалою господарського суду від 03.11.2015 року порушено провадження у справі №918/1227/15 та призначено справу до розгляду в засіданні господарського суду на 16.11.2015р.

В судовому засіданні 16.11.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити останні в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що 01.10.2002 року між ДП "НАЕК "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська АЕС" і ОСОБА_1 міським комунальним підприємством укладено договір №1 про постачання питної води з водопроводу Рівненської АЕС. Відповідно до умов договору позивач зобов'язався забезпечувати КМКП питною водою, яка відповідає чинним стандартам або дозволам, а відповідач зобов'язався оплачувати надані послуги. Звертає увагу суду на те, що Кузнецовське МКП не має можливості вчасно виконувати взяті на себе зобов'язання у зв'язку з відсутністю коштів. Зазначене підтверджується звітами про фінансові результати, які вказують на збитковість підприємства, де збиток за 2015 рік склав 12 284 тис. грн., а також 7 959 тис. грн. за 9 місяців 2015р. Наголошує на тому, що Постановою НКРЕКП встановлено тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, на постачання теплової енергії, послуг централізованого постачання гарячої води та опалення з нульовим рівнем рентабельності. Звертає увагу суду на те, що для відповідача були встановленні тарифи на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання затвердженні постановою №664 від 13.06.2014р. При цьому у розрахунок собівартості тарифу на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання не була врахована вартість холодної води. Зазначає, що за період з червня 2014р. по травень 2015р. підприємство зазнало збитків на загальну суму 2 896, 76 тис. грн. Просить суд зменшити позовні вимоги в частині нарахування пені на 50%.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

01 жовтня 2002 року між ОСОБА_1 міським комунальним підприємством (Абонент) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (ВП "Рівненська АЕС") укладено договір № 1 про подачу питної води з водопроводу Рівненської АЕС.

За умовами п.1 договору ВП "Рівненська АЕС" зобовязалось забезпечити Абонента питною водою, яка відповідає чинному стандарту або дозволу Держстандарту України та Міністерства охорони здоров'я України на відхилення від стандарту, в розмірі встановленого ліміту в об'ємі 2880000 м. кубічних на рік, 240000 м. кубічних на місяць, 7890,4 м. кубічних на добу з максимальною подачею 420,0 м. кубічних на годину.

Відповідно до п.2 договору абонент зобовязався своєчасно оплачувати надані послуги у водопостачанні, належно експлуатувати водопровідні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього на балансі, відповідно до цього договору та Правил користування системам комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення.

Пунктом 4 договору передбачено, що розрахунки за воду, використану Абонентом, здійснюється згідно з главою 12 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України та чинним законодавством України за затвердженим тарифом. У разі зміни тарифів, діючих на час укладення договору, оплата абонентом наданих йому послуг здійснюється за новими цінами без зміни умов договору. У разі несвоєчасної оплати платіжних вимог Абонент сплачує Рівненській АЕС пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день затримки, але не більше 100% загального боргу.

За умовами пункту 4.1 договору розрахунки за використану воду здійснюються між постачальником та абонентом (відповідачем) шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Рівненської АЕС до 20-го числа місяця, наступного за звітнім.

Згідно п.9 цей договір укладається строком на 1 рік з 01.10.2002 р. по 01.10.2003р. і набуває чинності з 01.10.2002р. Договір вважається переукладеним на новий строк на таких же умовах, якщо за один місяць до його припинення жодна із сторін не заявить про закінчення строку його дії.

Договір підписано уповноваженими представниками та скріплено відбитками печаток сторін.

06.07.2010р. між ОСОБА_1 міським комунальним підприємством (Абонент) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" укладено додаткову угоду №1 до договору №1 від 01.10.2002р. про подачу питної води з водопроводу Рівненської АЕС.

Даною угодою сторонами внесено зміни до п.4 договору №1 від 01.10.2002р. про подачу питної води з водопроводу Рівненської АЕС, а саме абз.3 зазначеного пункту викладено в новій редакції "За несвоєчасне здійснення розрахунків за водопостачання абонент сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення від суми невиконаних зобовязань.

Додаткова угода підписана повноважними представниками та скріплена відбитками печаток сторін.

На виконання умов вказаного договору позивач у квітні - серпні 2015 року здійснив постачання відповідачу питної води на загальну суму 2 450 697 грн. 12 коп. Для оплати відповідачем наданих послуг з водопостачання позивачем було виставлено рахунки №СП000380 - тв від 30.04.2015р. на суму 450 532 грн. 80 коп., №СП000485 - тв від 31.05.2015р. на суму 559 625 грн. 76 коп., №СП000612 - тв від 30.06.2015р. на суму 485 468 грн. 64 коп., №СП000722 - тв від 31.07.2015р. на суму 490 583 грн. 52 коп., №СП000777 - тв від 31.08.2015р. на суму 464 486 грн. 40 коп.

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором № 1 від 01 жовтня 2002 року щодо поставки питної води свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди.

Відповідач взяті на себе за договором зобовязання щодо своєчасної та повної оплати поставленої води не виконав, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість, яка на час розгляду справи становить 2 450 697 грн. 12 коп.

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем боргу по оплаті питної води за квітень - серпень 2015 року в розмірі 2 450 697 грн. 12 коп.

За порушення термінів виконання грошових зобовязань позивачем відповідно до п.4 додаткової угоди №1 від 01.10.2002 року, за період з 20.05.2015 року по 21.10.2015року нараховано відповідачу 340 589 грн. 46 коп. - пені та відповідно до ст.625 ЦК України за період з 20.05.2015 року по 21.10.2015 року 18 955 грн. 92 коп. - 3% річних, 25 001 грн. 92 коп. - інфляційних втрат.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне:

У відповідності до ст.11 ЦК України та ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Частина 2 ст.175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.4.1 укладеного договору відповідач зобов'язався здійснювати розрахунок за використану воду до 20 числа наступним за звітним.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт наявності заборгованості відповідачем не заперечується, доказів оплати заборгованості, що є предметом позову відповідачем не подано, а також не спростовано факту отримання послуг по водопостачанню.

Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги по стягненню з відповідача 2 450 697 грн. 12 коп. заборгованості по оплаті за подачу питної води у квітні - серпні 2015р. обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 06.07.2010р.) передбачено, що за несвоєчасне здійснення розрахунків за водопостачання абонент зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення від суми невиконаних зобовязань.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Врахувавши наведені правові норми та перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум пені, 3% річних, інфляційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 340 589 грн. 46 коп. - пені, 18 955 грн. 92 коп. - 3% річних, 25 001 грн. 92 коп. - інфляційних втрат підлягають задоволенню в цій частині.

При цьому, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 83 ГПК України, здійснити зменшення зазначеної суми пені з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно братись до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічна норма також міститься в частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Пунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що, вирішуючи, у тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Оцінивши в сукупності обставини щодо майнового стану сторін, які беруть участь у зобовязанні, враховуючи статус боржника, який використовує придбану воду для потреб населення, зважаючи на різницю в тарифах, а також з огляду на розмір інфляційних втрат та 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача, суд вважає за необхідне зменшити розмір загальної суми пені, що підлягає стягненню з відповідача з 340 589 грн. 46 коп. до 180 000 грн. 00 коп.

На підставі наведеного задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення 180 000 грн. 00 коп. У решті заявленої до стягнення пені у позові необхідно відмовити.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення з відповідача 2 835 244 грн. 42 коп., з яких 2 450 697 грн. 12 коп. - заборгованості, 180 000 грн. 00 коп. - пені, 18 955 грн. 92 коп. - 3% річних, 25 001 грн. 92 коп. - інфляційних втрат є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача в зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116-116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 міського комунального підприємства (м. Кузнецовськ, майдан Незалежності, 2, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (м. Кузнецовськ Рівненської області, )

- 2 450 697 грн. 12 коп. (два мільйони чотириста п'ятдесят тисяч шістсот дев'яносто сім гривень 12 коп.) - заборгованості,

- 180 000 грн. 00 коп. (сто вісімдесят тисяч гривень 00 коп.) - пені,

- 18 955 грн. 92 коп. (вісімнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять гривень 92 коп.) - 3% річних,

- 25 001 грн. 92 коп. (двадцять п'ять тисяч 92 коп.) - інфляційних втрат,

- 42 528 грн. 67 коп. (сорок дві тисячі п'ятсот двадцять вісім гривень 67коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано 20.11.2015р.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (Рівненська обл., м. Кузнецовськ);

3 - відповідачу рекомендованим (Рівненська область, м. Кузнецовськ, майдан Незалежності, 2)