ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р.Справа № 916/2078/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Лисенко В.А., Ярош А.І.,

при секретарі судового засідання: Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

від відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєфія»

на рішення господарського суду Одеської області від 25 вересня 2015 року

у справі №916/2078/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєфія»

до Приватного підприємства «Трест Імперіал Контіненталь»

про стягнення 252 895, 06 грн.

ВСТАНОВИЛА:

20.05.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Тєфія» (далі позивач, ТОВ) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «Трест Імперіал Контіненталь» (далі відповідач, ПП) про стягнення 252 895,06 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.09.2015 (суддя Дяченко Т.Г.) у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати, посилаючись на те, що воно не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з порушеннями норм матеріального права та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ задовольнити у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що по-перше, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону діяльність» документ який повинен був надати субєкту охоронної діяльності замовник ТОВ, це був договір оренди обєкту у ПрАТ «Пивоварня Південна», який був наданий ПП, а тому обовязком останнього згідно п. 2.1.3. договору охорони, було забезпечення збереження товарно-матеріальних цінностей що знаходяться на території обєкта. По-друге, жодних документів або фактів щодо належного виконання ним умов укладеного договору відповідачем надано не було. Крім того, факт крадіжки не заперечувався відповідачем. По-третє, договором на охорону не передбачена обовязкова участь ПП при складанні документів, які засвідчують факт знаходження товару в приміщенні, або в протоколі інвентаризаційної комісії від 20.112014 р. стосовно крадіжки.

В судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача надав письмові заперечення на апеляційну скаргу та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом першої інстанції 20.06.2014 між сторонами у справі укладено договір надання послуг охорони № 20/06/14 за умовами якого ПП зобовязалось надавати ТОВ охоронні послуги на обєктах, що знаходяться за адресою: Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 5; охорона обєкта повинна була здійснюватись з 19:00 до 07:00 щодня.

Відповідно до п. 3.1 договору, останній набуває чинності з 20.06.2014 та діє по 20.06.2015.

Згідно п. п. 2.1.2, 2.1.3, 2.1.5 договору ПП зобовязалось забезпечити охорону обєкта, не допустити проникнення сторонніх осіб на його територію; забезпечити збереження матеріальних цінностей, що знаходяться на території обєкта (включаючи грошові кошти, сума яких підтверджена бухгалтерськими документами, за умови дотримання Замовником усіх правил їх збереження); здійснювати на обєкті пропускний режим, контролювати санкціоноване Замовником ввезення та вивезення (внесення та винесення) матеріальних цінностей на територію обєкта.

За умовами п. 6.2 договору ПП зобовязався нести майнову відповідальність за збитки, спричинені Замовнику внаслідок доведеного неналежного виконання своїх зобовязань за договором, в тому числі за збитки спричиненні приміщенню, де знаходяться пости охорони та майну Замовника, що знаходяться у цих приміщеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, частина тарного складу площею 2000 кв. м обєкт охорони, що знаходяться за адресою: Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 5 належали ТОВ на праві користування, що вбачається з копії договору оренди від 10.06.2014 № 818-АР, дія якого розповсюджувалась до 31.12.2014. Положеннями пункту 7.4 договору оренди від 10.06.2014 передбачався обовязок ТОВ, як орендаря, укласти окремий договір про охорону свого майна з ПП, яке здійснює охорону обєктів орендодавця.

Згідно витягу з кримінального провадження від 21.11.2014 №0002842 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2014 було внесено відомості про те, що в період з 19.11.2014 р. по 20.11.2014р. невстановленими особами, шляхом злому дверей, таємно здійснено проникнення в складське приміщення, розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізикевича, вул. Пивоварна, 5, на землях Таїровської селищної ради, звідки таємно викрадено 34 телевізори марки Самсунг, чим спричинили ТОВ матеріальну шкоду у розмірі 272 000,00 грн. (а.с. 65).

За результатами інветеризації, що проводилась представниками ТОВ на виконання наказу директора ТОВ «Про проведення позапланової інвентаризації товарно-матеріальних цінностей станом на 20.11.2014» від 20.11.2014 № 2011/14-01, які були зафіксовані у протоколі інвентаризаційної комісії від 20.11.2014, було засвідчено нестачу 34 телевізорів SAMSUNG UE48H5000AKXUA загальною вартістю 252 895,06 грн. (копія протоколу інвентаризації комісії а.с. 60).

Як свідчать матеріали справи та правильно встановлено судом першої інстанції власником телевізорів SAMSUNG UE48H5000AKXUA було ТОВ «САВ-Дістрибьюшн», якому дане майно було передано на підставі договору № СЕ/64/23-1110 від 01.06.2011, укладеного з ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» за видатковою накладною № від 17.09.2014.

З копії товарно-транспортної накладної перевізника ТОВ «Транс Логістік» №642 від 17.09.2014 (а.с. 53) видно, що фактично вантаж ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» прямував від ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» до пункту призначення: Одеська область, с. Мізікевича, вул. Пивоварна 9А.

В свою чергу, матеріали справи свідчать, що між ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» та ТОВ існували договірні відносини, а саме: договір № КЗТН-3112-01/13, за умовами якого ТОВ надавались послуги транспортного експедирування та перевезення, що повязані з організацією та забезпеченням перевезень вантажу ТОВ «САВ-Дістрибьюшн», послуги відповідального зберігання вантажу ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» та товарному складі ТОВ, послуги з завантаження/розвантаження вантажу ТОВ «САВ-Дістрибьюшн».

Відповідно до додаткової угоди № 3 до договору № КЗТН-3112-01/13 від 31.12.2013 ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» та позивачем було погоджено, що приймання вантажу на зберігання та зберігання вантажу буде здійснюватись на товарному складі за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт Таїрове, вул. Пивоварна, 5.

З копій товарно-транспортної накладної № -028 від 18.09.2014 та копії накладної-вимоги № -028 від 18.09.2014 на внутрішнє переміщення товару аудіо/відео техніка, що товар у т.ч. 34 телевізори SAMSUNG UE48H5000AKXUA загальною вартістю 252 895,13 грн. підлягають перевезенню з товарного складу за адресою Одеська область, с. Мізікевича, вул. Пивоварна, 9А в товарний склад ТОВ «Тєфія» за адресою Одеська область, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 5.

24.11.2014 ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» направив ТОВ претензію з вимогою щодо необхідності відшкодування збитків у розмірі 252 895,06 грн., що виникли в результаті неналежного виконання зобовязань ТОВ за договором від 31.12.2013 № КЗТН-3112-01/13.

27.11.2014 ТОВ визнало за собою заборгованість у розмірі 252 895,06 грн. та просило ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» відстрочити сплату заборгованості до 01.06.2015.

27.11.2014 між представниками ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» та ТОВ було складено та підписано акт визнання заборгованості, згідно якого ТОВ визнано заборгованість перед ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» у сумі 252 895,06 грн.

27.11.2014 ТОВ направило на адресу ПП претензію про відшкодування збитків у розмірі 252 895,06 грн., що виникли в результаті крадіжки, яка стала можливою, у звязку з неналежним виконанням ПП зобовязань за договором надання послуг охорони № 20/06/14 від 20.06.2014.

23.12.2014 ПП направило ТОВ лист-відповідь про те, що підстави для відшкодування збитків відсутні.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.04.2015 р. по справі №916/556/15-г (суддя Шаратов Ю.А.), яке набрало законної сили, в задоволенні позову ТОВ до ПП про стягнення 252 895,06 грн. відмовлено, з посиланням на те. що ТОВ не було відшкодовано ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» кошти у розмірі 252 895,06 грн., а тому не було понесено реальних збитків.

05.05.2015 ТОВ перерахувало ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» кошти у розмірі 252 895,06 грн. в якості відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 204044 від 05.05.2015 (а.с. 66).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ТОВ посилається на те, що неправомірними діями ПП, що полягали у неналежному виконанні умов договору з надання послуг охорони № 20/06/14 від 20.06.2014 завдано прямих збитків позивачу у сумі 252 895,06 грн. (що були відшкодовані позивачем на користь ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН») та направлені на стягнення з ПП 252 895,06 грн. збитків.

Згідно ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 22 ЦК України під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зі змісту положень роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» вбачається, що правовою підставою відповідальності за завдану шкоду є правопорушення, складовими елементами якого є: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина.

Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Тобто, з урахуванням вище приведених положень, необхідними умовами для стягнення збитків є: 1) підтверджена належними доказами наявність певного розміру шкоди; 2) підтверджена належними доказами протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) засвідчений належними доказами факт того, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача шкоди є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки; 4) докази, що засвідчують наявність ознак вини заподіювача шкоди.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що предметом доказування у справі про стягнення збитків є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Між тим, колегія суддів вважає, що місцевим судом правильно встановлено, що доказів які б засвідчували наявність необхідних передумов для нарахування та стягнення збитків у розмірі 252 895,06 грн. матеріали справи не містять та таких доказів, всупереч ст. 33 ГПК України, позивачем суду не надано з огляду на наступне.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 978 ЦК України, за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охоронну діяльність» суб'єкт охоронної діяльності надає послуги з охорони на підставі договору, укладеного із замовником у письмовій формі відповідно до законодавства. У договорах про надання послуг з охорони майна та фізичних осіб відповідно до положень Цивільного кодексу України визначаються умови відшкодування суб'єктом охоронної діяльності шкоди, заподіяної через неналежне виконання ним своїх зобов'язань. Замовник послуг з охорони майна зобов'язаний надати суб'єкту охоронної діяльності для ознайомлення оригінали документів або завірені в установленому порядку їх копії, що підтверджують його право володіння чи користування майном на законних підставах, охорона якого є предметом договору, а також правомірність знаходження такого майна, транспортного засобу чи особи у визначеному місці охорони.

Згідно п. 6.2 договору про надання послуг охорони ПП зобовязався нести майнову відповідальність за збитки, спричинені Замовнику внаслідок доведеного неналежного виконання своїх зобовязань за договором, в тому числі за збитки спричиненні приміщенню, де знаходяться пости охорони та майну Замовника, що знаходяться у цих приміщеннях. А з урахуванням положень п. 2.1.3 договору про надання послуг охорони ПП як Виконавець прийняло на себе обовязок забезпечити збереження матеріальних цінностей, що знаходяться на території обєкта.

Факт розміщення на території охоронюваного обєкта 34 телевізорів SAMSUNG UE48H5000AKXUA загальною вартістю 252 895,06 грн. відповідачем не визнається.

Відповідно, за викладених обставин, позивач повинен був довести суду факт завезення на охоронюваний відповідачем обєкт за адресою: Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 5 майна - 34 телевізорів SAMSUNG UE48H5000AKXUA, вартість яких складає предмет спору, та факт передачі на зберігання даного майна ПП.

Відповідно до ч. 1 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Жодних належних доказів, які б свідчили про факт завезення на охоронюваний відповідачем обєкт за адресою: Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 5 майна - 34 телевізорів SAMSUNG UE48H5000AKXUA, вартість яких складає предмет спору, та факт передачі на зберігання даного майна ПП матеріали справи не містять та таких доказів, всупереч ст. 33 ГПК України, скаржником суду не надано.

Посилання скаржника на те, що підтвердженням факту розміщення 34 телевізорів SAMSUNG UE48H5000AKXUA у приміщеннях, що перебували під охороною ПП є товарно-транспортна накладна №-028 від 18.09.2014, накладна-вимога № -028 від 18.09.2014, протокол інвентаризаційної комісії від 20.11.2014 є необґрунтованими та правомірно не прийнято місцевим судом до уваги, оскільки останні складались та підписувались без участі представника відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищевказані обставини не можуть підтверджувати факт розміщення на території охоронюваного відповідачем обєкту за адресою: Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 5 майна - 34 телевізорів SAMSUNG UE48H5000AKXUA, у тому числі факт такого розміщення в період з 19.11.2014 по 20.11.2014, у звязку з чим колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов до правомірного та обґрунтованого висновку про те, що розміщення даного майна у приміщеннях, що перебували під охороною ПП носять характер припущення, а тому є недоведеними належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Крім того, як зазначалося вище у п. 1.3 договору від 20.06.2014 сторонами встановлено, що охорона обєкта здійснюється відповідачем виключно з 19:00 до 07:00 щодня.

Але, в матеріалах справи не міститься жодного доказу того, що зникнення 34 телевізорів SAMSUNG UE48H5000AKXUA відбулось саме в період часу з 19:00 до 07:00, тобто в той період часу, коли обєкт знаходився під охороною відповідача, внаслідок чого позов не може бути задоволений ще й з цих підстав.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101 105 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 25.09.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєфія» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Головей В.М.

Суддя Лисенко В.А.

Суддя Ярош А.І.