ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа № 925/1729/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Овчарук О.М. - представник за довіреністю,

від відповідача - Хливнюк І.В. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом відділу освіти Уманської міської ради, м. Умань, Черкаської області до Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго",

м. Умань, Черкаської області

про стягнення 470 920 грн. 05 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернувся відділ освіти Уманської міської ради до Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 470 920 грн. 05 коп. за послуги теплопостачання (абонплата), наданих згідно договору на послуги з постачання водяної пари і гарячої води (включно з холодоагентами) (централізоване постачання теплової енергії) від 16 січня 2013 року №252 та договору на послуги з постачання пари та гарячої води від 14 травня 2014 року №252 за період з 01 червня 2013 року по 30 червня 2014 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30 жовтня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 17 листопада 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 10 листопада 2015 року за №1551 та зазначав, що останній належним чином виконував умови договорів №252 від 16 січня 2013 року та від 14 травня 2014 року, жодних претензій щодо якості наданих послуг та внесення змін у розрахунок їх вартості протягом 2013-2014 років від позивача не надходило. Розрахунок приведеної площі згідно п. 1.1. договорів проведено на підставі додаткового прейскуранта №К15-02-ЧР-1986/1 "Тарифи на теплову енергію, яка виробляється теплопостачальними організаціями", затвердженого розпорядженням Черкаського облвиконкому від 11 жовтня 1986 року №221-р.

Посилання позивача на отримання безпідставно набутих грошових коштів не відповідає дійсності, оскільки чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Акт ревізії Державної фінансової інспекції не може бути ні підставою для виникнення господарських зобов'язань між суб'єктами господарювання, а ні підставою для зміни вже припинених зобов'язань. Чинне законодавство України не ставить в залежність суми, порядок та строки розрахунків споживача з теплопостачальною організацією від відомостей, що можливо в майбутньому будуть виявлені Державною фінансовою інспекцією під час перевірок споживача та будуть відображені в акті, в тому числі і щодо фактів завищення вартості комунальних послуг, яка в даному випадку визначається виключно договором між сторонами.

В зв'язку з чим відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 17 листопада 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1729/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в розмірі 470 920 грн. 05 коп., позивач посилався, зокрема, на приписи ст. 1212 ЦК України та зазначав, що за результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області планової ревізії встановлено, що відділом освіти зайво сплачені кошти з червня 2013 року по червень 2014 року. При наданні рахунків за фактично спожите тепло не було враховано особливість двоставкового тарифу. Внаслідок чого розмір абонентської плати визначався з урахуванням можливої витрати теплоти абонентом, в той час як встановленим тарифом та у відповідності до вимог чинного законодавства такі видатки мають компенсуватися не через умовно - постійну (абонплата), а за рахунок умовно - змінної частини тарифу.

Також позивач зазначав, що розбіжність між фактично опалювальною площею та приведеною опалювальною площею приміщень вказаною в договорах №252 про надання послуг з теплопостачання (за виключенням площі гуртожитку) становить 14 548, 04 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 16 січня 2013 року між Уманським комунальним підприємством "Уманьтеплокомуненерго" (теплопостачальник) та відділом освіти Уманської міської ради (споживач) укладено договір №252 на послуги з постачання водяної пари і гарячої води (включно з холодоагентами) (централізоване постачання теплової енергії), згідно умов якого теплопостачальник зобов'язався відпускати споживачу теплову енергію на опалення приміщень відділу освіти Уманської міської ради згідно додатку №1 до договору. Площа приведена опалювана 89 887 м.кв.

Згідно п. 4.1. вищевказаного договору тарифи на теплову енергію, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води встановлюються згідно діючого законодавства України та шляхом розрахунків, які затверджуються відповідним рішенням органів виконавчої влади. Теплопостачальник застосовує двоставкові тарифи на теплову енергію, які затверджені в установленому порядку. Тарифи для ІІ групи споживачів (бюджетні установи). Плата за одиницю приєднаного теплового навантаження в розрахунку на 1 кв.м. щомісячно протягом року для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку становить 2,49 грн. з урахуванням ПДВ. Тариф за одиницю фактично спожитої теплової енергії для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку в розрахунку за 1 Гкал в опалювальний сезон становить 636 грн. 42 коп. з урахуванням ПДВ. Тариф на послуги з підігріву води за 1 куб.м. становить 32 грн. 29 коп. з урахуванням ПДВ.

Ціна цього договору становить 14 172 230 грн.43 коп. (п. 4.3 договору).

У разі відсутності теплового лічильника обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у п. 1.2 даного договору, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря згідно офіційних даних метеорологічної станції Умань Черкаського обласного центру з гідрометеорології та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді (п.5.1 договору).

Додатком №1 до договору є Довідка про опалювальні площі, кількість гарячої води та максимальні теплові навантаження для об'єктів відділу освіти Уманської міської ради, у якій міститься перелік об'єктів (гімназія, школи, дитячі садки, тощо), в загальній кількості 33 шт., загальною площею - 89 887 кв.м.

В подальшому 14 травня 2014 року між сторонами було укладено договір за №252 на послуги з постачання пари та гарячої води, згідно умов якого відповідач зобов'язався відпустити позивачу теплову енергію на опалення приміщень відділу освіти Уманської міської ради згідно додатку №1 до договору. Приведена опалювальна площа 89 854, 51 кв.м.

Згідно п. 4.1. вищевказаного договору тарифи на теплову енергію, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води встановлюються згідно діючого законодавства України та шляхом розрахунків, які затверджуються відповідним рішенням органів виконавчої влади. Теплопостачальник застосовує двоставкові тарифи на теплову енергію, які затверджені в установленому порядку. Тарифи для ІІ групи споживачів (бюджетні установи). Плата за одиницю приєднаного теплового навантаження в розрахунку на 1 кв.м. щомісячно протягом року для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку становить 2 грн. 49 коп. з урахуванням ПДВ. Тариф за одиницю фактично спожитої теплової енергії для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку в розрахунку за 1 Гкал в опалювальний сезон становить 741 грн. 70 коп. з урахуванням ПДВ. Тариф на послуги з підігріву води за 1 куб. м. становить 32 грн. 29 коп. з урахуванням ПДВ.

В додатку №1 до вищезазначеного договору вказано перелік закладів освіти, максимальні теплові навантаження, загальна площа опалювальна приведена, будівельний об'єм та кількість гарячої води.

12 травня 2015 року за результатами проведення ревізії фінансово - господарської діяльності відділу освіти Уманської міської ради за період з 01 червня 2013 року по 28 лютого 2015 року Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області складено акт №03-18/04.

Ревізією встановлено, що розбіжність між фактичною опалювальною площею та приведеною опалювальною площею, вказаною у договорі №252 про надання послуг з теплопостачання (за виключенням площі гуртожитку), становить 14 548,04 м2 (89 337,35 м2 - 74 789,31м2).

Представник теплопостачальної організації пояснив, що розрахунок приведеної площі проводиться з посиланням на додатковий прейскурант №К15-02-4Р-1986/1 при висоті опалювальних приміщень більше 2,6 метра плата за опалення приводиться по приведеній площі. Крім того, також було зазначено, що тарифи на опалення були розраховані на 1м2 розрахунок проводиться по приведеній площі, оскільки для обігріву більшого опалювального об'єму використовуються більше теплової енергії.

Відповідно до вимог п. 21 Правил №630 у разі відсутності на вводах у будинок засобів обліку теплової енергії, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами з розрахунку за 1м2 опалювальної площі. Також, п.2 Правил визначено, що опалювана площа (об'єм) будинку - це загальна площа (об'єм) приміщень будинку, в тому числі у разі опалення площа (об'єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт.

Крім того, відповідно до п. 95 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води (далі - Порядок №869), розрахунок умовно-постійної частини (абонплати) вартості централізованого опалення за двоставковим тарифом проводиться з урахуванням теплового навантаження об'єкта теплоспоживання за 1 Гкал/год для всіх категорій споживачів, а для населення за відсутності в житлових будинках приладів обліку - на 1 кв. метр загальної опалюваної площі.

Таким чином, ревізія в своєму акті зазначила, що для розрахунку з бюджетною організацією відповідачем застосовано методику, яка передбачає проведення розрахунків з іншою категорією споживачів - населенням, чим не дотримано вимоги п. 96 Порядку №869 де вказано, що розрахунок двоставкового тарифу на послуги з централізованого опалення проводиться окремо для кожної категорії споживачів.

Також ревізією вказано, що пунктом 4.1 договору від 16 січня 2013 року №252 передбачено, що тарифи на теплову енергію, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води встановлюються згідно діючого законодавства України та шляхом розрахунків, які затверджуються відповідним рішенням органів виконавчої влади. Для бюджетних установ та організацій оплату приєднаного теплового навантаження визначено у договорі №252 з розрахунку 2 грн. 49 коп. (з ПДВ) за 1 квадратний метр. Аналогічний тариф щодо проведення розрахунку за 1 квадратний метр площі міститься у рішенні виконавчого комітету Уманської міської ради від 09 липня 2009 року №314 "Про затвердження тарифів на послуги централізованого опалення та постачання гарячої води" та змінах до нього, внесеними відповідним рішенням виконкому Уманської міської ради від 03 листопада 2009 року №518. А ні рішеннями Уманської міської ради за відповідний період, а ні положеннями Правил №630 або Порядку №869, проведення додаткових розрахунків для визначення (приведення) опалювальної площі не передбачено. Тариф для оплати "1 метра приведеної площі" рішеннями виконавчого комітету Уманської міської ради протягом 2013-2014 років також не затверджувався.

Аналогічна ситуація по розрахунках між сторонами склалася в 2014 році (договір від 14 травня 2014 року №252).

Крім того фінансова інспекція у своєму акті зазначила, що при укладанні договорів з надання послуг теплопостачання навчальним закладам м. Умань та наданні відділу освіти рахунків за фактично спожите тепло у 2013-2014 роках, Уманським комунальним підприємством "Уманьтеплокомуненерго" не було враховано особливість двоставкового тарифу, внаслідок чого розмір абонентської плати визначався з урахуванням можливої витрати теплоти абонентом в той час, як встановленим тарифом та у відповідності до вимог чинного законодавства такі видатки мають компенсуватися не через умовно-постійну (абонплата), а за рахунок умовно-змінної частини тарифу.

Враховуючи місцевий тариф, встановлений рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 03 листопада 2009 року №518, (2 грн. 49 коп. за 1 м2), а також розбіжності між опалювальною та приведеною площею навчальних закладів та установ освіти (14 548,04 м2), протягом періоду з червня 2013 по червень 2014 років Уманським комунальним підприємством "Уманьтеплокомуненерго" виставлено рахунків та отримано абонентської плати на загальну суму 470 920 грн. 05 коп.

Також в акті ревізії вказано, внаслідок недотримання вимог п. 2, 21 Правил №630 та п. 1 ст. 9 Закону №996 відділом освіти протягом періоду червня 2013 року по червень 2014 року зайво сплачено коштів загального фонду міського бюджету за послуги теплопостачання (абонплата) на суму 470 920 грн. 05 коп.

В липні 2015 року позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію за №1 щодо зменшення кредиторської заборгованості на суму 470 920 грн. 05 коп. (а.с. 42-45).

На вищевказану претензію відповідачем було надано відповідь від 22 липня 2015 року №1134 про те, що сума в розмірі 470 920 грн. 05 коп. не є зайво сплаченою, а сплачена за фактично отримані послуги з опалення.

Оскільки вищевказану претензію відповідачем залишено без задоволення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) регулюють Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Цією ж постановою затверджений Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Зі змісту договорів на послуги з постачання теплової енергії на опалення приміщень від 16 січня 2013 року та від 14 травня 2014 року вбачається, що сторони обумовили приведену опалювальну площу приміщень закладів позивача, до яких відповідач відпускає теплову енергію (п. 1.1 договорів), а також тарифи на опалення (п. 4.1. договорів).

Крім того, як було зазначено в акті ревізії, згідно актів контрольних обмірів опалювальних площ, які проведено комісією у складі представників сторін у листопаді 2012 року опалювальна площа 33 закладів освіти (за виключенням площі гуртожитку) складає 74 789,31 кв.м. Розбіжність між фактичною опалювальною площею та приведеною опалювальною площею, вказаною у договорі №252 про надання послуг з теплопостачання (за виключенням площі гуртожитку), становить 14 548,04 м2 (89 337,35 м2 - 74 789, 31м2).

При проведенні ревізії фінансово-господарської діяльності позивача, фінансова інспекція здійснила зміну, передбаченої договорами опалюваної площі. При цьому зазначила, що приведена опалювана площа є більшою, ніж загальна опалювальна площа.

Згідно п.2 Правил №630 опалювана площа (об'єм) будинку - загальна площа (об'єм) приміщень будинку, в тому числі у разі опалення площа (об'єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт.

Під час проведення перевірки фінансова інспекція не обґрунтувала застосовану нею методику розрахунку загальної опалюваної площі, не взяла до уваги доводи відповідача стосовно того, що приміщення закладів позивача, до яких постачається водяна пара і гаряча вода, перевищують встановлену нормами висоту 2,6 м. Отже, при розрахунку опалюваної площі підлягає врахуванню об'єм приміщень, який буде більшим, ніж приведена площа, що визначалась додатковим прейскурантом №К 15-02-ЧР 1986/1 від 11 жовтня 1986 року. Тому у договорах сторони обумовили принцип визначення опалюваної площі з врахуванням Правил №630 і додаткового прейскуранту.

Згідно статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що укладені сторонами договори від 16 січня 2013 року та від 14 травня 2014 року, відповідають наведеним нормам законодавства у сфері теплопостачання, у тому числі змісту Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, підписані обома сторонами, у судовому порядку недійсними не визнавались і виконувались обома сторонами відповідно до погоджених ними умов. При цьому позивач не навів жодних обставин, які б свідчили про невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань та визначених Правилами обов'язків щодо своєчасного належного надання послуг в установлених обсягах, належної якості відповідно до вимог законодавства та встановлених Правил.

Грошові кошти, які просить стягнути позивач, одержані відповідачем як плата за отримані ним на підставі чинних договорів послуг з постачання теплової енергії в гарячій воді, отже, ці кошти набуто за наявності правової підстави - договору.

Згідно ст. 188 ГК України, ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вимоги щодо зміни опалювальної площі передбаченої договорами позивач не заявляв.

Порушення, на які вказує у акті ревізії державна фінансова інспекція, не впливають на договірні зобов'язання сторін і не можуть їх змінювати.

Як вже зазначалось вище, звертаючись до суду з даним позовом, як на підставу своїх вимог позивач посилався на ст. 1212 ЦК України.

Підстава позову, це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

За приписами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З огляду на зазначене, при застосуванні вказаних норм підлягає встановленню факт набуття чи збереження майна відповідачем без достатньої правової підстави, а також наявність підстав для повернення майна або його вартості.

Суд не погоджується з доводами позивача про безпідставність отримання відповідачем коштів, оскільки підставою для їх отримання були підписані сторонами договори на послуги з постачання пари та гарячої води.

Тобто, кошти було отримано відповідачем на підставі та в межах чинних договорів на послуги з постачання пари та гарячої води.

Суду не подано доказів невідповідності договорів чинному законодавству.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки позивачем не доведено тієї обставини, що кошти в розмірі 470 920 грн. 05 коп. відповідачем було отримано саме безпідставно, заявлений позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 23 листопада 2015 року.

Суддя А.В.Васянович