ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.11.2015 Справа № 905/1329/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «ОСОБА_1 Україна», м. Тячів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «МКМ», м. Донецьк

про стягнення 122 434,82грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: ОСОБА_2 за дов.;

відповідача: ОСОБА_3 за дов.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Ютейр-Україна», переіменованим під час розгляду справи у Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «ОСОБА_1 Україна» подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «МКМ» 202 472,55грн., у тому числі:

- 49 362,17грн. - заборгованості за договором блоку-чартеру;

- 57 171,58грн. пені за прострочення платежів за період з 18.08.2013р. по 15.07.2015р.;

- 7 399,97грн. 3% річних за період з 18.08.2013р. по 15.07.2015р.;

- 88 538,83грн. інфляційних за період з 18.08.2013р. по 15.07.2015р..

22.09.2015р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 205 823,56грн., у тому числі:

- 49 362,17грн. - заборгованості за договором блоку-чартеру;

- 60 522, 59грн. пені за прострочення платежів за період з 11.08.2013р. по 15.07.2015р., у тому числі за період з 11.08.2013р. по 21.01.2014р. у сумі 2 351,01грн. і за період з 18.08.2013р. по 15.07.2015р. у сумі 58 171,58грн.;

- 7 399,97грн. 3% річних за період з 18.08.2013р. по 15.07.2015р.;

- 88 538,83грн. інфляційних за період з 01.09.2013р. по 30.06.2015р.

23.09.2015р. через канцелярію суду окремо від позивача та відповідача надійшла заява про затвердження мирової угоди. Мирова угода судом не затверджувалась.

07.10.2015р. на адресу суду від позивача надійшли: заява про відкликання заяви №0936/2 від 18.09.2015р. про затвердження мирової угода та заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній наполягає на стягненні з відповідача 156 461,39грн., у тому числі:

- 60 522,59грн. пені;

- 7 399,97грн. 3% річних;

- 88 538,83грн. інфляційних.

Заявою від 13.11.2015р. позивач зменшив розмір позовних вимог, відповідно до якої наполягає на стягненні з відповідача 122 434,82грн., у тому числі:

- 48 527,93грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за період з 14.12.2013р. по 22.09.2015р.;

- 4 266,91грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 14.12.2013р. по 22.09.2015р.;

- 69 639,98грн. інфляційних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 14.12.2013р. по 22.09.2015р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору блоку-чартеру №06.19-2013 від 11.03.2013р в частині порушення останнім п. 4.2 договору, а саме, порядку та строків розрахунків (прострочення оплати рахунків):

· № МКМ-6 від 08.08.2013р. на суму 86 233,76грн. з урахуванням рахунку № МКМ-9 від 30.09.2013р. коригування рахунку № МКМ-6 від 08.08.2013р. в сторону зменшення на суму 220,00грн.;

· № МКМ-7 від 30.09.2013р. на суму 68 348,41грн.

Відповідач у відзиві позов не визнав з посиланням, зокрема, на відсутність в договорі та Господарському кодексі такої санкції, як стягнення інфляційних збитків. Окрім цього наполягав на неправомірності стягнення суми пені у звязку з тим, що сума основного боргу була сплачена останнім в узгоджений з позивачем термін.

В останньому судовому засіданні відповідач, не змінюючи свого ставлення до вимог позивача, наполягає на тому, що:

- укладеним між сторонами договором не передбачена сплата пені, 3% річних і інфляційних;

- переписка, яка мала місце між сторонами, є погодженням зміни строків оплати послуг;

- згідно п.8.1 договору позивач звернувся до суду передчасно;

- ст. 625 Цивільного кодексу України не повинна застосовуватись до стосунків, які виникли між сторонами.

Також відповідач просить застосувати строк позовної давності до вимог щодо стягнення пені, 3% річних і інфляційних, який складає 6 місяців і який позивачем пропущено.

Позивач вважає заперечення відповідача безпідставними, такими що не ґрунтуються на чинному законодавстві і матеріалах справи.

Щодо пропуску строку позовної давності, то він вважає, що цей строк ним не пропущено і до того ж строк позовної давності щодо вимог у частині стягнення 3% річних і інфляційних складає 3 роки.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

11.03.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Ютейр-Україна» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «МКМ» (замовник) був укладений договір блоку-чартеру №06.19-2013, предметом якого є надання перевізником за плату замовнику повну ємкість (блок місць) повітряного судна CRJ 200 при виконанні чартерних рейсів за маршрутом Донецьк Ларнака - Донецьк, для перевезення пасажирів, багажу і вантажів, які дозволені до перевезення пасажирським повітряним транспортом (розділ 1 договору). Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2013р. Після припинення дії цього договору, або його дострокового розірвання, його умови будуть застосовуватись до врегулювання платежів (взаємних розрахунків, відшкодування збитків, виплати штрафів, пені і т.д.) (розділ 10 договору).

За фактом виконання кожного рейсу, замовник відшкодовує перевізнику витрати за фактично перевезених на блоці місць замовника пасажирів по оплаті: пасажирських такс, державних зборів, вартості бортового куштування пасажирів у відповідності до рахунку, який виставляється перевізником, не пізніше 10 календарних днів після виконання кожного рейсу (п. 4.2 договору).

За прострочення замовником оплати блоку місць або інших платежів, передбачених цим договором на користь перевізника, замовник сплачує перевізнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу (п. 5.1 договору).

На виконання взятих на себе за зазначеним договором зобовязань позивачем протягом липня-вересня 2013р. були здійснені міжнародні повітряні перевезення пасажирів і багажу, що підтверджується, зокрема, актами надання послуг:

· №90 від 01.08.2013р. на суму 47 786,51грн.;

· №113 від 08.08.2013р. на суму 86 233,76грн.;

· №138 від 30.09.2013р. на суму 68 348,41грн.;

· №143 від 30.09.2013р. - коригування акту №90 від 01.08.2013р. в сторону зменшення на суму 1 320,09грн.;

· №144 від 30.09.2013р. - коригування акту №113 від 08.08.2013р. в сторону зменшення на суму 220,00грн.

Загальна сума наданих послуг за зазначений період становить 200 828,59грн.

Для оплати наданих послуг, позивачем були виставлені рахунки

· № МКМ-5 від 15.07.2013р. на суму 47 786,51грн.;

· № МКМ-8 від 30.09.2013р. коригування рахунку № МКМ-5 від 15.07.2013р. в сторону зменшення на суму 1 320,09грн.;

· № МКМ-6 від 08.08.2013р. на суму 86 233,76грн.;

· № МКМ-9 від 30.09.2013р. коригування рахунку № МКМ-6 від 08.08.2013р. в сторону зменшення на суму 220,00грн.;

· № МКМ-7 від 30.09.2013р. на суму 68 348,41грн.

Позивачем надані послуги оплачені частково, у сумі 151 466,42грн., що підтверджується банківськими виписками з особового рахунку позивача за період з грудня 2013р. по червень 2015р.

22.09.2015р., тобто під час розгляду справи, відповідач повністю погасив заборгованість у розмірі 49 362,17грн., що підтверджується банківською випискою від 22.09.2015р.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

· згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу;

· згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору;

· ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін);

· факт надання послуг підтверджено, зокрема, актами надання послуг;

· оплата наданих послуг відповідачем в обумовлені договором строки здійснена не була;

· відповідно д ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом,

· у разі порушення зобов'язання відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди;

· ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачене, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

· штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України);

· згідно ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано;

· ч.2 ст.343 Господарського кодексу України обумовлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня;

· згідно ст.4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня;

· загальна сума пені за прострочення платежу з урахуванням заяви позивача про зменшення позову становить 48 527,93грн.;

· загальна сума 3% річних за прострочення платежу з урахуванням заяви позивача про зменшення позову становить 4 266,91грн.;

· загальна сума інфляційних нарахувань за прострочення платежу з урахуванням заяви позивача про зменшення позову становить 69 639,98грн.;

· зауважень щодо розрахунку пені, 3% річних і інфляційних відповідачем не заявлено з посиланням на їх відсутність,

господарський суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають задоволенню частково, у сумі щодо стягнення 3% річних і інфляційних.

В частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем:

- нарахування пені здійснено з перевищенням шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, що є порушенням ч.6 ст.232 Господарського кодексу України;

- пропущено скорочену позовну давність в 1 рік, встановлену ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України (останні платіжні вимоги позивачем предявлено відповідачеві 30.09.2013р., оплату яких останній мав здійснити не пізніше середини жовтня 2013 року, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, тобто в середині квітня 2014 року, строк позовної давності щодо пені сплинув в середині квітня 2015 року, позивачем позов подано 05.08.2015року).

Заперечення відповідача судом до уваги не взяті, оскільки:

- право позивача на стягнення неустойки як штрафних санкцій, відповідно до норм Господарського кодексу України, передбачено законодавством так само, як і право на стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, відповідно до норм Цивільного кодексу України;

- укладеним між сторонами договором передбачена сплата пені (п. 5.1 договору), а сплата 3% річних і інфляційних передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України;

- до вимог щодо стягнення 3% річних і інфляційних діє загальний строк позовної давності 3 роки;

- переписка, яка мала місце між сторонами, не є погодженням зміни строків оплати послуг, оскільки сторони до єдиної точки зору щодо цього не дійшли і ніяких документів щодо внесення змін до договору не підписали;

- п.8.1 договору не є перешкодою для звернення позивача з позовом до суду, а досудовий порядок врегулювання спору згідно рішення Конституційного Суду України 2002 року є правом, а не обовязком постраждалої сторони;

- ст. 625 Цивільного кодексу України повинна застосовуватись до стосунків, які виникли між сторонами.

Під час розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог, у звязку з чим заявлене ним клопотання про часткове повернення з Державного бюджету України сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 530, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193, ст..ст. 231, 232, 343 Господарського кодексу України, ст.4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» і керуючись ст.. 7 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст.43, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «МКМ» (83001, м. Донецьк, пр-т Театральний, 7, п/р 1542 в ПАТ «Укрсоцбанк», м. Київ, МФО 300023, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «ОСОБА_1 Україна» (90500, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Незалежності, 90-А, п/р 26 в АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627, ) 4 266,91грн. 3% річних, 69 639,98грн. інфляційних, 1 478,14грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

В іншій частині відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «ОСОБА_1 Україна» з Державного бюджету України 1 600,76грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 11601 від 24.07.2015р.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя В.І. Матюхін

Повний текст рішення складено 24.11.2015р.

Надруковано примірників:

1 - до справи;

1 - позивачу;

1 - відповідачу.

Вик:

Тел.