КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"24" листопада 2015 р. Справа №911/1389/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

за участю представників сторін:

від скаржника - не з'явився;

від боржника - не з'явився;

ліквідатор - не з'явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Бориспільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київської області на ухвалу господарського суду Київської області від 09.04.2015р.

у справі № 911/1389/15 (суддя Лопатін А.В.)

за заявою боржника товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвагонінвест", м. Бориспіль Київської обл.

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвагонінвест", звернувся до господарського суду Київської області з заявою про порушення справи про банкрутство, у зв'язку з відсутністю активів у боржника для задоволення кредиторської заборгованості, у порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.04.2015 у справі № 911/1389/15 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Укрвагонінвест" тощо.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду м. Києва від 09.04.2015 Бориспільська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київської області звернулась з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу господарського суду київської області від 09.04.2015 скасувати та припинити провадження у справі № 911/1389/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 апеляційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області з перегляду ухвали господарського суду Київської області від 09.04.2015 у справі № 911/1389/15.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.11.2015 касаційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 7 липня 2015 року у справі № 911/1389/15 господарського суду Київської області скасовано, справу № 911/1389/15 направлено на розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

При цьому касаційний суд зазначив, що зміст ухвали Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 свідчить про те що прийнявши до провадження апеляційну скаргу апеляційний господарський суд не вчинив будь-яких дій задля з'ясування наявності правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі та достеменного встановлення того, що права Бориспільської ОДПІ оскаржуваною ухвалою не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі господарським судом першої інстанції не вирішувалися (зокрема, шляхом витребування відповідних пояснень з цього приводу та доказів на їх підтвердження). Апеляційним судом не з'ясовувались у судовому засіданні наявність дій боржника здійснених разом з податковим органом для можливості порушення провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2015 у справі № 911/1389/15 апеляційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було прийнято до провадження та зобов'язано апелянта надати суду письмові пояснення з наданням відповідних доказів, щодо того, що оскаржуваною ухвалою порушені права та обов'язки апелянта.

23.11.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшов від боржника відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Бориспільської ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Сторони та інші учасники провадження у справі повноважних представників в судове засідання апеляційної інстанції не направили, причини неявки суду не повідомили, враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи, а також обмеження процесуального строку розгляду скарг на ухвали місцевих господарських судів, Київський апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діяла з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно зі ст.ст. 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, ліквідатор ТОВ «Укрвагонінвест» звернувся до господарського суду міста Києва з заявою про порушення справи про банкрутство, у зв'язку з відсутністю майна для задоволення вимог кредиторів в порядку ст. 95 Закону за якою 09.04.2014 порушено провадження. Крім того копію ухвали від 09.04.2014 надіслано сторонам у справі та зокрема Бориспільській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Постановою господарського суду м. Києва від 06.05.2015 у справі № 911/1389/15 визнано банкрутом ТОВ «Укрвагонінвест» та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Кіркіна А.О. тощо.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 95 Закону, особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Нормами ст. 91 ГПК України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Відповідно до ст. 1 Закону, учасниками у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Як встановлено статтею 1 Закону, сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут).

Цією статтею також визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Особливості та порядок заявлення кредиторами претензій до боржника, що ліквідується в порядку ст. 95 Закону, визначені положеннями ч. 3 ст. 95 Закону, які передбачають, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником (в порядку ст. 95 Закону), особа може набути статусу кредитора - сторони у справі про банкрутство, лише після прийняття постанови про визнання банкрутом та у разі звернення із кредиторськими вимогами до боржника.

У зв'язку з наведеним, органи державної податкової служби та інші державні органи є кредиторами неплатоспроможних боржників, якщо вони мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, що узгоджується з нормою ч. 1 ст. 210 Господарського кодексу України. Однак, вказана норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зауважити на тому, що орган податкової служби був вправі звернутися до ліквідатора боржника та провести позапланову перевірку його господарської діяльності, а у випадку відмови ліквідатора, як керівника боржника, надати можливість перевірки суб'єкта господарювання, орган податкової служби був вправі оскаржити дії ліквідатора до суду у справі про банкрутство.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження податкового боргу у боржника.

В матеріалах справи не міститься доказів звернення податкового органу до суду першої інстанції з заявою про визнання кредиторських вимог у даній справі, а також відсутня наявність порушення прав апелянта на здійснення податкової перевірки боржника платника податків.

Таким чином, скаржник - Бориспільська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київської області не набув статусу ані кредитора у справі, ані учасника провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі апелянт жодним чином не посилається на наявність у боржника заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до боржника, розмір таких претензій (суму вимог), характер вимог (майнові або грошові). Окрім цього, в скарзі відсутнє посилання на будь-які докази, з їх наданням, що підтверджують такі вимоги. У судове засідання такі докази апелянтом також не подані.

Отже, враховуючи викладені обставини та аналіз норм законодавства, судовою колегією встановлено, що Бориспільська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київської області не звертався до суду із кредиторськими вимогами до боржника, у своїй апеляційній скарзі, також, не вказує про існування у боржника податкової заборгованості. Крім того, про початок самоліквідації та порушення справи про банкрутство апелянт був завчасно та в установленому порядку повідомлений, скарг на дії ліквідатора від учасників процесу та, безпосередньо, від податкової інспекції до суду не надходило. Доказів того, що господарський суд першої інстанції при прийнятті оскарженого судового акту вирішив питання про права та обов'язки Бориспільська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київської області, останнім також не надано.

Отже, право, визначене у ст. 91 ГПК України, на подання апеляційної скарги на оскаржувану постанову місцевого господарського суду, у даному випадку, у податкового органу було відсутнє.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 № 7, з метою забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про перегляд судових рішень в апеляційному порядку господарським судам України роз'яснено, що, у разі помилкового порушення апеляційного провадження, зокрема за апеляційною скаргою поданою особою, яка не мала права її подавати, господарський суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» перелік підстав припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК) та залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п. 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 № 7 у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на вищевикладене, на те, що Бориспільська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київської області не набула статусу учасника провадження у даній справі про банкрутство, права апелянта оскаржуваною постановою не порушені, питання про права і обов'язки апелянта стосовно сторін у справі судом першої інстанції в даному випадку не вирішувались, апелянт не має права на оскарження прийнятої судом першої інстанції ухвали від 09.04.2015 у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що провадження за апеляційною скаргою Бориспільська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київської області має бути припинено.

Апеляційним судом було зобов'язано Бориспільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області надати суду письмові пояснення з наданням відповідних доказів, стосовно того, що оскаржуваною ухвалою порушено права та обов'язки скаржника, однак скаржником не надано суду жодних пояснень з цього приводу.

Керуючись ст.ст.4-1, 4-7, 32-34, 43, п. 1 ч. 1 ст. 80, 86, 99, 102, 105, 106 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Бориспільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київської області з перегляду ухвали господарського суду Київської області від 09.04.2015 у справі № 911/1389/15

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков