КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р. Справа№ 910/9211/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Кучкова Ю.В., довіреність № 91/2014/12/26-11 від 26.12.2014;

від відповідача - Хасін І.Б., довіреність № б/н від 24.04.2015,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Міська сервісна компанія "Управдом" на рішення господарського суду міста Києва від 17.06.2015 у справі № 910/9211/15 (суддя Чинчин О.В.) за позовом публічного акціонерного товариства "Київенерго" до товариства з обмеженою відповідальністю "Міська сервісна компанія "Управдом" про стягнення 111349,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Міська сервісна компанія "Управдом" про стягнення основної заборгованості в сумі 52 414,32 грн., 3% річних в сумі 5 055,39 грн. та інфляційних в сумі 53 880,25 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.06.2015 у справі №910/9211/15 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача основну заборгованість в сумі 52 414,32 грн., 3% річних в сумі 5 055,39 грн. та інфляційні в сумі 53 880,25 грн.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати отриманої теплової енергії.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 17.06.2015 у справі №910/9211/15 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що позивачем неправомірно нарахована плата за послуги опалення за період, коли були демонтовані опалювальні пристрої.

Також, скаржник зазначає про те, що нарахування плати за теплову енергію проводилось позивачем із застосуванням тарифів, затверджених розпорядженнями КМДА, які скасовано постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.03.2014 у справі № 2-а-118/11.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні 23.11.2015 підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - зміні в частині визначення сум 3% річних та інфляційних втрат, з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством "Київенерго" (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Міська сервісна компанія "Управдом" (Споживач) 01.10.2013 року було укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №9598071, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався виробити та поставити теплову енергію Споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а Споживач зобов'язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому Договорі.

Додатком №1 до договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №9598071 від 01.10.2013 р. передбачено, що орієнтовна вартість теплової енергії, на поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладання договору, становить 518 493 грн. 64 коп.

Додатком №1 до договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №9598071 від 01.10.2013 р. сторони визначили тарифи та порядок розрахунків.

Так, п.5 Додатку передбачено, що Споживач, що має будинкові прилади обліку (незалежно від балансової належності приладів обліку теплової енергії), щомісячно надає Постачальнику звіт по фактичному споживанню теплової енергії в РТМ "Позняки" за адресою: вул. Драгоманова, 40-в не пізніше 3 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до п.9 Додатку Споживач щомісячно з 12 по 15 число отримує в РТМ "Позняки" за адресою: вул. Драгоманова, 40-в оформлену Постачальником рахунок - фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання - передавання товарної продукції; облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник Постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Згідно з п.10 Додатку Споживач щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на розрахунковий рахунок Постачальника або транзитний рахунок ГІОЦ КМДА.

Листом №029/53/5301 від 16.06.2014 р. позивач повідомив відповідача про продовження строку дії Договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №9598071 від 01.10.2013 року до 15.06.2015 року.

Позивачем на виконання умов договору було вироблено та поставлено теплову енергію відповідачу, що підтверджується обліковими картками (табуляграмами) та відомостями обліку споживання теплової енергії товариством з обмеженою відповідальністю "Міська сервісна компанія "Управдом" (а.с.58-85).

Відповідачем зобов'язання з оплати використаної теплової енергії не виконувались належним чином, у зв'язку з чим за період з 01.10.2013 по 01.03.2015 утворився борг у загальній сумі 52 414,32 грн.

Враховуючи нездійснення відповідачем оплати за використану теплову енергію позивач звернувся з даним позовом до суду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.10 Додатку Споживач щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на розрахунковий рахунок Постачальника або транзитний рахунок ГІОЦ КМДА.

Відповідачем грошове зобов'язання у передбачений договором строк не виконувалось належним чином.

Враховуючи вищевикладене, на момент звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати теплової енергії настав.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Факт наявності заявленого до стягнення боргу станом на день подачі позову до суду підтверджується матеріалами справи, про що зазначено вище.

Апелянт заперечуючи проти позову посилається на те, що позивачем неправомірно нарахована плата за послуги опалення за період, коли були демонтовані опалювальні пристрої.

При цьому, відповідач посилається на акт обстеження №2-12/159, складений в присутності лише директора ТОВ "Київська міська компанія "Енергосервіс".

Колегія суддів вважає наведені доводи необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку оплати теплової енергії, з наступних підстав.

За приписами ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" основними обов'язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно правових актів, забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Відповідно до п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (п. 25 Правил).

Згідно п. 26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Пунктом 34 Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 1997 р. №1497, передбачено, що споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнати і використовувати не за призначенням та псувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за №1478/11758.

Вказаним Порядком відключення (п.п. 2.5, 2.6) передбачено, що відключення приміщень здійснюється за проектом монтажною організацією за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи, а по закінченню відключення складається акт, який в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Згідно листа публічного акціонерного товариства "Київенерго" №029/53/11985 від 17.12.2013 р., адресованому відповідачу, позивачем було роз'яснено порядок отримання дозволів на відключення окремих нежитлових приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, а також повідомлено про необхідність виконання робіт по відновленню працездатності систем централізованого теплопостачання.

Акт №2-12/159 від 23.12.2014 року, наданий відповідачем на підтвердження демонтажу опалювальних пристроїв, складено з порушенням Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, та в присутності лише директора ТОВ "Київська міська компанія "Енергосервіс".

Належного трьохстороннього акту про відключення комунальної послуги за участю позивача, постачальника комунальної послуги та відповідача, як це передбачено Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, відповідачем до суду не надано.

Враховуючи ненадання відповідачем належних та допустимих доказів дотримання встановленої процедури відключення приміщення від централізованого опалення, нарахування плати за надані послуги з постачання теплової енергії було здійснено позивачем правомірно.

З огляду на викладене, посилання апелянта на неправомірність нарахування позивачем плати за теплову енергію за тарифом для нежитлових приміщень, оскільки вони не опалювалися, у зв'язку з відключенням від теплопостачання, є необґрунтованими.

Таким чином, самовільне переобладнання централізованої системи опалення будинку з урахуванням не доведення належними засобами доказування та у законному порядку відключення, не може бути підставою для звільнення споживача від обов'язку оплати теплової енергії.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача боргу за спожиту теплову енергію в сумі 52 414,32 грн.

Також, є необґрунтованими доводи апелянта про те, що нарахування плати за теплову енергію проводилось позивачем із застосуванням тарифів, затверджених розпорядженнями КМДА, які скасовано постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.03.2014 у справі № 2-а-118/11.

Відповідно до п. 1 Додатку №2 до договору розрахунки зі споживачем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими Постачальнику органом виконавчої влади, що здійснює державне регулювання у сфері теплопостачання - Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України (Закон України від 09.07.2010 № 2479-VI). Згідно з цим Законом, Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14.12.2010 № 1729 та Постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 30.09.2011 № 116 затверджено тарифи на теплову енергію виробництва ПАТ "Київенерго"

Позивач при визначенні вартості спожитої відповідачем теплової енергії за період з 01.10.2013 по 01.03.2015 керувався Постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України/Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України, що діяли у відповідний період, за який проводилось нарахування.

Отже, позивачем при здійснені розрахунку взагалі не застосовувались тарифи, затверджені розпорядженнями КМДА, на які посилається апелянт.

З огляду на викладене, підстави для перерахунку вартості спожитої відповідачем теплової енергії відсутні.

Таким чином, заперечення відповідача в наведеній частині судом не приймаються.

За наведених обставин, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 52 414,32 грн.

Також, окрім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення три відсотки річних в сумі 5 055,39 грн. та інфляційні в сумі 53 880,25 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання в частині своєчасної оплати поставленої позивачем теплової енергії, у постачальника виникло право на нарахування на суму боргу трьох процентів річних та інфляційних.

Суд першої інстанції, визнавши розрахунок трьох процентів річних та інфляційних, здійснений позивачем, обґрунтованим, задовольнив вказані вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з вірністю розрахунку інфляційних та 3% річних та вважає, що вказані вимоги задоволено судом в повному обсязі необґрунтовано.

Суд першої інстанції не звернув увагу на недоліки наявні в розрахунку інфляційних та 3% річних.

Колегією суддів, з урахуванням заперечень відповідача щодо здійснених позивачем інфляційних нарахувань на суму боргу (не врахування зменшення бази нарахування на 234049,48 грн.), здійснено перерахунок, та встановлено, що обґрунтованою сумою інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню є 30 812, 76 грн., 3% річних - 3 538,73 грн. У задоволенні решти сум інфляційних та 3% річних слід відмовити.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом було всебічно, повно та об'єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, проте не досліджено належним чином розрахунок 3% річних та інфляційних, що призвело до невірних висновків в частині задоволення в повному обсязі вимог про їх стягнення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція має право змінити рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - зміні в частині визначення сум 3% річних та інфляційних втрат. В решті рішення залишається без змін.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна заборгованість в сумі 52 414,32 грн., три відсотки річних в сумі 3 538,73 грн. та інфляційні в сумі 30 812, 76 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Міська сервісна компанія "Управдом" на рішення господарського суду міста Києва від 17.06.2015 у справі № 910/9211/15 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 17.06.2015 у справі №910/9211/15 змінити в частині визначення суми інфляційних втрат та 3% річних.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«1. Позов публічного акціонерного товариства "Київенерго" до товариства з обмеженою відповідальністю "Міська сервісна компанія "Управдом" про стягнення 111 349,96 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Міська сервісна компанія "Управдом" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, б. 9-Б, код за ) на користь публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м.Київ, пл. І. Франка, б.5, код за ) заборгованість у розмірі 52 414 грн. 32 коп., 3% річних у розмірі 3 538,73 грн., інфляційні у розмірі 30 812 грн. 76 коп. та судовий збір у розмірі 1 735 грн. 26 коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.».

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м.Київ, пл. І. Франка, б.5, код за ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Міська сервісна компанія "Управдом" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, б. 9-Б, код за ) 245 грн. 84 коп. судового збору за апеляційною скаргою.

5. Доручити господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

6. Матеріали справи №910/9211/15 повернути до господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко