РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015Справа №910/2214/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальності "Юрія-Фарм" (вул. М.Амосова, 10, м. Київ, 03680)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "O'zbekiston Dori-Ta'minoti" (Республіка Узбекистан, м. Ташкент, Олмазарський район, вулю. Янги Олмазар, 1А, 100069) про стягнення 300 566,55 дол. США, що становить 4 881 636,29 грн.

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Чайченко М. В. - представник, довіреність № 03/01/2015 - юр від 03.01.2015;

Від відповідача : Пирогов О.В.- адвокат, свідоцтво №3784 від 25.06.2009

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юрія - Фарм" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "O'zbekiston Dori-Ta'minoti" (Республіка Узбекистан, Ташкент) про стягнення суми заборгованості в розмірі 300566,55 доларів США, що становить 4 881 636,29 грн. за курсом НБУ на дату подачі позову до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Контракту № 12-14/У від 25.02.14 р. в частині своєчасної плати за поставлений товар, внаслідок чого у відповідача утворився борг перед позивачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.02.2015р. порушено провадження у справі №910/2214/15 та призначено до розгляду на 01.07.2015. Також даною ухвалою відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги необхідність надсилання судового доручення про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави, провадження у справі зупинено до 01.07.2015 року.

01.07.2015 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Селівона А.М. у відпустці.

Ухвалою господарського суду від 20.07.2015 провадження у справі №910/2214/15 поновлено та призначено розгляд справи на 22.09.2015.

22.09.2015 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Селівона А.М. у відрядженні.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.10.2015 розгляд справи відкладено на 20.10.2015.

У судове засідання 20.10.2015 з'явилися уповноважені представники сторін.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 20.10.2015 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшли: клопотання про долучення документів до матеріалів справи, повідомлення про відсутність аналогічного спору б/н від 21.09.2015 та письмові пояснення з додатками №109/1 від 17.03.2015.

Клопотання про долучення документів до матеріалів справи, повідомлення про відсутність аналогічного спору б/н від 21.09.2015 та письмові пояснення з додатками №109/1 від 17.03.2015 судом долучені до матеріалів справи.

Також судом повідомлено, що до початку судового засідання 20.10.2015 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшли письмові пояснення № 109/1 від 17.03.2015, в яких відповідач підтверджує факт здійснення поставки партії товару на суму 300 566,55 дол. США та зазначає про труднощі з конвертацією валюти, після здійснення якої гарантує сплату заборгованості. Пояснення судом долучені до матеріалів справи.

До початку судового засідання 20.10.2015 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від господарського суду міста Ташкент Республіки Узбекистан надійшло повідомлення б/н від 28.08.2015 про вручення ухвали господарського суду м. Києва від 20.07.2015 по справі №910/2214/15 представнику ТОВ "O'zbekiston Dori-Ta'minoti".

Повідомлення б/н від 28.08.2015 долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 20.10.15 р. представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог б/н від 20.10.15, в якій просить уточнити позовні вимоги, викладені в п. 1 прохальної частини позовної заяви №40 від 02.02.2015, доповнивши словосполучення «Стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 300566,55 доларів США (триста тисяч п'ятсот шістдесят шість доларів США 55 центів)» словами, «що становить 4 881 636,29 грн. (чотири мільйони вісімсот вісімдесят одну тисячу шістсот тридцять шість грн. 29 коп.) за офіційним курсом Національного банку України». Заява долучена судом до матеріалів справи.

Дослідивши в судовому засіданні 20.10.15 р. позовну заяву та подану позивачем заяву про уточнення позовних вимог, остання судом розцінена як заява про виправлення технічної описки в тексті позовної заяви та долучена до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та правових позицій, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання 20.10.15 р. сторонами суду не надано.

Відповідно до п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (надалі - Постанова №18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи відсутність на час проведення судових засідань клопотань представників сторін щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколі судового засідання.

Перед початком розгляду справи в судових засіданнях представників сторін було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст. ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представники позивача та відповідача в судових засіданнях повідомили суд, що права та обов'язки їм зрозумілі.

Відводу судді представниками сторін не заявлено.

В судовому засіданні 20.10.2015 представник позивача виклав та підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.10.2015 не заперечував проти позовних вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши надані сторонами докази та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Суд зазначає, що 19.12.1992 Україна приєдналася до Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, від 20.03.1992 (постанова Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2889-XII "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності").

Згідно з підпунктом "в" частини першої статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, компетентний суд держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав має право розглядати зазначені в статті 1 цієї Угоди спори, якщо на території цієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав виконано або має бути повністю або частково виконано зобов'язання з договору, що є предметом спору.

Відповідно до частини 2 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.92, що була підписана та ратифікована Україною й Республікою Узбекистан, компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

З даного позову вбачається, що спір між сторонами виник внаслідок неналежного виконання зобов'язань Товариством з обмеженою відповідальністю "O'zbekiston Dori-Ta'minoti" (Республіка Узбекистан) за Контрактом № 12-14/У від 25.02.14 р..

Умовами п.п.11.1, 11.2 Контракту сторони передбачили, що суперечки та розбіжності за даним Контрактом або в зв'язку з ним підлягають переданню для розгляду и прийняття остаточного рішення до Господарського суду міста Києва (Україна) у відповідності до Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних зі здійсненням господарської діяльності від 20.03.92 р., яка підписана Урядами держав - учасниць СНД. Сторони погодили те, що в процесі розгляду та вирішення спорів між ними правом, регулюючим відносини сторін, є матеріальне та процесуальне право України.

Враховуючи вищевикладене, даний позов підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва.

Так, згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

25 лютого 2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юрія-Фарм" (позивач у справі, продавець за контрактом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "O'zbekiston Dori-Ta'minoti" (Республіка Узбекистан) (відповідач за договором, покупець за контрактом) укладено Контакт №12-14/У (далі - Контакт), відповідно до п. 1.1. якого, Продавець продає, а Покупець купує фармацевтичну продукцію (далі Товар), асортимент, кількість та ціна якої вказується в Специфікаціях (Додатках до Контракту).

Розділами 2 - 10 Контракту сторони обумовили ціну та загальну вартість контракту, умови поставки товару, його якість, пакування та маркування, умови оплати, приймання товару за якістю та санкції тощо.

Відповідно до п. 12.1 Контакту даний Контракт набуває чинності з дати реєстрації в уповноважених органах Республіки Узбекістан.

Даний Контракт дійсний до 31 березня 2015 року (пункт 12.6 Контракту).

Як свідчать матеріали справи, вказаний Контракт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Статтею 654 Цивільного кодексу України визначено, що зміна договору учиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Укладеними в подальшому Додатковими угодами № 6 від 24.12.14 р. та № 7 від 22.01.15 р. сторони вносили зміни до Контракту щодо поштових адрес та банківських реквізитів сторін, а також змінили п.12.6 Контракту, виклавши його в наступній редакції: «Дійсний контракт діє до 31 грудня 2015 року».

Дані Додаткові угоди є невід'ємною частиною Контракту №12-14/ У від 25 лютого 2014 року та набувають чинності після його підписання Сторонами.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 1.3 Контракту визначено, що поставка Товару здійснюється продавцем окремими партіями відповідно до конкретних заявок покупця та узгодженою Сторонами Специфікацією на конкретну партію (поставку) Товару в обумовленому даним Контрактом порядку.

Пунктом 3.1. Контракту передбачено, що продавець поставить покупцеві продаваний за даним Контрактом Товар окремими партіями відповідно до заявок покупця і положень даного Контракту. Базовою умовою постачання Товару по даному Контракту приймається умова СІР-Ташкент (місто) Узбекистан (країна), відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів в 10-й редакції МТП 2010 роки ("Інкотермс-2010").

Місце поставки (пункт призначення): Митний пост - "Арк Булак", м Ташкент, вул. Самарканд йулі, 36, код 26003; Митний пост - "Атторлік", м Ташкент вул. Джамі, 20, код 26004; Митний пост - "СТК Ташкент Аэро", м Ташкент Аеропорт, код 00102.

Дата відвантаження - дата передачі Товару, очищеного від мита на експорт і митних формальностей у розпорядження перевізника (експедитора), підтверджена оформленої належним чином транспортної накладної.

Дата поставки - дата прибуття Товару в місце поставки, підтверджена відбитком штемпеля залізничної станції призначення в ж.д. накладної митних органів РУз. Вантажоодержувачем за даним контрактом є: ТОВ "O'zbekiston Dori-Ta'minoti" (Республіка Узбекистан), 100069, м. Ташкент, Олмазарський район, вул. Янгі Олмазар, 1А.

При поставці Товару залізничним транспортом відправником вантажу є транспортно-експедиційна компанія ТОВ "УПІ-Магістраль", Украйна, м. Київ, вул. Електриків, 29-А.

Відповідно до п. 3.5. Контакту терміни передачі Товару перевізнику (відвантаження Товару) узгоджуються Сторонами на кожну конкретну поставку Товару і не повинні перевищувати 3-х (трьох) тижнів від дати прийняття продавцем до виконання заявки покупця. Заявка направляється покупцем на адресу продавця не пізніше, чим за 15 днів до бажаної дати відвантаження товару.

Поставка Кожної партії Товару здійснюється протягом 45 днів з дати підписання Специфікації на відповідну партію і отримання повідомлення від Покупця про готовність прийняти Товар (пункт 3.7. Контакту).

Так, у відповідності до умов Контакту, 31.10.2014 сторонами узгоджена та підписана Специфікація № 5 до Контакту, відповідно до якої погодили найменування товару - лікарські препарати, загальну кількість окремо по кожному найменуванню (всього 26382 фл.), ціну товару (без ПДВ), яка становить 103 843,97 доларів США та Специфікацію №4 до Контакту, відповідно до якої також погодили найменування товару - лікарські препарати загальну кількість окремо по кожному найменуванню (всього 52530 фл.), ціну товару (без ПДВ), яка становить 196 722,58 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі - продажу.

Судом встановлено за матеріалами справи та підтверджено представниками сторін в судовому засіданні, що на виконання умов вищевказаного Контакту позивачем на підставі заявок відповідача № 79 від 30.10.14 р. та № 78 від 31.10.15 р. було поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 300 566,55 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями вантажно-митних декларацій № 544262 від 10.11.2014, № 544261 від 10.11.2014, інвойсами № 42673 від 29.10.2014 на суму 103843,97 дол. США та № 42655 від 29.10.2014 на загальну суму 196722,58 дол. США, а також відповідною дорожньою відомістю.

Митне оформлення товару по вантажно-митній деклараціям № 544261 та № 544262 в країні продавця (Україна) відбулося 10.11.2014, що підтверджується відміткою митного органу на вантажно-митних деклараціях, інвойсах та на дорожній відомості, копії яких наявні в матеріалах справи.

Заперечень щодо факту поставки та отримання товару по кількості та якості відповідачем суду не надано. Доказів пред'явлення відповідачем претензій щодо якості, кількості та термінів поставки товару у відповідності до умов Контракту, матеріали справи не містять.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Юрія - Фарм" умов Контакту з боку відповідача відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем виконані прийняті на себе на підставі укладеного між сторонами Договору зобов'язання з поставки товару (фармацевтичної продукції) Товариству з обмеженою відповідальністю "O'zbekiston Dori-Ta'minoti" (Республіка Узбекистан), а відповідачем, у свою чергу, прийнятий цей товар без будь - яких зауважень. Факт передачі відповідачем товару належним чином підтверджено матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частина 2 наведеної норми).

Відповідно до п. 2.1. Контракту ціни на Товар встановлюються в доларах США, обумовлюються в Специфікаціях (додатках до Контракту), що є невід'ємною частиною цього Контракту, і не підлягають зміні після підписання Специфікації на відвантаження. Валюта Контракту - долари США. Валюта платежу - долари США.

Згідно п. 2.3. Контракту загальна сума Контракту попередньо погоджена Сторонами у розмірі 600000 тисяч доларів США, і становить суму Специфікацій (Додатків до контракту), на відповідні партії Товару.

Відповідно до п. 4.1. Контракту оплата за поставлений за даним Контрактом Товар здійснюється покупцем виходячи з узгодженої на конкретну партію вартості Товару. Валюта платежу за контрактом - долари США. Платіж здійснюється покупцем шляхом банківського переказу за кожну конкретну поставку товару.

В свою чергу, згідно п. 4.3 Контракту сторони домовились, що оплата здійснюються Покупцем не пізніше 75 (сімдесяти п'яти) календарних днів з дня митного оформлення Товару в країні Продавця.

Як зазначалось вище, 29.10.2014 року продавцем оформлені інвойси за Контрактом № 42673 на суму 103 843,97 дол. США та №42655 на суму 196 722,58 дол. США.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГКУ кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Виходячи з приписів вищенаведених положень законодавства та умов Договору прийняття відповідачем товару від позивача є підставою виникнення у відповідача зобов'язання оплатити вказаний товар відповідно до змісту товаророзпорядчих документів на нього.

Таким чином, оскільки митне оформлення товару за вантажно-митними деклараціями № 544261 та № 544262 в країні продавця (Україна) відбулося 10.11.2014 р., що підтверджується відповідними відмітками митного органу на вказаних деклараціях, інвойсах та дорожній відомості, оплата враховуючи умови п. 4.3 Контракту мала бути здійснена відповідачем не пізніше 75 днів, тобто не пізніше 24.01.2015 р. (включно).

Проте, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представниками сторін в судовому засіданні, станом на момент подання позовної заяви свої зобов'язання щодо оплати отриманого товару в сумі 300 566,55 дол. США у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Контракту відповідач не виконав, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Контрактом у зазначеному вище розмірі, яку останній просив суд стягнути в позовній заяві.

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України покладено на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження своєчасного виконання зобов'язань за Договором, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доказів визнання недійсним чи розірвання Контракту № 12-14/У від 25.02.14 або йог окремих положень сторонами суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірного Договору на час його підписання та на протязі виконання з боку сторін відсутні.

В свою чергу, в матеріалах справи міститься підписаний представниками обох сторін 30.01.2015 Акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за вищезазначеними вантажно-митними деклараціям станом на 30.01.2015 складає 300 566,55 дол. США, що додатково підтверджує факт наявності заборгованості відповідача за Контрактом.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за Контактом у встановлений строк, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та не заперечувався відповідачем у наданому суду відзиві, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "O'zbekiston Dori-Ta'minoti" (Республіка Узбекистан, м. Ташкент, Олмазарський район, вул. Янги Олмазар, 1А, 100069 ОКПО 15273761, ОКОНХ 71212, ИНН 200845636) на користь Товариства з обмеженою відповідальності "Юрія-Фарм" (вул. М.Амосова, 10, м. Київ, 03680; код 30109129) основного боргу у розмірі 300 566 (триста тисяч п'ятсот шістесят шість доларів США) 55 центів, що становить 4 881 636 (чотири мільйони вісімсот вісімдесят одну тисячу шістсот тридцять шість) грн. 29 коп. та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складений та підписаний 19 листопада 2015 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання та підписання повного тексту рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Суддя А.М.Селівон