ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р.Справа № 922/4901/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10020/0250 Харківського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. № 4520 від 19.08.15 р.;

відповідача - Корсун Є.С., дов. № 1220 від 16.06.15 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10020/0250 Харківського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" збитки в сумі 104013,85 грн., недоотриманий прибуток в сумі 44754,31 грн. та судовий збір в сумі 3019,99 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань за договором банківського рахунку № 1381454 від 14.08.14 р.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 14.09.15 р. по 05.10.15 р., для надання сторонами додаткових документів.

05.10.15 р. відповідач надав письмовий відзив, в якому зазначив, що спірні заявки не були виконані у зв'язку з неналежним їх оформленням. Крім того, на думку відповідача, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують неправомірність дій відповідача, заподіяння збитків позивачу, наявність упущеної вигоди та причинно-наслідкового зв'язку і вини відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.10.15 р., за клопотанням позивача, строк розгляду даної справи продовжено по 15.11.15 р.

Представник позивача в судовому засіданні 16.11.15 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, витребувані документи не надав.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.11.15 р. підтримав свій письмовий відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

11.08.2014 р. між ФОП ОСОБА_1 (позивача, клієнт) та АТ "Ощадбанк" в особі ТВБВ № 10020/0250 філії-Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" (відповідач, банк), було укладено договір банківського рахунку №1381454 (далі - договір; а.с. 30), за умовами якого, банк зобов'язався відкрити позивачу поточні рахунки та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування, які повязані із переказом грошей з рахунка (на рахунок) позивача, видачею йому грошей у готівковій формі, а також здійснення інших операцій, передбачених цим договором, а клієнт зобов'язався оплачувати вартість таких послуг та надав банку право користуватися тимчасово вільними коштами клієнта на власний розсуд.

Під час дії договору, позивач неодноразово звертався до відповідача з заявками про купівлю іноземної валюти, зокрема:

- 29.01.2015 року позивачем було перераховано кошти, для купівлі валюти згідно заявки № 29;

- 29.01.2015 року позивачем було перераховано кошти, для купівлі валюти згідно заявки № 30;

- 30.01.2015 року позивачем було перераховано кошти, для купівлі валюти згідно заявки №31;

- 30.01.2015 року позивачем було перераховано кошти, для купівлі валюти згідно заявки № 32;

- 03.02.2015 року позивачем було перераховано кошти, для купівлі валюти згідно заявки № 33;

- 04.02.2015 року позивачем було перераховано кошти, для купівлі валюти згідно заявки № 34 (а.с. 42-47).

Позивач зазначає, що заявка про купівлю іноземної валюти № 29 від 29 січня 2015 року (а.с. 42) була подана 29.01.2015 року на підставі договору № ТIR-23/01-2015-Р від 20 січня 2015 року (а.с. 61). Згідно виписки по рахунку, 29 січня 2015 року позивачем перераховані кошти для купівлі іноземної валюти в розмірі 72342,00 грн., що підтверджується банківською випискою. Позивач зауважує, що внаслідок невчасної купівлі валюти банком за заявкою, із-за зміни офіційного курсу, він втратив 898,3 Євро. Крім того, на підставі договору № 55 від 13.01.2015 року та акту № 16 від 26 січня 2015 року, позивач отримав за виконані транспортні послуги 77975,62 грн. А розрахуватися відповідно до договору № ТIR-23/01-2015-Р від 20 січня 2015 року - позивач мав в розмірі 3600 євро, що відповідно до курсу на 02.02.2015 року склало би 72342,00 грн. Тобто, у разі якщо б відповідач вчасно виконав заявку позивача, останній мав отримати прибуток в розмірі 5633,62 грн. Отже, на думку позивача, в даному випадку недоотриманий прибуток складає 5633,62 грн.

Заявка про купівлю іноземної валюти № 32 від 29 січня 2015 року (а.с. 45) була подана 30.01.2015 року на підставі договору № ТIR-24/01-2015-Р від 21 січня 2015 року (а.с. 107). Згідно виписки по рахунку, 30 січня 2015 року позивачем перераховані кошти для купівлі іноземної валюти в розмірі 13592,70 грн., що підтверджується банківською випискою. Позивач зауважує, що внаслідок невчасної купівлі валюти банком за заявкою, із-за зміни офіційного курсу, він втратив 168,7 Євро. Крім того, на підставі договору № 11-141217 від 17.12.2014 року та акту № 19 від 29 січня 2015 року, позивач отримав за виконані транспортні послуги 21021,34 грн. А розрахуватися, відповідно до договору № ТIR-24/01-2015-Р від 21 січня 2015 року, позивач мав в розмірі 660 євро, що відповідно до курсу на 03.02.2015 року склало би 13592,70 грн. Тобто, у разі якщо б відповідач вчасно виконав заявку позивача, останній мав отримати прибуток прибуток в розмірі 3628,64 грн. Отже, на думку позивача, в даному випадку недоотриманий прибуток складає 3628,64 грн.

Заявки про купівлю іноземної валюти №№ 30, 31, 33, 34 не були виконані банком взагалі, внаслідок чого, грошові кошти повернуто фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1. Але дані заявки було подано останнім повторно за №№ 36, 37, 38, 39. Втім, внаслідок невчасної купівлі валюти банком за вказаними заявками, із-за зміни офіційного курсу, позивач вважає, що він втратив 3335,47 Євро та недоотримав прибуток в розмірі 35492,05 грн.

Таким чином, позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог, зазначає, що внаслідок бездіяльності відповідача та неналежного виконання останнім своїх обов'язків під час виконання заявок №№ 29-34, позивач має грошові втрати у розмірі 4402,47 Євро, що станом на 12.08.15 року (дата складання позову) за офіційним курсом НБУ становить 104013,85 грн., а недоотриманий прибуток складає 44754,31 грн.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

Порядок здійснення банком за договором операцій з розрахунково-касового обслуговування визначається чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про банки і банківську діяльність", нормативно-правовим актами Національного банку України (п. 2.2 договору).

Позивач зобов'язався виконувати умови договору та вимоги чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного банку України (п. 4.3.3 договору).

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з п.п.1.6, 1.8 Постанови Правління НБУ "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" від 12.11.2003 №492 порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземних валютах, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку. Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку, внутрішніми положеннями банку тощо).

До компетенції Національного банку України у сфері валютного регулювання та контролю належить видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій (ст. 44 Закону України "Про Національний банк України").

Відповідно до ст. ст. 44, 45, 47 Закону України "Про Національний банк України", розділів II і III Декрету КМ України від 19.02.1993 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та з метою впорядкування операцій на міжбанківському валютному ринку України, Правління Національного банку України прийняло постанову № 281 від 10.08.2005, якою затвердило Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою (далі - постанова НБУ № 281 від 10.08.2005).

Згідно зі ст. 56 Закону України "Про Національний банк України", видані Національним банком України нормативно - правові акти у формі постанов та інструкцій, з питань, віднесених до його повноважень, є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Суд наголошує, що умови договору не встановлюють строк купівлі АТ "Ощадбанк" за дорученням (заявою) позивача іноземної валюти.

При цьому, пункт 2 глави 1 Розділу IV постанови НБУ № 281 від 10.08.2005 встановлює, що заява про купівлю, іноземної валюти приймається уповноваженим банком до виконання протягом 30 днів, починаючи з дня її оформлення.

АТ "Ощадбанк", на виконання заяви про купівлю іноземної валюти № 29 від 29.01.2015р., придбало 05.02.2015 іноземну валюту в сумі 3600,00 Євро та, на виконання заяви про купівлю іноземної валюту № 32 від 30.01.2015р., придбало 05.02.2015 іноземну валюту в сумі 660,00 Євро.

Отже, АТ "Ощадбанк" в повному обсязі виконало заявки позивача про купівлю іноземної валюти № 29 від 29.01.2015р. та № 32 від 30.01.2015р. з дотриманням строку, встановленого п. 2 гл. 1 р. IV постанови НБУ № 281 від 10.08.2005.

Крім того, відповідно до п.1 гл. 1 р. II постанови НБУ № 281 від 10.08.2005 клієнти-резиденти (юридичні особи та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності) мають право купити, обміняти іноземну валюту з метою здійснення розрахунків з нерезидентами за торговельними операціями на підставі, зокрема, заяви про купівлю іноземної валюти.

Відповідно до п.п. 1, 2 гл. 2 р. IV постанови НБУ № 281 від 10.08.2005, клієнт подає заяви про купівлю іноземної валюти до уповноваженого банку, що його обслуговує, не менше ніж у двох примірниках. Відповідальний виконавець уповноваженого банку, що обслуговує клієнта, на всіх примірниках заяв про купівлю іноземної валюти, що прийняті для виконання, проставляє в правому верхньому куті дату надходження цих документів до уповноваженого банку, що обслуговує клієнта, засвідчуючи її підписом та відбитком штампа уповноваженого банку, що обслуговує клієнта. Уповноважений банк, що обслуговує клієнта, має право не проставляти дату надходження заяв про купівлю або продаж іноземної валюти або банківських металів, якщо вона збігається з датою їх виконання. Відповідальний виконавець уповноваженого банку, що обслуговує клієнта, після виконання заяв про купівлю іноземної валюти у правому нижньому куті проставляє дату виконання, засвідчуючи її підписом та відбитком штампа уповноваженого банку, що обслуговує клієнта.

На підставі викладених положень постанови НБУ № 281 від 10.08.2005, суд приходить до висновку, що у разі прийняття заявок банком до виконання, на цих заявках має проставлятись підпис та відбиток штампа уповноваженого банку.

Суд неодноразово під час судових засідань 13.10.15 р. та 27.10.15 р. витребував у позивача докази прийняття банком спірних заявок до виконання. Проте, позивачем доказів прийняття банком спірних заявок до виконання або доказів неспроможності подання цих доказів суду не надано.

Суд зазначає, що виконання банком, на свій ризик, інших ідентичних заявок не може бути доказом прийняття спірних заявок до виконання.

За таких обставин, суд вважає посилання позивача на невчасне виконання спірних заявок недоведеними та необґрунтованими.

Крім того, пункт 3 глави 1 роздїлу IV постанови НБУ № 281 від 10.08.2005 встановлює обов'язкові реквізити заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів, до яких належить, зокрема, курс купівлі в гривнях (можливе значення "за курсом уповноваженого банку").

Відповідно до п. 7 гл. 2 р. IV постанови НБУ № 281 від 10.08.2005, уповноважений банк, що обслуговує клієнта, повертає без виконання заяви про купівлю або продаж іноземної валюти, у яких хоча б один із зазначених у цьому Положенні обов'язкових реквізитів не заповнений або заповнений неправильно.

Суд зазначає, що заяви про купівлю іноземної валюти № 30 від 29.01.2015р., № 31 від 30.01.2015р., № 33 від 02.02.2015р., № 34 від 04.02.2015р., додані позивачем до позовної заяви, не відповідають вимогам постанови НБУ № 281 від 10.08.2005, а саме в них не вказано курс купівлі в гривнях. На заявах № 30 від 29.01.2015р., № 31 від 30.01.2015р., № 33 від 02.02.2015р., № 34 від 04.02.2015р. відсутня дата надходження цих документів до відповідача, вони не засвідчені підписом уповноваженої особи банку та відбитком штампа АТ "Ощадбанк". Отже, відповідач фактично не міг виконати заявки при відсутності одного з обов'язкових реквізитів.

Виходячи з вищенаведеного випливає, що АТ "Ощадбанк" не порушував умови договору та вимоги чинного законодавства України, зокрема Постанови Правління НБУ № 281 від 10.08.2005, що свідчить про відсутність протиправної поведінки банку при виконанні зобов'язань за договором.

Як вже було зазначено, позивач просить стягнути з відповідача збитки збитки в сумі 148768,16 грн., в тому числі недоотриманий прибуток в сумі 44754,31 грн.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.1 ст.225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

В той же час, зі змісту статей 614, 623 Цивільного кодексу України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками та 4) вина.

Виходячи з вищенаведеного, позивач повинен довести порушення зобов'язання за договором відповідачем, факт заподіяння йому збитків саме під час виконання останнім своїх договірних зобов'язань, безпосередній причинний зв'язок між неправомірним діянням та заподіяними позивачу збитками, а також розмір заподіяних збитків.

Як вже зазначалося вище, така обов'язкова складова, як порушення зобов'язання, в діях відповідача відсутня з огляду на належне виконання умов договору у відповідності до приписів законодавства, яке регулює правовідносини в сфері операцій з іноземною валютою.

Суд наголошує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують неправомірність дій відповідача, заподіяння збитків позивачу, наявність упущеної вигоди, наявність причинно-наслідкового зв'язку і наявності вини відповідача.

За таких підстав, вимоги позивача є позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у позові, що порушує умови ст. 33 ГПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, сплачені судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.11.2015 р.

Суддя Т.В. Інте