ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"21" жовтня 2015 р. Справа № 911/3679/15

За позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю УкрОпт Мастер-енерго, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське

про стягнення 10889,22 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін: згідно з протоколом судового засідання

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі Позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю УкрОпт Мастер-енерго (далі Відповідач) про стягнення 10889,22 грн.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на порушенням Відповідачем строків оплати природного газу за Договором купівлі-продажу природного газу №2248/15-БО-17 від 18.12.2014 (далі Договір).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.08.2015 порушено провадження у справі №911/3679/15 та призначено її до розгляду на 15.09.2015 о 12:00 год.

Ухвалами Господарського суду Київської області від 15.09.2015 та 06.10.2015 розгляд справи відкладено на 06.10.2015 та 21.10.2015.

Клопотання Відповідача про здійснення технічної фіксації судом враховано, однак фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось з огляду на приписи ч.8 ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач у судові засідання жодного разу не зявився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не подав, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що зокрема підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №530 від 27.08.2015 (за вх. суду №22361/15 від 16.09.2015) та №935 від 21.09.2015 (за вх. суду №24673/15 від 07.10.2015).

Враховуючи обмежений ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, а також те, що Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, явка Відповідача обовязковою не визнавалась і його відсутність не перешкоджає всебічному, повному та обєктивному розгляду всіх обставин справи, а матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті, відповідно до права суду, наданого йому ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Керуючись ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі Позивач, Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю УкрОпт Мастер-енерго (далі Відповідач, Покупець) укладено Договір купівлі-продажу природного газу №2248/15-БО-17 від 18.12.2014 (далі Договір).

Згідно з п.1.1. Договору Продавець зобовязується передавати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах цього Договору.

Відповідно до п.1.2. Договору газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (далі споживачам Покупця).

Як зазначається в п.2.1. Договору Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 246 тис.куб.м. (двісті сорок шість тисяч куб.м), у томі числі по місячних кварталах.

Згідно з п.5.2. Договору ціна за 1000 куб.м. газу становить 5900,00 грн без врахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, податок на додану вартість за ставкою 20%; крім того тариф на транспортування природного зазу магістральними та розподільними трубопроводами. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6384,70 грн, крім того ПДВ 20% - 1276,94 грн, всього з ПДВ 7661,64 грн.

В подальшому, сторонами до Договору внесено зміни Додатковими угодами (№1 від 10.02.2015, №2 від 10.03.2015, №3 від 15.04.2015, №4 від 15.05.2015, №5 від 05.06.2015) до Договору щодо ціни за 1000 куб.м. природного газу.

Пунктом 5.5. Договору загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Як зазначається в п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що Позивач свої обовязки за Договором в частині постачання природного газу виконав належним чином.

Так, на виконання умов Договору протягом січня-квітня 2015 року Позивачем було поставлено, а Відповідачем прийнято природний газ загальним обсягом 59,245 тис. м3 загальною вартістю 490869,56 грн, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 на суму 190253,85 грн, від 28.02.2015 на суму 149249,06 грн, від 31.03.2015 на суму 92709,18 грн та від 31.04.2015 на суму 58657,47 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

В порушення своїх договірних зобовязань Відповідач оплату вартості поставленого газу за січень 2015 року своєчасно не здійснив, у звязку з чим Позивач звернувся до суду.

Зокрема, за розрахунком Позивача, здійснені Відповідачем проплати 16.02.2015, 19.02.2015, 25.02.2015, 02.03.2015, 05.03.2015, Позивачем зараховано як погашення заборгованості за січень 2015 року в загальній сумі 190253,85 грн.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, як це передбачено ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на вищенаведене, підписання Відповідачем вказаних актів приймання-передачі природного газу без будь-яких заперечень та зауважень стосовно обсягу поставленого газу свідчить про прийняття Відповідачем цього газу, а отже породжує в останнього обовязок щодо його оплати у повному обсязі згідно з п.6.1. Договору за акттом приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 - до 14.02.2015 (включно), актом від 28.02.2015 - до 14.03.2015 (включно), актом від 31.03.2015 - до 14.04.2015 (включно) та актом від 31.04.2015 - до 14.05.2015 (включно) відповідно.

Враховуючи, що факт отримання газу та прострочення оплати за Договором Відповідачем не заперечено та належним чином не спростовано, оскільки відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів, зокрема, первинних документів в підтвердження своєчасності повного погашення боргу, останнім не подано, суд дійшов висновку, що Відповідач повну оплату отриманого газу в обумовлений Договором строк не здійснив, а тому Позивач правомірно звернувся до суду.

У звязку з неналежним виконанням Відповідачем своїх грошових зобовязань за Договором Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 748,32 грн пені за загальний період прострочки з 15.02.2015 по 05.03.2015, 57,44 грн 3% річних за загальний період прострочки з 15.02.2015 по 05.03.2015 та 10083,45 грн інфляційних втрат за лютий 2015 року.

Як зазначено в ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч.2 ст.217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 7.2. Договору сторони погодили, що у разі невиконання Покупцем п.6.1 умов цього Договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок пені та 3% річних здійснений Позивачем з урахуванням часткових проплат, кінцевих термінів виконання зобовязань по оплаті газу, вимог ч.6 ст.232 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що п.6.1. Договору встановлює обовязок Відповідача провести розрахунки до 14-го числа (включно), наступного за місяцем поставки газу, Відповідач, у випадку невиконання такого обовязку, вважається таким, що прострочив вже з 15-го числа відповідного місяця.

Суд зазначає, що Позивачем при здійсненні розрахунків пені та 3% річних невірно визначено періоди їх нарахування, оскільки ним не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості, не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3 % річних та пені (аналогічна правова позиція викладена у п.1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань). Отже, Позивачем не можуть встановлюватись періоди нарахування пені та 3% річних з кінцевими датами по 16.02.2015, 19.02.2015, 25.02.2015, 02.03.2015, 05.03.2015, які є датами фактичної сплати заборгованості.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки оплати природного газу за актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, часткові проплати Відповідача, встановлений судом та заявлений Позивачем період нарахування пені, вимоги ч.6 ст.232 Господарського кодексу України щодо обмеженого строку нарахування штрафних санкцій, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
190253.8515.02.2015 - 15.02.2015119.5000 %0.107 %*203.28
40474.7917.02.2015 - 18.02.2015219.5000 %0.107 %*86.49
20533.9420.02.2015 - 24.02.2015519.5000 %0.107 %*109.70
13914.0926.02.2015 - 01.03.2015419.5000 %0.107 %*59.47
1385.0803.03.2015 - 03.03.2015119.5000 %0.107 %*1.48
1385.0804.03.2015 - 04.03.2015130.0000 %0.164 %*2.28
Оскільки, вірна сума пені, за розрахунком суду, складає 462,70 грн, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 748,32 грн пені підлягає частковому задоволенню в сумі 462,70 грн.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки оплати природного газу за актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, часткові проплати Відповідача, встановлений судом та заявлений Позивачем період нарахування 3% річних, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
190253.8515.02.2015 - 15.02.201513 %15.64
40474.7917.02.2015 - 18.02.201523 %6.65
20533.9420.02.2015 - 24.02.201553 %8.44
13914.0926.02.2015 - 01.03.201543 %4.57
1385.0803.03.2015 - 04.03.201523 %0.23
Оскільки, вірна сума 3% річних, за розрахунком суду, становить 35,53 грн, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 57,44 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню в сумі 35,53 грн.

Оскільки наведені в розрахунках Позивача нарахування інфляційних втрат є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства, Відповідачем не заперечені та не спростовані, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 10083,45 грн інфляційних втрат за лютий 2015 року підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п.1 ч.2. ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Оскільки Позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, клопотання Відповідача, викладене у заяві б/№ від 11.09.2015 (вх. суду №21321/15 від 11.09.2015) щодо застосування строку позовної давності, судом залишено без задоволення як безпідставне та необґрунтоване.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначається в ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Згідно зі ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Під час провадження у справі суд неодноразово відкладав її рогляд, в тому числі і за клопотаннями Відповідача, для надання можливості Відповідачу подати відзив в підтвердження своєї правової позиції та визнання/спростування вимог заявлених в позовній заяві, однак Відповідач не скористався такою можливістю, адже будь-яких відомостей щодо наявності/відсутності заборгованості або ж первинних документів в підтвердження погашення заборгованості суду не надавав.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 462,70 грн пені, 35,53 грн 3% річних та 10083,45 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, Відповідачем не запереченими і належним чином не спростованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню. В інших вимогах позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених Позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю УкрОпт Мастер-енерго(08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Доківська, буд. 14, код 33482826) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 462,70 грн (чотириста шістдесят дві гривні сімдесят копійок) пені, 35,53 грн (тридцять пять гривень пятдесят три копійки) 3% річних, 10083,45 грн (десять тисяч вісімдесят три гривні сорок пять копійок) інфляційних втрат та 1775,40 грн (одну тисячу сімсот сімдесят пять гривень сорок копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. В інших вимогах у позові відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено « 17» листопада 2015 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.