ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2015 р.Справа № 922/5744/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Управління служби безпеки України в Харківській області, м. Харків
про стягнення 96241,36 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до УСБУ в Харківській області (далі - відповідач) звернулась АК "Харківобленерго" (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача на свою користь:

- на п/р 07 у філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823, код 00131954 - суму заборгованості 41875,08 грн. - вартість електричної енергії за період виникнення боргу за березень 2015 року (де 34895,90 грн. - тарифна складова та 6979,17 грн. - ПДВ 20%) та ППЕ - 7377,54 грн. за липень 2015 року;

- на п/р 5 в АТ "Райфайзен Банк" м. Київ, МФО 380805, код 00131954 - 20343,13 грн. пені за період з лютого 2015 року по липень 2015 року; 1439,22 грн. три відсотки річних за період виникнення боргу з червня 2014 року по серпень 2015 року; 24670,90 грн. інфляційні за період виникнення боргу з червня 2014 року по серпень 2015 року; 535,49 грн. КРЕ за березень 2015 року (де 446,24 грн. тарифна складова та 89,25 грн. ПДВ 20%).

Витрати по оплаті судового збору позивач просив суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 22.10.2015 року було порушено провадження у справі та її розгляд був призначений на 11.11.2015 року о 10:00 год.

У судовому засіданні 11.11.2015 року представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав, надав суду клопотання в якому просить суд зменшити розмір нарахованої пені на 90%, оскільки Управління служби безпеки України в Харківській області знаходиться в важкому фінансовому становищі, є бюджетною установою, а заборгованість виникла через недостатнє бюджетне фінансування.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено фактичними даними, 15.10.2004 р. між АК "Харківобленерго" (позивач, постачальник електричної енергії) та Управлінням служби безпеки України в Харківській області (відповідач, споживач) укладений договір про постачання електричної енергії № 041-16513, за умовами якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, які є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 9.11 цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2004 р., а в частині розрахунків - до їх повного завершення. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Документи, що містяться в матеріалах справи, дають підстави вважати договір № 041-16513 від 15.10.2004 р. про постачання електричної енергії діючим.

Відповідно до п. 2.1.2. Договору постачальник електричної енергії зобов'язується постачати електричну енергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням розділів 6, 7 договору, відповідно до додатка 1 "Договірні величини споживання" та додатка 2 "Порядок розрахунків".

Згідно п. 2.2 Договору споживач зобов'язується виконувати умови цього договору, щомісячно у встановлений строк надавати постачальнику звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період, своєчасно оплачувати вартість електричної енергії та інші нарахування.

Пунктом 5 додатка 2 до Договору визначено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунку, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії. Даним пунктом також передбачено, що споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

Відповідачем протягом червня 2014 р. - серпня 2015 р. спожита електрична енергія сплачувалась несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 41875,08 грн.

Згідно ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Оплата обсягу спожитої електричної енергії відповідно до п. 1 ст. 275 Господарського кодексу України та п. 10.2. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. № 28, є обов'язком відповідача як споживача електричної енергії.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тому, згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 41875,08 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача КРЕ в сумі 535,49 грн.

Суд зазначає, що згідно Правил користування електричною енергією плата за перетікання реактивної електроенергії - це плата за послуги, які електропередавальна організація або власник технологічних електричних мереж змушені надавати споживачу, якщо він експлуатує електромагнітні незбалансовані електроустановки.

Відповідно до п. 6.33 Правил користування електричною енергією, величина плати за перетікання реактивної електроенергії на межі розділу електромереж визначається електропередавальною організацією відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17.01.02р. № 19, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.02.02р. за № 93/6381, та зазначається у відповідному договорі між електропередавальною організацією та споживачем, електроустановки якого приєднані до електричних мереж електропередавальної організації.

Як вбачається з матеріалів справи за березень 2015 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за плату з компенсації перетікання реактивної енергії у розмірі 535,49 грн. Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобовязання по сплаті грошових коштів у визначений строк, позивачем обґрунтовано предявлено до стягнення з відповідача суму нарахувань КРЕ у розмірі 535,49 грн., та в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з п. 4.2.1 Договору у випадку порушення строків оплати, визначених додатком № 2 до Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. Даним пунктом також передбачена можливість нарахування пені до дня ліквідації заборгованості включно.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач надав обґрунтований розрахунок пені в сумі 20343,13 грн., яка нарахована за період з лютого 2015 року по липень 2015 року.

Наданий розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства, умовам Договору та відносинам, що склалися між сторонами, а тому приймається судом.

Відповідач просить зменшити стягувану суму пені 90%, обґрунтовуючи клопотання важким фінансовим становищем.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Приписами частини 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснено у п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Згідно Бюджетного кодексу України, бюджетна установа - це орган, установа або організація, визначена Конституцією України, а також установа або організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету або місцевого бюджетів, бюджетні установи є неприбутковими.

Суд враховує те, що відповідач є неприбутковою організацією, а отже відповідач не розрахувався з позивачем за отриману електричну енергію через недостатність фінансування з державного бюджету.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір стягуваної пені на 90% відсотків, стягнувши з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 2034,31 грн., в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 18308,82 грн. суд відмовляє.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1439,22 грн. та інфляційних втрат в розмірі 24670,90 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних за період з червня 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 1439,22 грн. та інфляційних втрат за період з червня 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 24670,90 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", ст.ст. 230, 231, 232, 233, 343 Господарського кодексу України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 549, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 24, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління служби безпеки України в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 2, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61003, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, , на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823) суму заборгованості 41875,08 грн. - вартість електричної енергії за період виникнення боргу за березень 2015 року (де 34895,90 грн. - тарифна складова та 6979,17 грн. - ПДВ 20%) та ППЕ - 7377,54 грн. за липень 2015 року.

Стягнути з Управління служби безпеки України в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 2, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61003, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, , на п/р 5 в АТ "Райфайзен Банк" м. Київ, МФО 380805) - 2034,31 грн. пені за період з лютого 2015 року по липень 2015 року; 1439,22 грн. три відсотки річних за період виникнення боргу з червня 2014 року по серпень 2015 року; 24670,90 грн. інфляційних за період виникнення боргу з червня 2014 року по серпень 2015 року; 535,49 грн. КРЕ за березень 2015 року (де 446,24 грн. тарифна складова та 89,25 грн. ПДВ 20%) та 1507,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 18308,82 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_3