РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2015Справа №910/27202/15

За позовомДержавного закладу «Державна екологічна академія післядипломної освіти та управління»
доДержавного підприємства «Укреко-ойл»
простягнення 29 542,50 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Толмачов В.С. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державний заклад «Державна екологічна академія післядипломної освіти та управління» звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Укреко-ойл» (надалі - ДП «Укреко-ойл») про стягнення заборгованості в розмірі 29 542,50 грн., з яких основний борг в розмірі 22 500,00 грн., пеня в розмірі 5 467,50 грн., 7% за прострочення понад 30 днів в розмірі 1 575,00 грн., відповідно до договору №24/14-ЕКБ від 05.09.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.09.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір №24/14-ЕКБ в порушення умов якого відповідач неналежним чином виконав взяте на себе грошове зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг, у зв'язку із чим за ним виникла заборгованість у розмірі 22 500,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 5 467,50 грн., 7% за прострочення понад 30 днів в розмірі 1 575,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.10.2015 порушено провадження у справі №910/27202/15, розгляд справи призначено на 13.11.2015.

Представник позивача в судове засідання 13.11.2015 з'явився, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проте вимог ухвали суду від 22.10.2015р. не виконав, витребувані судом документи не надав.

Відповідач у судове засідання 13.11.2015 не з'явився, представника не направив, своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, проте був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи підтверджується відмітками про відправку на зворотній стороні ухвали суду від 22.20.2015р., яка була надіслана за адресою вказаною в позовній заяві, а також повідомленням про вручення поштового відправлення №897 150) згідно якого ухвала суду від 22.10.2015 р. була отримана відповідачем 29.10.2015 р.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 13.11.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2014 між Державним закладом «Державна екологічна академія післядипломної освіти та управління», далі - Виконавець, та ДП «Укреко-ойл», далі Замовник, було укладено договір №24/14-ЕКБ, далі Договір, відповідно до п. 1.1 якого Виконавець бере на себе зобов'язання, за рахунок коштів Замовника, здійснити навчання на тему «Екологічна та примислова безпека під час роботи з небезпечними відходами» і перевірку знань посадових осіб (спеціалістів Замовника) за 24 годинною програмою на курсах підвищення кваліфікації, у кількості 10 (десяти). Строк проведення навчання - з 24 по 26 вересня 2014 р. (п.1.2 Договору).

Вартість навчання одного слухача становить 2 500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. без ПДВ (згідно із ст.197, п.п. 197.197.1.2 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р.). Загальна вартість освітньої послуги становить 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн. 00 коп. без ПДВ (п.4.2 Договору).

Оплата за навчання здійснюється на підставі рахунку-фактури, протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт (п.4.3 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме акту здачі-приймання виконаних робіт від 26.09.2014 на суму 25 000,00 грн., позивачем на виконання умов Договору було виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 25 000,00 грн.

Проте, відповідачем зобов'язання із повної сплати вартості виконаних робіт належним чином виконано не було. Позивач стверджує, що мало місце несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, а тому наполягає на стягненні з відповідача пеню в сумі 5 467,50 грн. та 7% за прострочення понад 30 днів в розмірі 1 575,00 грн. з посиланням на п.1ст.229, п.2 ст.231 Господарського кодексу України.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним виконанням, на думку позивача, відповідачем грошового зобов'язання з оплати акту здачі-приймання виконаних робіт від 26.09.2014 на суму 25 000,00 грн.

Договір №24/14-ЕКБ від 05.09.2014р. є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем робіт за актом здачі-приймання виконаних робіт від 26.09.2014 на суму 25 000,00 грн.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту п. 4.2 Договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати виконаних робіт за Договором на момент розгляду справи настав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем оплати вартості наданих позивачем послуг у повному обсязі здійснено не було, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 22 500,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 22 500,00 грн. підтверджується матеріалами справи. Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ДП «Укреко-ойл» доказів з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Державного закладу «Державна екологічна академія післядипломної освіти та управління» про стягнення з ДП «Укреко-ойл» заборгованості в розмірі 22 500,00 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 5 467,50 грн. та 7% за прострочення понад 30 днів в розмірі 1 575,00 грн., суд вказує таке.

За змістом положень ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Ураховуючи викладене, положення абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України не застосовуються до грошових зобов'язань.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 6 грудня 2010 року в справі № 3-4гс10, від 20 грудня 2010 року у справі № 3-41гс10, від 28 лютого 2011 року у справі № 3-11гс11, №3-1гс-14 від 04.02.2014р.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про прострочення відповідачем саме грошового зобов'язання в розмірі 22 500,00 грн., у зв'язку із чим позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 5 467,50 грн. та 7% за прострочення понад 30 днів в розмірі 1 575,00 грн. не підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, 01.09.2015р. набули чинності зміни до Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких при звернені до господарського суду з позовною заявою судовий збір підлягає справленню в розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 мінімальної заробітної плати. Позивач звернувся до суду 20.10.2015р., що підтверджується штампом вхідної кореспонденції господарського суду міста Києва, отже при звернені із даним позовом позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 1218,00 грн. Відповідно до платіжного доручення №121 від 03.08.2015р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 827,00 грн., клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору позивачем не заявлено. Таким чином, судові витрати в розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» в редакції чинній на момент звернення позивача до суду покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного закладу «Державна екологічна академія післядипломної освіти та управління» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Укреко-ойл» (03035, м.Київ, вул.Василя Липківського,35; ідентифікаційний код 38138524) на користь Державного закладу «Державна екологічна академія післядипломної освіти та управління» (03035, м.Київ, вул.Василя Липківського,35; ідентифікаційний код 19491035) основний борг в розмірі 22 500,00 грн та судовий збір у розмірі 927,63 грн. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 18.11.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко