ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.11.15р. Справа № 904/6872/15

Судова колегія господарського суду Дніпропетровської області у складі: головуючий суддя Новікова Р.Г., судді: Ліпинський О.В., Фещенко Ю.В. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", м. Дніпродзержинськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОСЕРВІС", м. Дніпродзержинськ

про стягнення 36508333грн.39коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №43/016-юр від 19.01.2015р.

ОСОБА_2, дов. №31/016-юр від 19.01.2015р.

Від відповідача: не з`явився

на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні було проголошено перерву з 28.10.2015р. по 17.11.2015р.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство «ДніпроАЗОТ» м. Дніпродзержинськ звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» м. Дніпродзержинськ з позовом про стягнення суми боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 11673921грн.29коп., суми боргу за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 310158грн.79коп., пеню за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 9103502грн.74коп., пеню за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 242913грн.99коп., суму інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 8810868грн.07коп., суму інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 470501грн.41коп., 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 1201659грн.60коп., 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 32131грн.98коп., проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 4542507грн.22коп., проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 120168грн.30коп. Загальний розмір позовних вимог склав 36508333грн.39коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань з оплати вартості отриманої теплової енергії та мережної хімочищеної води за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, промислових споживачів та інших субєктів господарювання №646/11-26 від 01.10.2011р., акти про поставку теплової енергії в гарячій воді та мережної хімочищеної води за жовтень 2011р. - квітень 2012р. та серпень 2012р.; рахунки фактури; акти звіряння розрахунків станом на 30.04.2012р., 31.12.2012р., 31.01.2013р., 31.01.2014р., 28.02.2014р., 31.03.2014р., 30.11.2014р., 31.12.2014р., 31.01.2015р., 30.04.2015р.; планову калькуляцію собівартості одержання та готування хімічної води за жовтень 2011р. - квітень 2012р. та серпень 2012р.; розрахунок позовних вимог; норми Цивільного кодексу України.

Позивач зазначає, що на виконання положень договору №646/11-26 від 01.10.2011р. протягом опалювального періоду 2011-2012р.р. відповідачу було поставлено теплову енергію в обсязі 16919Гкал на суму 11673921грн.29коп. та 32139м3 мережної хімочищеної води на суму 310158грн.79коп., які в порушення норм пункту 4.7 договору відповідачем не оплачені.

На підставі пункту 4.12 договору позивач нарахував суми пені за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 9103502грн.74коп. та за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 242913грн.99коп. за загальний період з 11.11.2011р. по 30.07.2015р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував суми інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 8810868грн.07коп. та порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 470501грн.41коп., суми 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 1201659грн.60коп., та нарахованих за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 32131грн.98коп. за загальний період з 11.11.2011р. по 30.07.2015р.

Згідно з положеннями пункту 4.13 договору позивач також наполягає на стягненні суми процентів за користування чужими грошовими коштами, нарахованих за прострочення оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 4542507грн.22коп., та за прострочення оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 120168грн.30коп.

Посилаючись на акти звіряння розрахунків та норми статті 264 Цивільного кодексу України, позивач зазначає про подання позову в межах строків позовної давності.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2015р. було порушено провадження у справі та призначене судове засідання. На підставі клопотання відповідача від 18.08.2015р. розгляд справи був відкладений.

У відзиві на позовну заяву відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Відповідач не згодний з вартістю теплової енергії, визначеною в актах та рахунках, посилаючись на неотримання повідомлення про зміну ціни, обсягами поставленої теплової енергії та мережної хімочищеної води, просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог.

Також на адресу суду надійшло клопотання відповідача про призначення технічної експертизи документів, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої поставити питання:

- ким виконано підписи у договорі в графі «від теплопостачальної організації», в актах звіряння в графі «від ТОВ «Теплосервіс» та в актах на поставку теплової енергії в графі «Генеральний директор ТОВ «Теплосервіс».

- достовірність печатки ТОВ «Теплосервіс» на вищевказаних документах.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилався на сплив граничного терміну зберігання документів, відсутність первинних документів на підприємстві, наявність у відповідача причин вважати підписи та печатка на документах є підробленими.

Дослідивши заявлені відповідачем клопотання про призначення судових експертиз, судова колегія відмовляє в їх задоволенні з наступних підстав.

За приписами статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Матеріали справи містять достатньо доказів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні суду. Тому судова колегія не вбачає потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних.

В заяві №016/39/с-2 від 21.09.2015р. про уточнення вимог було вказано про здійснений перерахунок, заявлених до стягнення сум, що призвело до зміни їх розміру.

Тому позивач просив стягнути з відповідача суми боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 11673921грн.29коп., суми боргу за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 310158грн.79коп., пеню за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 9103713грн.80коп., пеню за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 242922грн.40коп., суму інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 8648518грн.28коп., суму інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 230137грн.71коп., 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 1216474грн.71коп., 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 32521грн.34коп., проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 4551940грн.09коп., проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 121461грн.20коп. Загальний розмір позовних вимог склав 36131769грн.60коп.

Оскільки позивачем були дотримані вимоги статті 22 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв її до розгляду.

Зазначаючи про повідомлення відповідача відносно зміни вартості теплової енергії, позивач надав до суду листи №3522/01-6 від 09.12.2001р., №3152/01-6 від 17.10.2011р., №469/01-6 від 14.03.2012р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2015р. справа була прийнята до колегіального розгляду та призначене судове засідання.

У додаткових поясненнях №016/39/с-4 від 20.10.2015р. позивач вказав, що знищення та відсутність у відповідача первинних фінансово-господарських документів не може вважатись належною процесуальною підставою та доказом недійсності наданих позивачем доказів.

Згідно листа архівної установи відповідачем знищено первинні фінансово-господарські документи за договором №646/11-26 від 01.10.2011р. частково, лише за 2011рік. Оскільки відповідач не має заперечень відносно прийняття виконаного за договором за 2012р., а остаточно сума боргу була сформована в 2012р. на підставі даних за 2011р., позивач вважає доведеними обставини спірних відносин та вину відповідача щодо невиконання грошових зобовязань.

З приводу зауваження відповідача про відсутність повноважень у головного бухгалтера підписувати акти звіряння розрахунків, позивач зазначив, що підписання акту звіряння розрахунків не може кваліфікуватись як представництво в порядку статті 237 Цивільного кодексу України.

Вартість 1Гкал теплової енергії визначалась на підставі постанов НКРЕ України №1481 від 11.11.2010р., №2207 від 17.11.2011р., №160 від 23.02.2012р., а обсяги на підставі показників тепловодолічильника «Ергомера-125».

Згідно пункту 4.4 договору позивач самостійно встановлює вартість хімочищеної води, виходячи з планової собівартості її одержання, готування та відпуску, що відображається у відповідних калькуляціях.

Відповідачем не заперечується, а матеріалами справи та належними доказами не підтверджено жодного факту відмови відповідача від прийняття виконаного за договором №646/11-26 від 01.10.2011р.

У заяві №016/39/с-5 від 20.10.2015р. про зменшення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 11673921грн.29коп., суму боргу за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 310158грн.79коп., пеню за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 8269016грн.22коп., пеню за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 219641грн.51коп., суму інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 8712303грн.55коп., суму інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 231489грн.47коп., 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 1050652грн.92коп., 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 27903грн.46коп., проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 4134508грн.11коп., проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 109820грн.75коп. Загальний розмір позовних вимог склав 34739416грн.07коп.

Оскільки позивачем були дотримані вимоги статті 22 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв її до розгляду.

На підтвердження визнання відповідачем суми боргу за договором та спростування тверджень відповідача про непідписання актів звіряння розрахунків позивач надав до суду копії листів №992 від 22.10.2012р., №341 від 21.02.2012р., №1071 від 28.08.2015р.

Також у письмових поясненнях №016/39/с-6 від 27.10.2015р. позивач зазначив, що в листі відповідача №428 від 17.06.2014р. був визначений графік погашення заборгованості в сумі 7254861грн.23коп. за поставлену теплову енергію та відпущену хімочищень воду. В цьому листі за підписом генерального директора ТОВ «Теплосервіс» викладено клопотання про відстрочення сплати боргу до 2029р. з гарантуванням оплати.

На думку позивача, підставою для переривання строку позовної давності є не лише акти звіряння розрахунків, підписані представниками сторін, а й вищевказаний лист з графіком погашення заборгованості.

В судовому засідання від 28.10.2015р. головний бухгалтер ТОВ «Теплосервіс» ОСОБА_3, викликаний судом на підставі статті 30 Господарського процесуального кодексу України, пояснила, що підписи на актах звіряння розрахунків, які наявні в матеріалах справи (том 1 а.с.83-92), схожі на її. Відповідаючи на питання позивача, головний бухгалтер пояснила, що вартість послуг за договором №646/11-26 від 01.10.2011р. обліковувалась на підприємстві на підставі первинних документів як кредиторська заборгованість. Також головний бухгалтер пояснила суду, що відносно заборгованості, яка є предметом розгляду, сплив строк позовної давності.

На адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи через неможливість забезпечити явку свого представника в судове засідання на 17.11.2015р. Позивач заперечував проти задоволення клопотання та відкладення розгляду справи.

Розглянувши вказане клопотання, суд відмовляє у його задоволенні. З урахуванням тривалості розгляду справи, відповідач не був позбавлений можливості надати суду всі наявні докази на підтвердження своєї правової позиції. Що стосується перебування працівників у відрядженні, то судова колегія відхиляє ці доводи. Адже учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах, причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

В судовому засіданні від 17.11.2015р. позивач заявив клопотання про винесення окремої ухвали за ознаками порушення законності в діях посадових осіб та представників ТОВ «Теплосервіс», передбачених статтею 358 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач посилався на підробку посадової інструкції головного бухгалтера ТОВ «Теплосервіс», затвердженої 02.01.2010р. директором підприємства.

На думку позивача, доказом підробки є посилання в тексті посадової інструкції, затвердженої директором ТОВ «Теплосервіс» 02.01.2010р., на Податковий кодекс України, прийнятий Верховною ОСОБА_4 України 02.12.2010р. та набрав чинності 01.01.2011р. Позивач також стверджує, що абзац про обмеження повноважень головного бухгалтера підписувати акти приймання-передачі ТМЦ, акти звіряння розрахунків був вдрукований в основний текст пізніше.

Розглянувши заявлене клопотання судова колегія відмовляє в його задоволенні з наступних підстав.

За приписами статті 90 Господарського процесуального кодексу України окрема ухвала виноситься господарським судом за умови виявлення при вирішенні спору порушень законності або недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу. Вказана ухвала надсилається посадовій особі або органу, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені господарським судом недоліки чи порушення.

Матеріали справи на дозволяють встановити чи підтвердити підробку посадової інструкції головного бухгалтера ТОВ «Теплосервіс», затвердженої 02.01.2010р. директором підприємства.

Разом з тим, позивач не позбавлений можливості самостійно звернулись в порядку, передбаченому чинним законодавством, з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Публічним акціонерним товариством «Дніпроазот» (далі теплогенеруюча організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» (далі теплопостачальна організація) був підписаний договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, промислових споживачів та інших субєктів господарювання №646/11-26 від 01.10.2011р. (далі договір купівлі продажу).

Згідно пункту 2.1 цього договору теплогенеруюча організація зобовязується постачати теплопостачальній організації теплову енергію в гарячій воді, а теплопостачальна організація зобовязується приймати її, оплачувати її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору та невідємними додатками до нього.

Пунктом 2.3 договору купівлі-продажу на теплопостачальну організацію покладений обовязок сплачувати теплогенеруючій організації також вартість мережної хімочищеної води, відпущеної для заповнення теплових мереж і їх підживлення в процесі експлуатації.

В пунктах 3.4, 3.5 договору сторони визначили планову кількість теплової енергії та мережної хімочищеної води, що відпускатимуться теплопостачальній організації протягом опалювального сезону 2011-2012р.р. При цьому, пунктом 3.6 договору встановлено, що ці показники є орієнтовними. Сторони узгодили, що фактична кількість поставленої теплової енергії та мережної хімочищеної води, визначена за показниками приладів обліку та згідно Технічної угоди, може відрізнятись від планової кількості.

Пунктом 3.9 договору купівлі-продажу передбачено, що кількість поставленої теплопостачальній організації теплової енергії та відпущеної їй мережної хімочищеної води визначається за фактичними показниками тепловодолічільників «Ергомера-125», встановлених в районі теплоелектроцентралі теплогенеруючої організації на лініях прямої і зворотної мережної води на житловий масив «Соцмісто» (м. Дніпродзержинськ) згідно умов Технічної угоди.

З метою врегулювання відносин сторін щодо порядку обліку кількості теплової енергії в гарячій воді та мережної хімочищеної води, що поставляється теплогенеруючою організацією за договором №646/11-26 від 01.10.2011р., сторонами був підписано Технічну угоду про порядок обліку кількості теплової енергії та хімочищеної води №646/11-27 від 01.10.2011р.

Згідно пункту 6 вказаної Технічної угоди показання тепловодолічільників «Ергомера-125» знімаються сторонами щомісячно, за участю повноважних представників обох сторін. На підставі знятих показань тепловодолічільників розраховується загальна кількість поставленої теплової енергії та мережної хімочищеної води протягом місяця.

Відповідно до пунктів 4.5 - 4.7 вказаного договору теплопостачальна організація зобовязана в порядку і строки, передбачені Технічною угодою надавати теплогенеруючій організації дані про фактичну кількість теплової енергії та мережної хімочищеної води, використаних нею в розрахунковому місяці для надання послуг з опалення та гарячого водопостачання населенню.

Пунктом 8 Технічної угоди №646/11-27 від 01.10.2011р. передбачено, що теплопостачальна організація несе відповідальність за правильність визначення кількості теплової енергії в гарячій воді та мережної хімочищеної води, використаних нею для надання послуг з опалення та гарячого водопостачання.

На підставі показань тепловодолічільників «Ергомера-125» та наданих теплопостачальною організацією даних, сторони в порядку і строки, передбачені Технічною угодою, складають та підписують акт встановлення кількості теплової енергії в гарячій воді та мережної хімочищеної води, поставленої (переданої) теплогенеруючою організацією теплопостачальній організації протягом розрахункового періоду.

На підставі акту встановлення кількості теплової енергії та хімочищеної води щомісяця, до 5 числа, наступного за розрахунковим місяцем, складається та підписується акт про відпуск теплової енергії та хімочищеної води, в якому зазначається кількість теплової енергії та хімочищеної води фактично поставленої теплогенеруючою організацію в розрахунковому періоді.

В матеріалах справи наявні акти про поставку теплової енергії та мережної хімочищеної води згідно договору від 28.10.2011р., від 31.10.2011р., від 29.11.2011р., від 30.11.2011р., від 27.12.2011р., від 31.12.2011р., від 26.01.2012р., від 31.01.2012р., від 27.02.2012р., від 26.03.2012р., від 31.03.2012р., від 27.04.2012р., від 31.08.2012р. підписані без зауважень та заперечень представниками сторін та засвідчені печатками підприємств, в яких зафіксовані відповідні обсяги теплової енергії та мережної хімочищеної води (т.1, а.с. 44, 46, 48, 51, 54, 57, 60, 63, 66, 69, 72, 75, 78, 81).

Як вбачається зі змісту вказаних актів, вони складались саме на підставі попередніх актів встановлення кількості теплової енергії та хімочищеної води і письмової інформації відповідача про фактичні дані розподілу теплової енергії та хімочищеної води ТОВ «Теплосервіс» (т.2, а.с. 10-30). Вказані акти також підписані представником відповідача та засвідчені печаткою підприємства.

З огляду на перелічені документи та узгоджений сторонами в договорі порядок встановлення кількості фактично поставленої теплової енергії та хімочищеної води, суд не приймає до уваги посилання відповідача на неправомірність вказаних позивачем обсягів поставлених відповідачу протягом спірного періоду.

В розділі 4 договору купівлі-продажу сторони визначили порядок розрахунків. Згідно пункту 4.1 цього договору вартість теплової енергії в гарячій воді, що поставляється теплопостачальній організації для надання установам та організаціям, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, промислових споживачів та інших субєктів господарювання послуг з опалення та гарячого водопостачання, складає 607грн.26коп. за 1Гкал (з ПДВ).

В пунктах 4.2, 4.3 договору сторони передбачили, що вартість теплової енергії змінюється за взаємною згодою сторін окрім випадків, передбачених цим договором. Так, вартість теплової енергії може бути змінена теплопостачальною організацією в односторонньому порядку у випадку зміни Національною комісією регулювання електроенергетики України тарифів на виробництво теплової енергії та в інших випадках,передбачених чинним законодавством України. В такому випадку не складається додаткова угода про зміну умов договору.

Про введення нових тарифів і зміну вартості теплової енергії теплогенеруюча організація письмово повідомляє теплопостачальну організацію. У разі незгоди із зміненою вартістю теплової енергії теплопостачальна організація має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши теплогенеруючу організацію про це не пізніше дня набуття чинності новою (зміненою) вартістю теплової енергії.

Листами №3152/01-6 від 17.10.2011р., №3522/01-6 від 09.12.2011р., №469/01-6 від 14.03.2012р. позивач повідомляв відповідача про зміну вартості теплової енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість теплової енергії, що поставлялась позивачем відповідачу, формувалась на підставі тарифів, затверджених постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України №1481 від 11.11.2010р., №2207 від 17.11.2011р., №160 від 23.02.2012р.

Доказів того, що відповідач скористався наданим йому договором правом на розірвання договору в односторонньому порядку у разі незгоди зі зміненою вартістю теплової енергії, в матеріалах справи відсутні.

В пункті 4.4 договору купівлі-продажу сторони визначили, що вартість мережної хімочищеної води, що відпускається позивачем, встановлюється ним самостійно у калькуляціях, виходячи з планової собівартості одержання та готування хімічно очищеної води та кількості відпущеної теплопостачальній організації мережної хімочищеної води.

При цьому, договором встановлено, що теплопостачальна організація визнає вартість мережної хімочищеної води самостійно розраховану теплогенеруючою організацією і зафіксовану нею у калькуляціях та зобовязується сплачувати вартість мережної хімочищеної води.

До матеріалів справи долучено планові калькуляції собівартості отримання та готування хімочищеної води, що відпускається ТОВ «Теплосервіс» згідно договору №646/11-26 від 01.10.2011р. на жовтень 2011р. квітень 2012р., серпень 2012р., показники яких використовувались позивачем під час розрахунку вартості поставленої мережної хімочищеної води.

За статтями 627 - 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача відносно необґрунтованої та завищеної вартості мережної хімочищеної води поставленої позивачем, оскільки її вартість була визначена відповідно до умов договору.

Згідно з матеріалами справи на виконання положень договору №646/11-26 від 01.10.2011р. за період жовтень 2011р.-квітень 2012р. відповідачу було поставлено теплову енергію в обсязі 16919Гкал на суму 11673921грн.29коп., за період жовтень 2011р.-квітень 2012р., серпень 2012р. відповідачу було поставлено 32139м3 мережної хімочищеної води на суму 310158грн.79коп.

Відповідно до пункту 4.7 договору купівлі-продажу теплопостачальна організація зобовязується не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, одним чи декількома платежами здійснити повну оплату вартості поставленої теплової енергії та відпущеної мережної води у розрахунковому місяці.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не було виконано в повному обсязі грошове зобовязання, доказів припинення відповідного зобовязання перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, на момент вирішення спору відповідачем до матеріалів справи не надано.

Відповідач наполягає на спливі строків позовної давності відносно позовних вимог та просить застосувати відповідні наслідки. Суд не вбачає підстав для такого висновку виходячи з наступного.

Стаття 264 Цивільного кодексу України визначає, що перебіг позовної давності переривається у разі вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи належати підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Згідно статті 8 вищезгаданого Закону головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку організовує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій, забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Статтею 9 зазначеного закону встановлено, що відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Відповідно до наказу Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України №148/234/383 від 10.11.1998р. затверджено форму акту звіряння розрахунків, згідно якої не вимагається підписання такого акту керівниками підприємств (дебітора та кредитора).

Позивачем додані до позову акти звірки взаєморозрахунків станом на 30.04.2012р., 31.12.2012р., 31.01.2013р., 31.01.2014р., 28.02.2014р., 31.03.2014р., 30.11.2014р., 31.12.2014р., 31.01.2015р., 30.04.2015р. (т.1 а.с. 83-92), підписані з боку відповідача головним бухгалтером та скріплені печаткою товариства. В матеріалах справи наявні листи відповідача, в яких він виступає ініціатором проведення звірки розрахунків в 2012р. та 2015р. з позивачем.

Протягом тривалого часу акти звіряння розрахунків підписувались не керівником ТОВ «Теплосервіс» чи іншою особою, а головним бухгалтером. Наведене свідчить про сталу практику, яка склалась на підприємстві у відносинах з позивачем. Тому суд не приймає до уваги посилання відповідача про підписання актів звіряння неповноважною особою.

Вказані акти звірки є зведеними обліковими документами, які відображають та фіксують стан розрахунків між сторонами за певний період та містять загальну суму заборгованості, у тому числі, визнану відповідачем за договором №646/11-26 від 01.10.2011р.

В матеріалах справи також наявний лист ТОВ «Теплосервіс» №428 від 17.06.2014р., в яких запропонований графік погашення заборгованості в сумі 7254861грн.23коп. за поставлену теплову енергію та відпущену хімочищень воду. Враховуючи зміст актів звірки розрахунків за цей період, вказана сума є загальною сумою боргу за декількома договорами, укладеними між сторонами, у тому числі, і за договором №646/11-26 від 01.10.2011р.

З огляду на сукупність обставин, суд дійшов висновку, що строк позовної давності для пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості за спірний період станом на день звернення до суду позивачем не пропущено.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 11673921грн.29коп., суми боргу за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 310158грн.79коп.

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В пункті 4.12 договору купівлі-продажу передбачено, що за прострочення оплати теплопостачальна організація сплачує теплогенеруючій організації пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який стягується пеня за кожний день прострочення.

Сторони визначили, що нарахування пені не припиняється через шість місяців від дня коли зобовязання мало бути виконане. Позовна давність за вимогами про стягнення неустойки (штрафних санкцій) за цим договором дорівнює тривалості загального строку позовної давності.

На підставі вказаного пункту позивач нарахував та заявив до стягнення суми пені за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 8269016грн.22коп. та пені за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 219641грн.51коп. за загальний період з 31.07.2012р. по 30.07.2015р.

Дослідивши розрахунок, заявлених до стягнення сум пені за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 8269016грн.22коп. та пені за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 219641грн.51коп., суд дійшов висновку про їх правомірність та обґрунтованість.

В пункті 4.13 договору купівлі продажу сторонами погоджено, що теплопостачальна організація сплачує теплогенеруючій організації проценти за весь період користування чужими грошовими коштами в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нараховуються проценти.

На підставі цього пункту позивач заявив до стягнення проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 4134508грн.11коп. та проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 109820грн.75коп. за загальний період з 31.07.2012р. по 30.07.2015р.

Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 Цивільного кодексу України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором.

Якщо в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами, це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних за наявності порушення боржником грошового зобов'язання.

Оскільки перевіркою розрахунку сум процентів за користування чужими грошовими коштами помилок не виявлено, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення суми інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 8712303грн.55коп. та суми інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 231489грн.47коп. за загальний період з 01.08.2012р. по 30.07.2015р., 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 1050652грн.92коп. та 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 27903грн.46коп. за загальний період з 31.07.2012р. по 30.07.2015р.

За загальним правилом, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Судом здійснено перевірку розміру інфляційної складової, за результатами якої розмір позовних вимог про стягнення суми інфляційної складової, які підлягають задоволенню, внаслідок порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду дорівнює 231483грн.98коп. та 8712303грн.55коп. за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію за загальний період з 01.08.2012р. по 30.07.2015р.

В задоволенні вимог про стягнення суми інфляційної складової в розмірі 05грн.49коп. (інфляційна складова за вересень 2012р.) нарахованої за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду (сума боргу за серпень 2012р.) слід відмовити через помилковість.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а саме розподіляються між сторонами пропорційно задоволених вимог.

Керуючись нормами статей Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 38, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДніпроАЗОТ» м. Дніпродзержинськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» м. Дніпродзержинськ про стягнення суми боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 11673921грн.29коп., суми боргу за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 310158грн.79коп., пеню за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 8269016грн.22коп., пеню за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 219641грн.51коп., суми інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 8712303грн.55коп., суми інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 231489грн.47коп., 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 1050652грн.92коп., 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 27903грн.46коп., проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 4134508грн.11коп., проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 109820грн.75коп. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» м. Дніпродзержинськ (ідентифікаційний код: 32540420; місцезнаходження: 51909, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Беспалова, буд. 2) на користь Публічного акціонерного товариства «ДніпроАЗОТ» м. Дніпродзержинськ (ідентифікаційний код: 05761620; місцезнаходження: 51909, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. С.Х.Горобця, буд. 1) суму боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 11673921грн.29коп., суму боргу за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 310158грн.79коп., пеню за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 8269016грн.22коп., пеню за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 219641грн.51коп., суму інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 8712303грн.55коп., суму інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 231483грн.98коп., 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 1050652грн.92коп., 3% річних, нарахованих за порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 27903грн.46коп., проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення оплати за поставлену теплову енергію в розмірі 4134508грн.11коп., проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 109820грн.75коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 73079грн.99коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення суми інфляційної складової внаслідок порушення строків оплати за відпущену мережну хімочищену воду в розмірі 05грн.49коп. відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 17.11.2015р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 20.11.2015р.

Головуючий колегії, суддя ОСОБА_4

Суддя О.В. Ліпинський

Суддя Ю.В. Фещенко