ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015р. Справа №914/3747/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Білані О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Науково-виробничого приватного малого підприємства Промтехконструкція, м.Краматорськ Донецької області

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат, м.Жидачів Львівської області

про стягнення заборгованості.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник;

від відповідача: не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, за клопотанням присутнього представника позивача в судовому засіданні не проводилася технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Науково-виробничого приватного малого підприємства Промтехконструкція до Відкритого акціонерного товариства Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат про стягнення заборгованості в сумі 10038грн. 88коп.

Ухвалою суду від 02.11.2015р. порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 17.11.2015р.

17.11.2015р. представник позивача, через канцелярію суду подав заяву (вх.№5384/15 від 17.11.2015р.) про зменшення розміру позовних вимог та повернення судового збору, в якій позивач зменшив розмір позовних вимог на 8500грн. 00коп. і просить суд стягнути з відповідача 1538грн. 88коп. і також просить повернути йому судовий збір в частині зменшення розміру позовних вимог. Дана заява прийнята судом та розгляд справи проводився із врахуванням позовних вимог, визначених у цій заяві.

В судове засідання 17.11.2015р. представник позивача явку забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній та в заяві (вх.№5384/15 від 17.11.2015р.) про зменшення розміру позовних вимог і просить суд позов задоволити. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 07.09.2011р. між позивачем та відповідачем укладено договір №090124 поставки товару. 09.09..2012р. позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 10038грн. 00коп., що підтверджується видатковими накладними від 01.10.2012р. на суму 2745,24грн., від 11.10.2012р. на суму 489,88грн., від 04.12.2012р. на суму 6354грн. 96коп. та від 11.12.2012р. на суму 448грн. 80коп. Позивач неодноразово звертався до відповідача із листами-вимогами від 26.11.2013р., від 23.01.2014р., від 07.02.2014р. та від 17.02.2014р. про сплату заборгованості, проте відповідач так і не оплатив суму заборгованості.

В судове засідання 17.11.2015р. відповідач явки повноважного представника не забезпечив, будь-яких пояснень на вимогу суду по суті заявлених позовних вимог не надав, позовні вимоги не оспорив, вимоги ухвали суду не виконав. Причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції. Жодних заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача, станом на 17.11.2015р. не поступало.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011р. №18 (із внесеними змінами і доповненнями) в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За умовами ст.33 ГПК України на сторони покладається обовязок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З врахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст.75ГПК України.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області,

в с т а н о в и в:

07.09.2011р. між Науково-виробничим приватним малим підприємством Промтехконструкція (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат (замовник) укладено договір поставки №090124 (надалі договір №090124 від 07.09.2011р.).

Відповідно до розділу 1 договору №090124 від 07.09.2011р. постачальник зобов'язується поставити та передати у власність (повне господарське відання) замовника, а замовник зобовязується прийняти і оплатити товар на умовах даного договору, номенклатура якого вказана в додатках, які є невідємною частиною даного договору.

За умовами розділу 3 договору №090124 від 07.09.2011р., кількість, асортимент, ціна та терміни поставки вказуються в додатках і накладних на кожну поставку. На момент поставки діє останній додаток до цього договору. Ціна товару зазначається в накладних згідно відповідного додатку до цього договору. Оплата товару здійснюється покупцем: 100% оплата після поставки 15дн., орієнтовна сума по договору 20000,00грн. Платежі за товар здійснюються шляхом перерахунку коштів на рахунок постачальника банківським переказом.

Пунктом 9 договору №090124 від 07.09.2011р. передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 07.09.2012р.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання умов договору №090124 від 07.09.2011р. позивач, поставив товар на загальну суму 10038грн. 88коп. (з ПДВ), а відповідач, через своїх уповноважених представників ОСОБА_2, по довіреностях №0993 від 01.10.2012р., №140 від 11.10.2012р. та ОСОБА_3 по довіреностях №1228 від 04.12.2012р. та №1270 від 11.12.2015р., прийняв, що підтверджується видатковими накладними: №РН5-0110/001 від 01.10.2012р. на суму 2745грн. 24коп. (з ПДВ); №РН5-1110/001 від 11.10.2012р. на суму 489грн. 88коп. (з ПДВ); №РН5-0412/001 від 04.12.2012р. на суму 6354грн. 96коп. (з ПДВ); №РН5-1112/001 від 11.12.2012р. на суму 448грн. 80коп. (з ПДВ), які підписані представниками обох сторін.

Позивач у позовній заяві зазначає, що він на адресу відповідача надсилав листи-вимоги №26-01/12 від 26.11.2013р., №23-01/14 від 23.01.2014р., №07-02/14 від 07.02.2014р., №17-02/14 від 17.02.2014р., в якій просив відповідача погасити заборгованість за отриманий товар. Дані листи-вимоги залишені відповідачем без відповіді та реагування.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду. За таких обставин факт отримання відповідачем товару і видаткові накладні, подані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійною підставою для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар (Постанова Вищого господарського суду України від 20.09.2012р. №12/5026/556/2012, Оглядовий лист Вищого господарського суду України від 29.04.2013р. №01-06/767/2013 Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань).

В процесі розгляду спору судом встановлено, що ухвалою господарського суду Львівської області від 10.12.2014р. по справі №914/4160/14 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Тетра-Агро порушено провадження про банкрутство Публічного акціонерного товариства „Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.

Частиною 2 ст.17 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено, що про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону.

Згідно із ч.3 ст.17 цього Закону, якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

Як встановлено в ході розгляду справи, 10.12.2014р. на сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» (ідентифікаційний ). У оголошенні зазначений граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржниника, зокрема тридцять днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Станом на день прийняття рішення судом встановлено, що позивач не подав усі належні та допустимі докази звернення позивача з кредиторськими вимогами в процедурі банкрутства у справі №914/4160/14, доказів прийняття в процедурі банкрутства відповідних кредиторських вимог, включення їх до реєстру вимог кредиторів тощо.

За умовами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене та положення ч.3 ст.17 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати необхідно віднести на позивача відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4-3, 12, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Іванчук С.В.

Повне рішення складено 23.11.2015р.