ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.11.15 Справа № 904/8650/15

За позовом приватного підприємства "ЯВІР-2000", м. Полтава

до товариства з обмеженою відповідальністю "С.Е.Т", м. Дніпропетровськ

про стягнення 3 321 039,07 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 23.09.2015

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 20.11.2015

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ЯВІР-2000" (далі-Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "С.Е.Т." (далі-Відповідач) про стягнення 3 518 067,77 грн. за договорами №15/2012-С на охорону та супроводження світлих нафтопродуктів при їх перевезенні залізницею від 14.05.2012, №347/Кр про надання послуг з фізичної охорони від 01.09.2012.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору №15/2012-С на охорону та супроводження світлих нафтопродуктів при їх перевезенні залізницею від 14.05.2012 (а.с. 12-20) та Договору №347/КР про надання послуг з фізичної охорони від 01.09.2012 (а.с. 55-60) в частині своєчасної та в повному обсязі оплати останнім за надані згідно вказаних Договорів Позивачем послуги.

В судовому засіданні 20.10.2015 розгляд справи був відкладений до 04.11.2015, а в судових засіданнях 04.11.2015 та 05.11.2015 судом оголошувалась перерва до 05.11.2015 та 23.11.2015 відповідно, згідно статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

04.11.2015 Відповідач подав до господарського суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду, в якій просить суд повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду. Розглянувши вказану заяву господарський суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки повернення позовної заяви з підстав, передбачених статтею 63 Господарського процесуального кодексу України, можливе лише на стадії її прийняття, тоді як після порушення провадження у справі повернення позовної заяви не передбачено вимогами процесуального законодавства.

19.11.2015 Позивач подав до господарського суду уточнення позовних вимог, відповідно до яких зменшив позовні вимоги до суми 2 571 948,01 грн., з якої 1 413 463,64 грн. - основного боргу, 88 846,05 грн. - 3% річних, 1 069 638,32 грн. - інфляційні втрати - за Договором №15/2012-С на охорону та супроводження світлих нафтопродуктів при їх перевезенні залізницею від 14.05.2012 та до суми 749 091,06 грн., з якої 411 573,00 грн. - основного боргу, 25 134,15 грн. - 3% річних, 312 383,91 грн. - інфляційних втрат - за Договором №347/КР про надання послуг з фізичної охорони від 01.09.2012, що разом становить 3 321 039,07 грн.

Позивач в судове засідання зявився, уточнені (зменшені) позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання зявився, 23.11.2015 подав до господарського суду відзив на позов, з урахуванням якого проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на здійснення ним часткової оплати за надані йому послуги, яка не була врахована Позивачем.

В судовому засіданні 23.11.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2012 між товариством з обмеженою відповідальністю "С.Е.Т." (далі-Замовник) та приватним підприємством "ЯВІР-2000" (далі-Виконавець) був підписаний Договір №15/2012-С на охорону та супроводження світлих нафтопродуктів при їх перевезенні залізницею (далі-Договір №15/2012-С), відповідно до пункту 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець, за плату, бере на себе зобовязання надати Замовнику послуги з охорони та супроводження вантажу при його перевезення залізницями України за відсутності охорони вантажу відомчою воєнізованою охороною на залізничному транспорті.

Відповідно до пункту 3.2.15 Договору №15/2012-С, Виконавець зобовязався надавати Замовнику протягом 5 робочих днів після закінчення звітного місяця для підписання ОСОБА_3 приймання-передачі наданих послуг за звітний місяць з додаванням документів, що підтверджують факт надання послуг (ОСОБА_3 №1 та Акт№2).

Пунктом 4.1 Договору №15/2012-С передбачено, що ціна (тариф) послуг з охорони та супроводження вантажів, а також порядок розрахунку вартості таких послуг наведено у Додатку №3 до Договору №15/2012-С.

Згідно з пунктом 4.3 Договору №15/2012-С, оплата послуг здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця у порядку, передбаченому п. 4.5 Договору №15/2012-С.

Розрахунок за надані послуги здійснюється Замовником не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним на підставі виставленого Виконавцем рахунку та оформленого акту приймання-передачі наданих послуг (п. 4.4 Договору №15/2012-С).

Відповідно до пункту 4.5 Договору №15/2012-С, акт приймання-передачі наданих послуг оформлюється Виконавцем не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним і направляється Замовнику ля підписання. При умові отримання від Виконавця акту у зазначений в даному пункту строк, Замовник зобовязаний не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, підписати отриманий від Виконавця акт або надати Виконавцю вмотивовану відмову у підписанні даного акту.

Пунктом 8.1 Договору №15/2012-С передбачено, що він набуває чинності з моменту його підписання і діє по 31.12.2012. Дія Договору буде автоматично продовжуватися на кожний наступний календарний рік, якщо жодна із сторін не заявить про своє небажання продовжити його дію, направивши письмове повідомлення про це іншій стороні як мінімум за 30 календарних днів до закінчення відповідного строку. Договір може також бути достроково припинений у порядку, передбаченому чинним законодавством та даним Договором (п. 8.2 Договору №15/2012-С).

На виконання умов Договору №15/2012-С Позивач в серпні, вересні 2013 року та жовтні, листопаді 2014 року надав Відповідачу обумовлені Договором №15/2012-С послуги, що підтверджується відповідними актами (а.с. 42-45), для оплати за які також були виставлені рахунки (а.с. 46-49).

Відповідач за надані йому послуги згідно Договору №15/2012-С в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 1 413 463,64 грн., доказів сплати якої, станом на час розгляду справи, сторонами суду не надано.

01.09.2012 між приватним підприємством "ЯВІР-2000" (далі-Охорона) та товариством з обмеженою відповідальністю "С.Е.Т." (далі-Замовник) був підписаний Договір №347/КР про надання послуг з фізичної охорони (далі-Договір №347/КР), відповідно до пункту 2.1 якого Замовник замовляє, а Охорона надає послуги з охорони, а саме приймає під фізичну охорону відокремлені приміщення (будівлі) та майно, яке належить Замовнику на праві власності або знаходиться в його користуванні на законних підставах та знаходиться на обєкті Замовника, згідно з Додатком №1.

Пунктом 3.1 Договору №347/КР передбачено, що його ціна визначається сторонами у розрахунку, наведеному в Додатку №1.

Згідно з пунктом 3.2 Договору №347/КР, оплата за ним здійснюється Замовником щомісячно до 5 числа місяця, в якому здійснюється надання послуг, шляхом перерахування Замовником грошових коштів на рахунок Охорони, згідно виставлених Охороною рахунків.

Підтвердженням надання послуг являється ОСОБА_3 здачі-приймання робіт (надання послуг), що надається Охороною для підписання Замовнику в двох примірниках в кінці кожного місяця (п.3.3 Договору №347/КР).

Відповідно до пункту 10.1 Договору №347/КР, він укладається строком на 1 рік і набирає чинності з моменту підписання сторонами.

Пунктом 10.2 Договору №347/КР передбачено, якщо за один місяць до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення, він вважається продовженим на тих же умовах і на той же строк.

На виконання умов Договору №15/2012-С Позивач в серпні 2013 року надав Відповідачу обумовлені Договором №347/КР послуги, що підтверджується відповідним актом (а.с. 65), для оплати за які також був виставлений рахунок (а.с. 64).

Відповідач за надані йому послуги згідно Договору №347/КР не розрахувався, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 411 573,00 грн., доказів сплати якої, станом на час розгляду справи, сторонами суду не надано.

Розглядаючи вказані позовні вимоги необхідно вказати на наступне.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено що, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків здійснення розрахунку за надані послуги, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 1 413 463,64 грн. за Договором №15/2012-С та заборгованості в сумі 411 573,00 грн. за Договором №347/КР, всього в розмірі 1 825 036,64 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з врахуванням встановлених індексів інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивач, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить стягнути з Відповідача 3% річних та інфляційні втрати, розраховані від сум заборгованості за договорами, а саме:

- 3% річних в сумі 88 846,05 грн. (загальний період нарахування з 16.09.2013 по 14.09.2015) та інфляційні втрати в сумі 1 069 638,32 грн. (загальний період нарахування листопада 2013 року по липень 2015 року включно) - за Договором №15/2012-С;

- 3% річних в сумі 25 134,15 грн. (загальний період нарахування з 01.09.2013 по 14.09.2015) та інфляційні втрати в сумі 312 383,91 грн. (загальний період нарахування вересень 2013 року - серпень 2014 року включно),

всього 3% річних в сумі 113 980,20 грн. та інфляційні втрати в сумі 1 382 022,23 грн.

Перевіривши здійснені Позивачем розрахунки господарським судом встановлено, що вони виконані вірно, а отже підлягають задоволенню заявлені до стягнення суми 3% річних в сумі 113 980,20 грн. та інфляційних втрат в сумі 1 382 022,23 грн.

За наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю зі стягнення з Відповідача на користь Позивача 1 825 036,64 грн. - основного боргу, 113 980,20 грн. - 3% річних, 1 382 022,23 грн. - інфляційних втрат.

Крім того, заперечуючи проти задоволення позову Відповідач вказує на здійснення ним оплати заборгованості, яка не була врахована Позивачем при предявленні даного позову, в підтвердження чого надав відповідні платіжні доручення.

Вказані заперечення судом до уваги не приймаються, оскільки з наданих Позивачем доказів, а саме банківських виписок вбачається, що оплата на підставі зазначених Відповідачем платіжних доручень була здійснена за надані Позивачем послуги за періоди, які не є предметом позовних вимог, а отже посилання Відповідача на вказані обставини є безпідставними.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "С.Е.Т." (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна ОСОБА_4, 29-А, ) на користь приватного підприємства "ЯВІР-2000" (36007, м. Полтава, вул. Степана Кондратенка, 6, ) 1 825 036,64 грн. - основного боргу, 113 980,20 грн. - 3% річних, 1 382 022,23 грн. - інфляційних втрат, 49 815,59 грн. - судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.11.2015.

Суддя ОСОБА_3