ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015р. Справа№ 914/3464/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Гутьєвої В.В.

при секретарі Петровській Н.Я.,

розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агрі-Трейд, с. Васильківці Гусятинського р-ну Тернопільської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будвіс, м. Львів

про стягнення 220 292,32 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник

від відповідача: не зявився

Відповідно до ст.20 ГПК України розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

ВСТАНОВИВ:

Суть заяви: Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агрі-Трейд до Товариства з обмеженою відповідальністю Будвіс про стягнення 220 292,32 грн.

Ухвалою суду від 01.10.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 19.10.2015 р.

Підстави відкладення розгляду справи викладені в ухвалі суду від 19.10.2015 р. Розгляд справи призначений на 09.11.2015 р.

У судовому засіданні 09.11.2015 р., відповідно до ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 23.11.2015 р.

23.11.2015 р. представник позивача в судове засідання зявився, вимоги, викладені в ухвалах суду від 01.10.2015 р. та 19.10.2015 р. виконав, позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, поясненнях, наданих в судовому засіданні, просив стягнути з відповідача 220 292,32 грн. заборгованості, а саме: 137 758,29 грн. основного боргу, 11 510,04 грн. пені, 4 807,30 грн. 3 % річних, 66 216,69 грн. втрат від інфляції.

23.11.2015 р. представник відповідача в судове засідання не зявився, вимоги, викладені в ухвалах суду від 01.10.2015 р. та 19.10.2015 р. не виконав, жодних доказів сплати суми боргу повністю чи частково не надав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд встановив:

06.05.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Будвіс (надалі - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агрі-Трейд (надалі - позивач) укладено договір поставки № 06/05/2014 АТ-БМ мд. Відповідно до п. 1.1 договору поставки № 06/05/2014 АТ-БМ мд від 06.05.2014 р. постачальник зобовязується поставити, а покупець зобовязується прийняти та оплатити на умовах СРТ Поле за адресою: Львівська область, м. Львів, (згідно з правилами INCOTERMS 2010) мінеральні добрива (надалі - товар), визначений у видаткових накладних, що є невідємними додатками цього договору. Згідно з п. 1.2 договору кількість, асортимент, одиниці виміру, ціна за одиницю визначаються у видаткових накладних до договору. Відповідно до п. 2.2 договору оплата товару за даним договором у розмірі 100% вартості товару здійснюється упродовж 30 календарних днів після підписання уповноваженими представниками сторін видаткових накладних шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок в банку.

Позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання за укладеним договором поставки № 06/05/2014 АТ-БМ мд від 06.05.2014 р., що підтверджується видатковими накладними, а саме: видатковою накладною № 335 від 30 травня 2014 року на суму 76 081,93 грн.; видатковою накладною № 423 від 19 липня 2014 року на суму 18 591,83 грн.; видатковою накладною № 424 від 19 липня 2014 року на суму 5 138,92 грн.; видатковою накладною № 514 від 30 липня 2014 року на суму 37 945,61 грн., копії яких долучені до матеріалів справи, які підписані уповноваженими представниками сторін та підписи засвідчені відтисками печаток юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобовязання за укладеним договором поставки № 06/05/2014 АТ-БМ мд від 06.05.2014 р. не виконав, не здійснив повної оплати за поставлений товар. Позивач просить стягнути з відповідача 137 758,29 грн. основного боргу, 11 510,04 грн. пені, 4 807,30 грн. 3 % річних, 66 216,69 грн. втрат від інфляції.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Як передбачено ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач повністю виконав зобовязання відповідно до укладеного договору поставки № 06/05/2014 АТ-БМ мд від 06.05.2014 р., що підтверджується видатковими накладними, долученими до матеріалів справи, які підписані уповноваженими представниками сторін та підписи яких засвідчені відтисками печаток юридичних осіб.

Відповідач не виконав своїх зобовязань за укладеним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка на момент подання позову становила 137 758,29 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеної норми позивач просить стягнути з відповідача 66 216,69 грн. втрат від інфляції та 4 807,30 грн. 3 % річних.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 6.4 договору поставки товару № 06/05/2014 АТ-БМ мд від 06.05.2014 р. за затримку оплати товару згідно з п. 2.2 договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної в період затримки оплати, від суми простроченого платежу за кожен день затримки оплати, але не більше 10% цієї суми.

Позивачем нараховано пеню в розмірі 11 510,04 грн. Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 р. передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені, який передбачений договором поставки товару № 06/05/2014 АТ-БМ мд від 06.05.2014 р. відповідає вимогам Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань». Враховуючи положення ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача пені за невиконання грошового зобовязання на суму 11 510,04 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши думку представника позивача, cуд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 137 758,29 грн. основного боргу, 4 807,30 грн. 3 % річних, 66 216,69 грн. втрат від інфляції, 11 510,04 грн. пені є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, суд, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладає судові витрати на відповідача в розмірі 3 304,40 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 12, 33, 34, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будвіс (79037, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, буд. 200, кім. 126; код ЄДРПОУ № 38370546) на користь позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агрі-Трейд (48257, Тернопільська область, Гусятинський район, с. Васильківці, вул. Незалежності, буд. 68А; код ЄДРПОУ № 36145734) 137 758,29 грн. основного боргу, 4 807,30 грн. 3 % річних, 66 216,69 грн. втрат від інфляції, 11 510,04 грн. пені, 3 304,40 грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

У судовому засіданні 23.11.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 26.11.2015 р.

Суддя Гутьєва В.В.