ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2015 р. Справа № 921/606/15-г/13

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Гнатюк Г.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Олишківецьке" (надалі ТзОВ "Олишківецьке"), за вих. №27 від 07.08.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/3624/15 від 12.08.2015р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 29.07.2015р.

у справі № 921/606/15-г-13

за позовом: ТзОВ "Олишківецьке", с.Витківці, Збаразький район, Тернопільська область

до відповідача: Великокунинецької сільської ради, с.Великий Кунинець, Збаразький район, Тернопільська область

про визнання права власності на майно пайового фонду селянської спілки "Кунинецька", загальною вартістю 652 006,27 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 02.02.2015р.)

від відповідача: не зявився

Представнику позивача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 29.07.2015р. у справі № 921/606/15-г-13 (суддя Стопник С.Г.) відмовлено в задоволенні позовних вимог ТзОВ "Олишківецьке".

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності права, за захистом якого останній звернувся до суду, оскільки доказів, які б підтверджували виділення переліченого в позовній заяві майна, вартістю 652 006,27 грн. в натурі, як це передбачено, зокрема Порядком визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, з подальшою його передачею згідно акту прийому-передачі, позивачем суду не надано.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТзОВ "Олишківецьке" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі зясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не враховано надані ним докази, а відтак, винесено необєктивне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що позивачем було проведено викуп окремого майна зазначених в заявах від 12.03.2013р. та 05.02.2015р. та переліку майна на загальну суму 652 006,27 грн., проте місцевий орган самоврядування відмовив в оформлені права за позивачем на вказане майно. Відтак, в силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 12.08.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_3, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У звязку із перебуванням судді Мирутенко О.Л. у відпустці, розпорядженням в.о. голови суду від 14.08.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 921/606/15-г/13, замість судді Мирутенко О.Л. введено суддю Данко Л.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.08.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду на 10.09.2015р.

У звязку із перебуванням судді Гнатюк Г.М. у відпустці та зайнятістю судді Данко Л.С. в іншому судовому засіданні, розпорядженням голови суду від 10.09.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 921/606/15-г/13, замість суддів Гнатюк Г.М. і ОСОБА_6 введено суддів Мирутенко О.Л. та Якімець Г.Г.

Ухвалою суду від 10.09.2015р. розгляд справи відкладено на 01.10.2015р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р. виправлено описку в ухвалі суду від 10.09.2015р., а саме, датою слухання справи слід вважати 15.10.2015р., замість 01.10.2015р.

Ухвалою суду від 15.10.2015р. розгляд справи відкладено на 29.10.2015р.

У звязку із перебуванням судді Якімець Г.Г. у відпустці, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 29.10.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 921/606/15-г/13, замість судді Якімець Г.Г. введено суддю Гнатюк Г.М.

Ухвалою суду від 29.10.2015р. розгляд справи відкладено на 19.11.2015р.

У звязку із перебуванням судді Мирутенко О.Л. у відпустці, розпорядженням в.о.голови суду від 29.10.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 921/606/15-г/13, замість судді Мирутенко О.Л. введено суддю Михалюк О.В.

Розгляд справи розпочато спочатку.

Позивач в судовому засідання доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Відповідач участі уповноваженого представника в судові засідання жодного разу не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. У відзиві на апеляційну скаргу № 04-157/02-13 від 27.08.2015р. (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/5394/15 від 31.08.2015р.) зазначає, що оформлення документів на право власності проводиться тільки після повного розрахунку з власниками майнових сертифікатів. В даному випадку розрахунок з власниками майнових паїв не проведений в повному обсязі. Крім того, зазначає, що для того, щоб сільською радою було прийняте рішення про оформлення права власності, майнова комісія повинна виділити майно в натурі та оформити акт прийому-передачі даного майна. Втручатися в господарську діяльність інших субєктів і розпоряджатися їхнім майном сільська рада не має права.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Згідно спеціального витягу з ЄДРЮОФОП, Селянська спілка "Кунинецька" як юридична особа була припинена за рішенням засновників 15.05.2008р. (а.с. 59-60).

У відповідності до Типового положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2001р. №177, остання створюється з метою забезпечення захисту прав на пайовий фонд майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, в тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства.

Основним завданням комісії є уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства.

28.12.2010р. між громадянами України - власниками майнових часток (паїв) реформованого КСП селянської спілки "Кунинецька" в особі Уповноваженого (голови комісії з організації вирішення майнових питань реформованого КСП селянської спілки "Кунинецька") ОСОБА_7 (орендодавцем) та ТзОВ "Олишківецьке" (орендарем, підписано та погоджено з іншими членами комісії, договір оренди майна реформованого колективного сільськогосподарського підприємства з правом його викупу (а.с. 10).

Відповідно до п.1.1 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування наступне майно: цілісний майновий комплекс реформованого КСП селянської спілки "Кунинецька", с. Великий Кунинець, Збаразького району, Тернопільської області, згідно з додатками №1 та №2 до договору.

Факт передачі 28.12.2010р. зазначеного майна в оренду ТзОВ "Олишківецьке" підтверджується додатками до договору б/н (перший - з переліком майна пайового фонду КСП в кількості 65 позицій та загальною вартістю 996 605,80 грн., другий з переліком майна пайового фонду КСП в кількості 84 позиції, загальною вартістю 408 764,30 грн.) (а.с. 11-12).

У п.1.1.2 договору вказано, що вартість майна, що орендується, становить 1 405 370,10 грн.

Згідно п.п.2.1, 2.2 договору термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття обєкта, що орендується. Після закінчення строку договору орендар набуває переважне право на викуп майна.

Порядок викупу майна, що орендується сторонами, визначено в розділі 6 договору. Так, зі змісту п.6.1- 6.3 вбачається, що орендар до закінчення договору оренди має право провести викуп майна згідно додатку в цілому або кожного обєкта окремо. Майно, що орендується, переходить у власність орендаря, якщо він оплатив орендодавцю вартість кожного майна, вказану згідно додатків №1 та №2. Така дія оформляється окремим договором між сторонами. Порядок передачі та оформлення права власності на майно, що орендується, здійснюється сторонами протягом 15 днів з моменту оплати за майно

За змістом п.7.1 договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Договір оренди майна реформованого колективного сільськогосподарського підприємства з правом його викупу від 28.12.2010р. та додатки до нього підписано представниками обох сторін та засвідчено секретарем сільської ради с.В.Кунинець 28.12.2012р., про що зроблено відповідні записи в реєстрі за №219-227 (а.с. 10-12).

25.11.2011р. та 15.03.2013р. Великокунинецькою сільською радою видано ТзОВ "Олишківецьке" свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), якими визначено право на частки в пайовому фонді КСП с/с "Кунинецька" в розмірі відповідно 541 587,00 грн. та 135 360,00 грн., всього на суму 676 947,00 грн. (а.с. 21-22).

Після отримання даних свідоцтв, ТзОВ "Олишківецьке" 12.03.2013р. та 17.02.2015р. зверталося до комісії з організації вирішення майнових питань реформованого КСП із заявами про виділення майнових паїв в натурі (а.с. 23-26), проте такі заяви були залишені без задоволення.

Вважаючи, що за період дії договору оренди майна реформованого колективного сільськогосподарського підприємства з правом його викупу від 28.12.2010р., ТзОВ "Олишківецьке" повністю виконало свої зобовязання перед співвласниками майна відповідно до розділу 6 договору, та провело викуп майнових паїв селянської спілки "Кунинецька", в підтвердження чого останньому видано відповідні свідоцтва про право власності на майновий пай від 25.11.2011р. та від 15.03.2013р., проте його право власності не визнається іншою особою, позивач звернувся до господарського суду з позовом до Великокунинецької сільської ради про визнання права власності на майно пайового фонду селянської спілки "Кунинецька", загальною вартістю 652 006,27 грн. згідно наведеного у позовній заяві переліку, а саме:

н/пНазва майнаВартість майна (грн.)
1Стара контора30 000,00
2Будинок ваги25711,16
3Автогаражі82 000,00
4Склад запчастин20 000,00
5Зерносклад19 010,25
6Зерносклад27 326,00
7Зерносклад14 483,16
8Площадка для зерна23 561,31
9Критий тік2 227,00
10Піднавіс (буд) під АВМ37168,53
11КЗС29758,93
12ЗерносушкаОБВ-10024 150,00
13Майстерня друдомістких робіт11 150,00
14Комокухня5 050,00
15Водонапірна башта №11 074,30
16Водонапірна башта №21 074,30
17Колодязь №12 330,97
18Колодязь №23 881,57
19Корівник (4-х рядний панел.)36394,27
20Корівник (4-х рядний)32 968,62
21Сепараторний пункт1401,25
22Роділка25 180,00
23Корівник (4-х рядний бетон)50 437,49
24Перехід між корівниками20 780,00
25Корівник (4-х рядний)27729,30
26Телятник (4-х рядний)31 638,31
27Корівник (4-х рядний)26 382,77
28Телятник (2-х рядний)20 566,41
29Телятник (2-х рядний)20 809,01
30Пилорама3 100,00
31Санпропускник2 600,00
32Вбиральня189,59
33Силосна яма №11 892,00
34Силосна яма №21 892,00
35Силосна яма №31 892,00
36Арки 3 шт.995,13
37Вага РСП-1310132,00
38Вага РПШ-13С15 060,00
39Склад АВМ15320,00

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

За правилами ч. 2 ст.20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання наявності або відсутності прав.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Як зазначалося вище, спір у даній справі виник в звязку з виконанням, на думку позивача, умов договору оренди від 28.12.2010р.

Відповідно до ст.283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

При цьому, об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

За змістом ч.1, ч.2 ст.289 ГК України, орендар має право на викуп об'єкта оренди, якщо таке право передбачено договором оренди. Умови викупу орендованого державного (комунального) майна (цілісного майнового комплексу) визначаються відповідно до закону (в редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як зазначалось вище, предметом договору оренди від 28.12.2010р. виступав цілісний майновий комплекс реформованого КСП селянської спілки "Кунинецька", загальною вартістю 1 405 370,10 грн. і умовами вказаного договору (розділ 6) передбачено право орендаря провести викуп майна згідно додатку в цілому або кожного окремо.

14.06.2011р. орендодавцем - власниками майнових паїв реформованої селянської спілки "Кунинецька" було проведено збори, по пункту 4-ому порядку денного яких було вирішено: дати дозвіл на викуп майнових сертифікатів членів спілки ТзОВ «Олишківське». Оформлення документів на право власності проводити тільки після повного розрахунку з власниками майнових сертифікатів, до 31.12.2011р. (а.с. 13-20).

З протоколу зборів від 14.06.2011р. також вбачається, що 544 власників майнових паїв дали згоду на викуп своїх майнових сертифікатів.

Однак, ТзОВ "Олишківецьке" здійснило викуп майнових паїв лише у 297 членів КСП "Кунинецька" на загальну суму 676 947,00 грн., що підтверджується платіжною відомістю б/н та б/д на видачу коштів в рахунок погашення майнового паю по с/с «Кунинецька»(а.с.28-46).

25.11.2011р. та 15.03.2013р. Великокунинецькою сільською радою видано ТзОВ "Олишківецьке" свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), якими визначено право на частки в пайовому фонді КСП с/с "Кунинецька" в розмірі відповідно 541 587,00 грн. та 135 360,00 грн. (а.с. 21-22).

Як зазначалося вище, п.6.2 договору оренди передбачено, що майно, що орендується, (тобто, цілісний майновий комплекс) переходить у власність орендаря, якщо він оплатив орендодавцю вартість кожного майна, вказану в додатках №1 та №2.(а.с.11-12) Така дія оформляється окремим договором між сторонами. Порядок передачі та оформлення права власності на майно, що орендується, здійснюється сторонами протягом 15 днів з моменту оплати за майно.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що договору про викуп окремо визначеного майна між сторонами не укладалося.

Частиною 1 ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

В даному випадку, доказів в підтвердження оплати вартості орендованого цілісного майнового комплексу повністю, як і доказів в підтвердження викупу вартості кожного з переліченого в додатках майна, позивачем не подано.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст.ст.7, 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам; пай є власністю члена підприємства, право розпоряджатися яким останній набуває після припинення членства в підприємстві.

Відповідно до ч.1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Право на передачу майна пайового фонду у власність іншій особі можливе лише після виділення майна в натурі співвласникам, реєстрації цього майна та подальшого укладення з ними відповідних угод.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виділення переліченого в позовній заяві майна вартістю 652 006,27 грн. в натурі, як це передбачено, зокрема Порядком визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, з подальшою його передачею згідно акту прийому-передачі, що не відповідає вимогам Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство".

Враховуючи, що позивачем не було виконано в повному обсязі взяті на себе зобов'язання щодо сплати договірної вартості орендованого майна, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено наявності права, за захистом якого останній звернувся до суду, у зв'язку з чим правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З приводу тверджень позивача про те, що неможливо провести повну виплату вартості орендованого цілісного майнового комплексу по причині відсутності частини майна, так як воно було реалізоване майновою комісією та у звязку із відсутністю спадкоємців пайовиків, то суд апеляційної інстанції вважає такі твердження не доведеними документально. Окрім того, умовами договору оренди майна від 28.12.2010р. передбачено право позивача викупити все наявне в оренді майно (згідно додатків), а відсутність орендованого майна свідчить про неналежне виконання орендарем своїх обовязків по договору оренди., і це не дає права позивачу вибірково викупити і отримати право власності на привабливе майно.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що Великокунинецькою сільською радою до матеріалів апеляційного провадження долучено протокол засідання комісії по врегулюванню майнових відносин реформованого КСП «Кунинецька» від 28.11.2013 р. Єдиним питанням порядку денного на зборах було: розгляд заяви від ТзОВ «Олишківецьке» до майнової комісії про виділення частини майнового комплексу в натурі. За результатами зборів майнова комісія вирішила: відхилити заяву ТзОВ «Олишківецьке»; дозвіл на виділення цілісного майнового комплексу в натурі майнова комісія дасть після повного остаточного розрахунку з живими пайовиками.

У п.12 Положення зазначено, що засідання комісії проводяться у міру потреби.

Отже, твердження позивача про те, що комісія розформувалася і не працює, не заслуговує на увагу суду, оскільки зі змісту Положення вбачається, діяльність комісії припиняється за рішенням зборів співвласників, проте доказів припинення такої діяльності в матеріалах справи відсутні.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеній нормі права, не подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 29.07.2015р. у справі № 921/606/15-г/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Тернопільської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Гнатюк Г.М.

ОСОБА_1