ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" листопада 2015 р.Справа № 916/3978/15

За позовом Департамент комунальної власності Одеської міської ради;

до відповідача Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про розірвання договору оренди, виселення та стягнення 16591,68грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: Брушньовська І.І. - за довіреністю;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: позивач, департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди, виселення та стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 14390,27 гривень та пені у сумі 2201,41 гривень.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28 вересня 2015 р. було порушено провадження у справі № 916/3978/15.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26 жовтня 2015 р. було відкладено розгляд справи на 11 листопада 2015 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11 листопада 2015 р. було відкладено розгляд справи на 25 листопада 2015 р.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 25 листопада 2015 р., з'явився, позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, а саме, за його юридичною адресою, підтвердженою даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується поштовими повідомленнями, які наявні в матеріалах справи, але у судове засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзиву на позов не надав.

Згідно п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 та п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України, за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 25 листопада 2015 року в порядку ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

25.09.2009 р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (Орендодавець, Позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Орендар, Відповідач) було укладено договір оренди нежилого приміщення № 85/71 від 25.09.2009 р. (надалі за текстом Договір), згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 18,1 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до положення «Про департамент комунальної власності Одеської міської ради», яке затверджене рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 року № 2752-VI департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

За умовами п. 2.2. Договору, за орендоване приміщення Орендар зобов'язався сплачувати орендну плату, що становила 350,00 грн. за все приміщення (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1.3. термін дії Договору визначається з 25.09.2009 р. по 24.09.2010 р.

Пунктом 2.4. Договору встановлено, що Орендар зобов'язався вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця незалежно від результатів господарської діяльності.

Пунктом 4.7. Договору встановлено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов'язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що у разі несвоєчасного внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов'язку припиняється через один рік з дня, коли обов'язок повинен бути виконаний.

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що у разі невнесення Орендарем орендної плати протягом 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, Орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об'єкта оренди.

Додатковим погодженням № 1 від 29.10.2010 року до Договору оренди строк дії договору продовжено до 29.04.2011 р.

Додатковим погодженням № 2 від 20.04.2012 року до Договору оренди, строк дії договору було продовжено до 20.04.2013 року та змінено розмір орендної плати, що з 20.04.2012 року складала 755,05 грн. на місяць.

Додатковим погодженням № 3 від 03.02.2014 року до Договору оренди, строк дії договору було продовжено до 20.04.2015 року та змінено розмір орендної плати, що з 03.02.2014 року складає 681,88 грн. на місяць.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по внесенню орендної плати, за період: з 01 червня 2014 р. по 25 вересня 2015 р., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця заборгованості з орендної плати у сумі 14390,27 грн. за цей період та пені у сумі 2201,41 грн. за період з 16 жовтня 2014 р. по 25 вересня 2015 р.

Також, позивачем заявлено позовну вимогу про розірвання договору оренди № 85/71 від 25.09.2009 року, виселення фізичної особи-підприємця з нежитлового підвального приміщення, загальною площею 18,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на користь департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Стаття 41 Конституції України, ст. 319 Цивільного кодексу України гарантують право власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договорів.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.п.1,2 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п. 5 ст. 762, п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування приміщенням.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Вимогами ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач обов'язок щодо своєчасної сплати орендних платежів не виконував, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем за період з 01 червня 2014 р. по 25 вересня 2015 р. у сумі 14390,27 грн.

Розмір орендної плати визначається Позивачем у відповідності до умов п. 2.2 договору шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції поточного місяця. Суд зауважує, що визначений у договорі порядок здійснення нарахування плати за користування приміщенням відповідає вимогам ч. 3 ст. 762 ЦК України, яка передбачає можливість зміни (індексації) розміру плати за користування майном.

Зазначена заборгованість підтверджена матеріалами справи, її нарахування ґрунтується на чинному законодавстві та не суперечить його вимогам. Заборгованість є обґрунтованою, не спростована Відповідачем, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 14390,27 грн. - заборгованості по орендній платі підлягають задоволенню.

Разом з тим, проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані Позивачем докази та викладену його правову позицію, суд вважає заявлені позовні вимоги щодо стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь департаменту комунальної власності Одеської міської ради 2201,41 грн. пені, нарахованої на суму заборгованості по орендній платі за період з 01 червня 2014 р. по 25 вересня 2015 р., такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступні положення законодавства.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вище встановлено, умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що: Орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності (п. 2.4 Договору); у разі несвоєчасного внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суму простроченого платежу за кожен день прострочки (п.5.2 Договору).

На підставі зазначених норм, Позивачем нарахована Відповідачу пеня за прострочення орендних платежів за період з 16.10.2014 р. по 25.09.2015 р., всього на суму 2201,41 грн.

11 листопада 2015 р. Позивач надав пояснення до розрахунку орендної плати та пені, в якому сума пені становить 2199,54 грн.

Розрахунок пені перевірено господарським судом та встановлено, що 25.09.2015 р. було змінено облікову ставку НБУ, що становила у цей день 0,1210 %, що не було враховано Позивачем у розрахунку заборгованості від 16.10.2015 р., який було надано у додатку до позовної заяви. Так, сума пені у період з 16.10.2014 р. по 25.09.2015 р. складає 2199,54 грн.

Вищевказана сума пені відповідає обставинам справи щодо прострочення сплати орендної плати Відповідачем, а також вимогам чинного законодавства та умовам договору, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме у сумі 2199,54 грн.

Також, Позивачем заявлено позовну вимогу про розірвання договору оренди нежилого приміщення № 85/71 від 25 вересня 2009 р., укладеного між Позивачем та Відповідачем та, як наслідок, виселення Відповідача із орендованого приміщення та передачу приміщення Позивачу.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписи частини другої статті 651 ЦК України передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі, зокрема, невиконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №2269-ХII від 10.04.1992р. основним обов'язком орендаря, зокрема, є зобов'язання вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Постановою Пленуму Вищого Господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», у пункті 2.6, судам дано роз'яснення наступного змісту:

«Вичерпного переліку умов, істотних для договорів оренди (найму), ЦК України і ГК України не містять. Однак за змістом статей 759 - 762 ЦК України слід дійти висновку, що істотними для даного виду договорів є умови про предмет договору, плату за користування майном та строк такого користування. Що ж до договорів оренди державного та комунального майна, то стаття 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає умови, які є істотними для даних договорів…»

Як вище встановлено, Відповідач з 01.06.2014 року не сплачує орендну плату за користування приміщенням, що є прямим порушенням вимог чинного законодавства та істотних умов Договору, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині розірвання Договору між Позивачем і Відповідачем підлягають задоволенню.

Також, Позивачем заявлено позовну вимогу про виселення Відповідача із орендованого приміщення.

За положеннями ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України та вимог Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Із аналізу вказаних положень чинного законодавства вбачається, що наслідком розірвання договору оренди є обов'язкове повернення об'єкта оренди орендодавцю, з огляду на що позовна вимога Позивача про виселення Відповідача з нежитлового приміщення загальною площею 18,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь Позивача підлягає задоволенню у повній мірі.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково,

Згідно статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати по сплаті судового збору на суму 3654 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 85/71 від 25.09.2009 року, що укладений між департаментом комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, р/р № 1909, МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській області, ) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 65028, ід. код НОМЕР_1);

3. Виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 65028, ід. код НОМЕР_1) з нежилого підвального приміщення, загальною площею 18,1 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, на користь департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, рахунок № 1909, МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській області, );

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 65028, код НОМЕР_1) на користь департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039 р/р 1909, МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській області, ) заборгованість орендної плати у сумі 14390,27 грн. та пені у сумі 2199,54 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 26 листопада 2015 р.

Суддя Г.І. Гуляк