РІШЕННЯ

"17" листопада 2015 р.Справа № 921/889/15-г/8
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

Розглянув справу

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, 46006

про cтягнення заборгованості в загальній сумі 16 240 392 грн 26 коп.

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2 головного юрисконсульта Відділу виконавчих проваджень у справах про банкрутство Управління претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту, довіреність № 14-93 від 18.04.2014 р.

Відповідача: ОСОБА_3 - юрисконсульта, довіреність №01/18 від 31.12.2014 р.

В судових засіданнях представникам сторін розяснювались процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, надалі - позивач, звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільгаз", м. Тернопіль, надалі - відповідач, про стягнення заборгованості за Договором купівлі - продажу природного газу №01/2013-Н від 04.01.2013 року в загальній сумі 16 240 392 грн 26 коп., з яких: 9 545 584,70 грн пеня, 5 375 934,61 грн - заборгованість внаслідок інфляційних процесів та 1 318 872,95 грн 3% річних (з врахуванням прийнятої судом заяви позивача №14/2-1384 від 30.10.2015 р. (вх. №23073)).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №01/2013-Н від 04.01.2013 року, зокрема, в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений протягом січня 2013р. - червня 2015 р. (включно) природний газ.

В підтвердження викладеного надано: договір купівлі-продажу природного газу №01/2013-Н від 04.01.2013 р. із додатковими угодами до нього; акти приймання-передачі природного газу за період з січня 2013 р. по червень 2015 року; розрахунок суми позовних вимог, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 31.08.2015 р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні (з врахуванням ухвали суду від 23.09.2015 р.) на 10:00 год. 01.10.2015 р. В судових засіданнях 01.10.2015 р. та 02.11.2015 р., в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи було відкладено на 11:30 год. 19.10.2015 р. та, відповідно, на 12:00 год. 16.11.2015 р., з викладених у відповідних ухвалах суду підстав. Окрім того, в судових засіданнях 19.10.2015р. та 16.11.2015 р., в порядку ч. 3 ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 14:30 год. 02.11.2015 р. та, відповідно, до 16:00 год. 17.11.2015 р., з викладених у відповідних формулярах (протоколах) судового засідання підстав, про що повноважних представників сторін повідомлялось під розписки, оригінали яких знаходяться в матеріалах справи.

Строк вирішення спору було продовжено, в передбаченому ч. 3 ст. 69 ГПК України порядку, про що судом винесено відповідну ухвалу від 02.11.2015 р.

В судове засідання 17.11.2015 року повноважний представник відповідача прибув. Стверджує, що Додатковою угодою №3 від 31.12.2013 р. було внесено зміни до п. 7.2 Договору та передбачено, що обовязок Покупця (крім суми заборгованості) сплатити Продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня від суми платежу за кожен день прострочення, виникає лише у випадку, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу, Покупець не здійснить повну оплату вартості фактично отриманого за Договором природного газу. Додатковою угодою №10 від 19.06.2015 р. строк дії договору в частині реалізації газу встановлено до 30 червня 2015 р. З огляду на наведене, вважає, що прострочення Товариства по оплаті за поставлений позивачем газ може мати місце починаючи з 20.07.2015 р. Відтак, на думку останнього, нарахування пені є правомірним саме з даної дати. Поряд із цим, зважаючи на те, що: станом на 31.08.2015 року відповідач існуючу за Договором купівлі - продажу природного газу №01/2013-Н від 04.01.2013 року заборгованість погасив в повному обсязі; несвоєчасне проведення з позивачем розрахунків за Договором №01/2013-Н від 04.01.2013 року зумовлене поставкою газу населенню, яке не в повному обсязі розраховувалось з товариством та проводило розрахунки з порушенням строків, передбачених відповідними договорами; ПАТ "Тернопільгаз" не є комерційною структурою, не впливає на вартість газу, який реалізовується кінцевому споживачу та порядок розрахунків перед позивачем; тариф та ціна газу затверджується НКРЕКП України; з 1 липня 2015 року, у відповідності вимог Закону України "Про ринок природного газу", відокремлено функції ПАТ "Тернопільгаз" з постачання та розподілу природного газу та анульовано ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом; товариство не здійснює діяльність з постачання природного газу, що складало 58,8%, з врахування вартості природного газу, дохідної частини товариства за результатами 2014 року; єдиною статтею доходу станом на сьогоднішній день є розподіл (транспортування) природного газу, що не дає в повній мірі забезпечити належний рівень обслуговування газопроводів та газоспоживаючого обладнання, примусове стягнення заявлених позивачем сум спричинить вилучення з господарського обороту ПАТ "Тернопільгаз" грошових коштів та позбавить його можливості здійснювати роботи по забезпеченню безаварійного та безперебійного газопостачання та підтримувати газорозподільної мережі у працездатному стані, наслідком чого буде порушення безперебійності і безаварійності газопостачання та матиме руйнівний характер, а також виникнення техногенно-екологічної небезпеки, надзвичайної ситуації в області, просить суд, у випадку задоволення позовних вимог, застосувати приписи ст. 83 ГПК України та зменшити заявлену до стягнення суму штрафних санкцій. Також, просить суд звернути увагу на те, що позивачем при здійснення розрахунку заявлених до стягнення сум пені та 3% річних фактичний день оплати враховується як день заборгованості, без врахування перерахованих саме й цей день сум; при здійсненні розрахунку інфляційних нарахувань позивачем не враховано дефляцію та здійснено нарахування інфляції на інфляцію. Окрім того, вважає, що оскільки акти приймання-передачі природного газу, зокрема, за отриманий у січні 2013 р. газ частково підписані в червні 2014 р., у березні 2013 р. в червні 2014 р., у грудні 2013 р. в серпні 2014 р., у січні 2014 р. в вересні 2014 р., у березні 2014 р. частково в жовтні 2014 р., зобовязання щодо проведення остаточних розрахунків та проведення оплати на підставі даних актів у відповідача виникло лише з наступного дня після їх підписання і лише у випадку неоплати в такий термін у ПАТ "Тернопільгаз" виникає зобовязання по оплаті, крім суми заборгованості, 3 % річних, пені та втрат від інфляційних процесів. Підтвердженням правомірності даних доводів вважає долучені до матеріалів справи податкові накладні НАК "Нафтогаз України", згідно яких вартість природного газу реалізованого у вказані вище місяці, проведено по бухгалтерському обліку Компанії та сплачено податки саме в місяці підписання актів приймання-передачі.

Повноважний представник позивача в судове засідання 17.11.2015 р. прибув, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з викладених у позовній заяві підстав. Заперечив проти задоволення судом клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій з тих підстав, що підприємство позивача також є збитковим. Доводи представника відповідача про те, що остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ може здійснюватись відповідачем лише за наявності підписаного ПАТ НАК "Нафтогаз України" Акту приймання-передачі газу вважає безпідставними, посилаючись на те, що ні п. 6.1 договору, ні його інші положення не ставлять обовязок відповідача сплачувати щомісяця за отриманий газ до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу в залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу. Звертає увагу суду на те, що умовами укладеного договору передбачено обовязок відповідача здійснити остаточний розрахунок за фактично переданий газ до 20 числа наступного за місяцем поставки газу, відповідачем не заперечується факт споживання природного газу в січні, березні та грудні місяці 2013 р., а також в січні та березні місяці 2014 р. в обсягах наведених позивачем у розрахунку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності, господарський суд встановив наступне:

04.01.2013 р. між Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", надалі Продавець/позивач, з однієї сторони, та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Тернопільгаз", надалі Покупець/відповідач, з іншої сторони, укладено Договір купівлі-продажу природного газу №01/2013-Н (надалі Договір), за умовами якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ (надалі газ), а Покупець зобовязується прийняти та оплатити газ, на умовах цього Договору (п.1.1 р.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 р.1 Договору, газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації населенню (надалі споживачі Покупця).

Відповідно до п. 2.1 р. 2 Договору, Продавець передає Покупцеві у 2013 р. в обсязі до 419 100,0 тис. куб. м. Обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі плановий обсяг), можуть змінюватись Сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (пп.2.1.1 п. 2.1 р. 2 Договору).

Пунктами 3.3, 3.4, 3.5 р. 3 Договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписанні акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами. Корегування планових обсягів газу оформляється Покупцем у вигляді заявки.

Розділом 11 Договору встановлено, що останній набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01 січня 2013 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Згідно п. 10.2 р. 10 Договору, усі зміни і доповнення до Договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін.

З метою узгодження вартості природного газу, обсягів переданого газу та інших умов до даного договору було укладено низку додаткових угод до Договору купівлі-продажу природного газу №01/2013-Н від 04.01.2013 р., якими врегульовано обсяг природного газу, порядок проведення розрахунків між сторонами та строку дії Договору.

В судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору позивач протягом січня 2013 р. по червень місяць 2015 року включно передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 949 903,578 тис. куб. м на загальну суму 581 064 222 грн 96 коп.

Факт передачі позивачем та прийняття відповідачем за період з січня місяця 2013 р. по червень місяць 2015 р. (включно) природного газу на загальну суму 581 064 222 грн 96 коп. підтверджено наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу:

- газ, спожитий у січні місяці 2013 р., оформлений актами приймання передачі від 31.01.2013 р. на суму 15 791 948,63 грн та від 25.06.2014 р. на суму 11 673 068,42 грн;

- газ, спожитий у лютому 2013 р., оформлений актом приймання-передачі від 28.02.2013 р. на суму 21 133 901,90 грн;

- газ, спожитий у березні місяці 2013 р., оформлений актом приймання-передачі від 25.06.2014 р. на суму 23 458 975,37 грн;

- газ, спожитий у квітні місяці 2013 р., оформлений актом приймання-передачі від 30.04.2013 р. на суму 11 402 096,22 грн;

- газ, спожитий у травні місяці 2013 р., оформлений актом приймання-передачі від 31.05.2013 р. на суму 3 020 879,54 грн;

- газ, спожитий у червні місяці 2013 р., оформлений актом приймання-передачі від 30.06.2013 р. на суму 2 680 571,65 грн;

- газ, спожитий у липні місяці 2013 р., оформлений актом приймання-передачі від 31.07.2013 р. на суму 2 851 946,38 грн;

- газ, спожитий у серпні місяці 2013 р., оформлений актом приймання-передачі від 31.08.2013 р. на суму 2 716 253,39 грн;

- газ, спожитий у вересні місяці 2013 р., оформлений актом приймання-передачі від 30.09.2013 р. на суму 4 816 891,80 грн;

- газ, спожитий у жовтні місяці 2013 р., оформлений актом приймання-передачі від 31.10.2013 р. на суму 10 372 788,46 грн;

- газ, спожитий у листопаді місяці 2013 р., оформлений актом приймання-передачі від 30.11.2013 р. на суму 14 158 632,96 грн;

- газ, спожитий у грудні місяці 2013 р., оформлений актом приймання-передачі від 18.08.2014 р. на суму 22 993 236,66 грн;

- газ, спожитий у січні місяці 2014 р., оформлений актом приймання-передачі від 22.09.2014 р. на суму 28 156 882,51 грн;

- газ, спожитий у лютому місяці 2014 р., оформлений актом приймання-передачі від 28.02.2014 р. на суму 23 655 042,44 грн;

- газ, спожитий у березні місяці 2014 р., оформлений актами приймання-передачі від 31.03.2014 р. на суму 12 368 148,40 грн та від 28.10.2014 р. на суму 3 609 175,16 грн;

- газ, спожитий у квітні місяці 2014 р., оформлений актом приймання-передачі від 30.04.2014 р. на суму 10 021 677,59 грн;

- газ, спожитий у травні місяці 2014 р., оформлений актом приймання-передачі від 31.05.2014 р. на суму 6 774 632,24 грн;

- газ, спожитий у червні місяці 2014 р., оформлений актом приймання-передачі від 30.06.2014 р. на суму 5 092 364,94 грн;

- газ, спожитий у липні місяці 2014 р., оформлений актом приймання-передачі від 31.07.2014 р. на суму 4 917 312,46 грн;

- газ, спожитий у серпні місяці 2014 р., оформлений актом приймання-передачі від 31.08.2014 р. на суму 4 871 244,72 грн;

- газ, спожитий у вересні місяці 2014 р., оформлений актом приймання-передачі від 30.09.2014 р. на суму 5 830 123,87 грн;

- газ, спожитий у жовтні місяці 2014 р., оформлений актом приймання-передачі від 31.10.2014 р. на суму 15 871 163,72 грн;

- газ, спожитий у листопаді місяці 2014 р., оформлений актом приймання-передачі від 30.11.2014 р. на суму 30 827 822,84 грн;

- газ, спожитий у грудні місяці 2014 р., оформлений актом приймання-передачі від 31.12.2014 р. на суму 40 533 359,05 грн;

- газ, спожитий у січні місяці 2015 р., оформлений актом приймання-передачі від 31.01.2015 р. на суму 42 443 278,58 грн;

- газ, спожитий у лютому місяці 2015 р., оформлений актом приймання-передачі від 28.02.2015 р. на суму 32 469 869,11 грн;

- газ, спожитий у березні місяці 2015 р., оформлений актом приймання-передачі від 31.03.2015 р. на суму 25 102 757,27 грн;

- газ, спожитий у квітні місяці 2015 р., оформлений актом приймання-передачі від 30.04.2015 р. на суму 61 416 864,15 грн;

- газ, спожитий у травні місяці 2015 р., оформлений актом приймання-передачі від 31.05.2015 р. на суму 46 685 742,03 грн;

- газ, спожитий у червні місяці 2015 р., оформлений актом приймання-передачі від 30.06.2015 р. на суму 33 345 570,50 грн.

Приступній в судовому засіданні повноважний представник відповідача не заперечив факт отримання ПАТ "Тернопільгаз" протягом січня місяця 2013 р. по червень місяць 2015 р. природного газу в наведених вище обсягах.

Відповідно до п. 6.1 р. 6 Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 Договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Згідно п. 6.2 р. 6 Договору, оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця відповідно до вимог Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕ, та зараховується, як оплата за газ. За наявності заборгованості Покупець перераховує кошт із поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця.

Сторони погоджуються, що сума, яка була сплачена Покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується Сторонами як погашення заборгованості Покупця перед Продавцем за минулі періоди за Договором, а у випадку відсутності простроченої заборгованості за Договором сума, яка була сплачена Покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується Продавцем як авансовий платіж на наступний розрахунковий місяць (п. 6.5 р. 6 Договору).

Додатковою угодою №3 від 31.12.2013 р. до Договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 р. №01/2013-Н сторони змінили, зокрема, редакцію п. 6.1 р. 6 Договору та передбачили, що "оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу"

Додатковою угодою №4 від 28.04.2014 р. до Договору №01/2013-Н від 04.01.2013 р. сторони погодили, що "оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Позивач стверджує, що ПАТ "Тернопільгаз" не вчасно проводило розрахунки за поставлений природний газ, а тому порушило умови Договору. Доводи щодо несвоєчасного розрахунку відповідачем за отриманий згідно Договору №01/2013-Н природний газ обґрунтовує випискою по підприємству "Тернопільгаз ПАТ" за період з 01.01.2013 р. по 30.06.2015 р. та розрахунком штрафних санкцій. Стверджує, що остаточний розрахунок за поставлений позивачем протягом січня 2013 р. червня 2015 р. природний газ відповідачем здійснено 31.08.2015 р.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором купівлі-продажу природного газу №01/2013-Н від 04.01.2013 р., позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь пені в розмірі 9 545 584,70 грн, нарахованої на підставі п. 7.2 Договору. Окрім того, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 5 375 934,61 грн інфляційних та 1 318 872,95 грн 3% річних (з врахуванням прийнятої судом заяви позивача №14/2-1384 від 30.10.2015 р. (вх. №23073)).

Присутній в судовому засіданні повноважний представник відповідача підтвердив факт оплати товариством в повному обсязі вартості отриманого протягом січня 2013 р червня 2015 р. на підставі Договору №01/2013-Н природного газу у визначені позивачем у розрахунку дати. Окрім того, в підтвердження факту проведення 31.08.2015 р. повного розрахунку за отриманий природний газ згідно наведеного вище договору долучив до матеріалів справи меморіальні ордери, платіжні доручення за період з 01.07.2015 р. по 31.08.2015 р., довідку №01/889/8 від 17.11.2015 р. та журнали проводок ПАТ "Тернопільгаз" за 2013 2015 роки (по 30.06.2015 р.).

В силу приписів ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі ГК України), в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору купівлі-продажу природного газу №01/2013-Н від 04.01.2013р.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ПАТ "Тернопільгаз" про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання вказаного вище договору.

Ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свій обов'язок щодо передачі у власність відповідачу природного газу згідно Договору №01/2013-Н від 04.01.2013р. в повному обсязі. Натомість відповідач свої зобов'язання з оплати вартості отриманого протягом січня 2013 р. по червень 2015 р. природного газу виконав з порушенням встановленого договором строку.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 1 318 872,95 грн та інфляційні нарахування в загальній сумі 5 375 934,61 грн.

З наданого позивачем розрахунку 3% річних вбачається, що останні нараховані за період з 20.02.2013 р. по 31.08.2015 р., зокрема, за природний газ переданий у січні місяці 2013 р. згідно актів приймання - передачі від 31.01.2013р. та від 25.06.2014 р. - за період з 20.02.2013 р. по 18.03.2013 р.; за газ переданий у лютому 2013 р. згідно акту приймання - передачі від 28.02.2013 р. - за період з 20.03.2013 р. по 16.04.2013 р.; за газ переданий у березні 2013 р. згідно акту приймання - передачі від 25.06.2014 р. за період з 20.04.2013 р. по 26.06.2013 р.; за газ переданий у квітні 2013 р. згідно акту від 30.04.2013 р. за період з 20.05.2013 р. по 22.10.2013 р.; за газ переданий у травні 2013 р. згідно акту від 31.05.2013 р. за період з 20.06.2013 р. по 12.11.2013 р.; за газ переданий у червні 2013 р. згідно акту від 30.06.2013 р. за період з 20.07.2013 р. по 20.11.2013 р.; за газ переданий у липні 2013 р. згідно акту від 31.07.2013 р. за період з 20.08.2013 р. по 28.11.2013 р.; за газ переданий у серпні 2013 р. згідно акту від 31.08.2013 р. за період з 20.09.2013 р. по 11.12.2013 р.; за газ переданий у вересні 2013 р. згідно акту від 30.09.2013 р. за період з 20.10.2013 р. по 23.12.2013 р.; за газ переданий у жовтні 2013 р. згідно акту від 31.10.2013 р. за період з 20.11.2013 р. по 20.01.2014 р.; за газ переданий у листопаді 2013 р. згідно акту від 30.11.2013 р. за період з 20.12.2013 р. по 13.02.2014 р.; за газ переданий у грудні 2013 р. згідно акту від 18.08.2014 р. за період з 20.01.2014 р. по 14.03.2014 р.; за газ переданий у січні 2014 р. згідно акту від 22.09.2014 р. за період з 20.02.2014 р. по 14.05.2014 р.; за газ переданий у лютому 2014 р. згідно акту від 28.02.2014 р. за період з 20.03.2014 р. по 27.08.2014 р.; за газ переданий у березні 2014 р. згідно актів від 31.03.2014 р. та від 28.10.2014 р. за період з 20.04.2014 р. по 26.09.2014 р.; за газ переданий у квітні 2014 р. згідно акту від 30.04.2014 р. за період з 20.05.2014 р. по 26.09.2014 р.; за газ переданий у травні 2014 р. згідно акту від 31.05.2014 р. за період з 20.06.2014 р. по 26.09.2014 р.; за газ переданий у червня 2014 р. згідно акту від 30.06.2014 р. за період з 20.07.2014 р. по 26.09.2014 р.; за газ переданий у липні 2014 р. згідно акту від 31.07.2014 р. за період з 20.08.2014 р. по 26.09.2014 р.; за газ переданий у серпні 2014 р. згідно акту від 31.08.2014 р. за період з 20.09.2014 р. по 17.10.2014 р.; за газ переданий у вересні 2014 р. згідно акту від 30.09.2014 р. за період з 20.10.2014 р. по 11.11.2014 р.; за газ переданий у жовтні 2014 р. згідно акту від 31.10.2014 р. за період з 20.11.2014 р. по 10.12.2014 р.; за газ переданий у листопаді 2014 р. згідно акту від 30.11.2014 р. за період з 20.12.2014 р. по 24.12.2014 р.; за газ переданий у грудні 2014 р. згідно акту від 31.12.2014 р. за період з 20.01.2015 р. по 03.02.2015 р.; за газ переданий у січні 2015 р. згідно акту від 31.01.2015 р. за період з 20.02.2015 р. по 02.03.2015 р.; за газ переданий у лютому 2015 р. згідно акту від 28.02.2015 р. за період з 20.03.2015 р. по 25.03.2015 р.; за газ переданий у квітні 2015 р. згідно акту від 30.04.2015 р. за період з 20.05.2015 р. по 12.06.2015 р.; за газ переданий у травні 2015 р. згідно акту від 31.05.2015 р. за період з 20.06.2015 р. по 31.07.2015 р. та за газ переданий у червні 2015 р. згідно акту від 30.06.2015 р. - за період з 20.07.2015 р. по 31.08.2015 р.

Розглянувши проведений ПАТ "НАК "Нафтогаз України" розрахунок 3% річних, суд встановив, що при проведенні останнього, позивач в період прострочки включив дні, в які відповідач проводив розрахунки за отриманий газ, що, на думку суду, є невірним.

Враховуючи наведене, суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведених вище актів приймання-передачі природного газу, передбаченого умовами договору терміну здійснення розрахунків та здійснених відповідачем оплат, провів перерахунок заявленої до стягнення суми 3% річних. Згідно проведеного судом перерахунку, правомірними та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в загальній сумі 1 286 104 грн 40 коп. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 32 768,55 грн (1 318 872,95 грн 1 286 104,40 грн) є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення (проведений судом розрахунок в матеріалах справи).

Також, судом розглянуто наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань в сумі 5 375 934,61 грн та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначених позивачем періодів, з урахуванням того, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць, який визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому проводиться сплата, проведено перерахунок заявленої то стягнення суми інфляційних нарахувань, згідно якого правомірними та такими, що підлягають до задоволення є вимоги про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в загальній сумі 5 179 093,34 грн. Інфляція в сумі 196 841,27 грн (5 375 934,61 5 179 093,34) нарахована позивачем безпідставно, а позов в даній частині є таким, що задоволенню не підлягає (проведений судом розрахунок в матеріалах справи).

При цьому, суд відзначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Доводи відповідача про неврахування позивачем дефляції за зобовязаннями січня, квітня, травня та червня місяця 2013 р. суд вважає безпідставними, оскільки даний період не охоплений позовними вимогами.

Окрім того, в силу приписів ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобовязання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Отже, порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого природного газу, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

В силу ст. ст. 546, 547, 548, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Отже, види забезпечення виконання зобовязань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобовязання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобовязань будь-яким з видів передбачених статтею 546 ЦК України, також створює зобовязальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

На підставі наведених норм, позивачем за період з 20.02.2013 р. по 31.08.2015 р. нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 9 545 584,70 грн, з яких: 98 850,84 грн за зобовязаннями січня 2013 р. за період з 20.02.2013 р. по 18.03.2013 р.; 103 729,66 грн за зобовязаннями лютого 2013 р. за період з 20.03.2013 р. по 16.04.2013 р.; 203 186,58 грн за зобовязаннями березня 2013 р. за період з 20.04.2013 р. по 26.06.2013 р.; 419 652,69 грн за зобовязаннями квітня 2013 р. за період з 20.05.2013 р. по 22.10.2013 р.; 148 719,90 грн за зобовязаннями травня 2013 р. за період з 20.06.2013 р. по 12.11.2013 р.; 115 684,53 грн за зобовязаннями червня 2013 р. за період з 20.07.2013 р. по 20.11.2013 р.; 98 262,81 грн за зобовязаннями липня 2013 р. за період з 20.08.2013 р. по 28.11.2013 р.; 73 647,79 грн. за зобовязаннями серпня 2013 р. за період з 20.09.2013 р. по 11.12.2013 р.; 100 380,12 грн за зобовязаннями вересня 2013 р. за період з 20.10.2013 р. по 23.12.2013 р.; 178 078,38 грн за зобовязаннями жовтня 2013 р. за період з 20.11.2013 р. по 20.01.2014 р.; 210 673,94 грн. за зобовязаннями листопада 2013 р. за період з 20.12.2013 р. по 13.02.2014 р.; 311 099,46 грн за зобовязаннями грудня 2013 р. за період з 20.01.2014 р. по 14.03.2014 р.; 512 383,61 грн за зобовязаннями січня 2014 р. за період з 20.02.2014 р. по 14.05.2014 р.; 1 164 651,44 грн за зобовязаннями лютого 2014 р. за період з 20.03.2014 р. по 27.08.2014 р.; 1 250 884,36 грн за зобовязаннями березня 2014 р. за період з 20.04.2014 р. по 26.09.2014 р.; 796 792,02 грн за зобовязаннями квітня 2014 р. за період з 20.05.2014 р. по 26.09.2014 р.; 429 307,51 грн за зобовязаннями травня 2014 р. за період з 20.06.2014 р. по 26.09.2014 р.; 240 666,56 грн за зобовязаннями червня 2014 р. за період з 20.07.2014 р. по 26.09.2014 р.; 127 984,85 грн за зобовязаннями липня 2014 р. за період з 20.08.2014 р. по 26.09.2014 р.; 54 585,91 грн - за зобовязаннями серпня 2014 р. за період з 20.09.2014 р. по 17.10.2014 р.; 39 460,67 грн за зобовязаннями вересня 2014 р. за період з 20.10.2014 р. по 11.11.2014 р.; 75 713,95 грн за зобовязаннями жовтня 2014 р. за період з 20.11.2014 р. по 10.12.2014 р.; 66 426,02 грн за зобовязаннями листопада 2014 р. за період з 20.12.2014 р. по 24.12.2014 р.; 91 228,63 грн за зобовязаннями грудня 2014 р. за період з 20.01.2015 р. по 03.02.2015 р.; 153 827,95 грн за зобовязаннями січня 2015 р. за період з 20.02.2015 р. по 02.03.2015 р.; 99 787,31 грн за зобовязаннями лютого 2015 р. за період з 20.03.2015 р. по 25.03.2015 р.; 681 642,57 грн за зобовязаннями квітня 2015 р. за період з 20.05.2015 р. по 12.06.2015 р.; 680 502,34 грн за зобовязаннями травня 2015 р. за період з 20.06.2015 р. по 31.07.2015 р. та 1 017 772,30 грн за зобовязаннями червня 2015 р. за період з 20.07.2015 р. по 31.08.2015 р.

Пунктом 7.2 р. 7 Договору, з врахуванням змін, внесених п. 7 Додаткової угоди № 3 від 31.12.2013 року) передбачено, що у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу (Розділ ХІ договору), Покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за Договором природного газу, Покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити Продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.1. Договору).

У свою чергу, за умовами Розділу ХІ Договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 10 від 19.06.2015 року, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 30 червня 2015 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Крім того, п. 11 Додаткової угоди № 3 від 31.12.2013 року сторони погодили, що остання набуває чинності з дати її підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками Сторін, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з 01 січня 2013 р.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Ст. 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Ч. 1 ст. 653 визначено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (ч. 3 ст. 653 ЦК України).

З наведеного вбачається, що вказаними пунктами Додаткової угоди №3 від 31.12.2013 р. сторони узгодили, що нарахування пені здійснюватиметься лише у випадку, коли після закінчення строку дії договору покупець не здійснить повної оплати поставленого газу до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу, тобто змінили підставу для її нарахування - наявність заборгованості станом на дату закінчення строку дії договору в частині поставки газу, визначили суму, на яку нараховуватиметься пеня - сума боргу станом на дату закінчення строку дії договору в частині поставки газу, погодили, що нарахування пені здійснюватиметься у порядку, передбаченому п. 6.1. Договору, а також розповсюдили такий порядок на правовідносини з моменту їх виникнення.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що правомірним є нарахування пені на суму заборгованості, яка існувала станом на 20.07.2015р. в розмірі 39 442 688,72 грн (6 097 118,22 сума боргу за зобовязаннями травня 2015 р. та 33 345 570,50 грн сума боргу за зобовязаннями червня 2015 р.). Підстав для нарахування пені за весь час існування договірних відносин між сторонами немає, оскільки, викладаючи п. 7.2. у новій редакції, сторони не погодили можливість такого нарахування.

Поряд із цим, пунктом 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 р. №14 роз'яснено судам, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Розглянувши проведений позивачем розрахунок пені за несвоєчасне виконання ПАТ "Тернопільгаз" зобовязань по проведенню повного розрахунку за природний газ, отриманий у травні та червні 2015 р., на суму заборгованості, що існувала станом на 20.07.2015 р., а також перевіривши правильність нарахування пені, суд встановив, що останнім безпідставно в період часу, за який нараховувалась пеня включено дні, коли відповідач проводив оплати за отриманий газ.

З огляду на наведене вище, враховуючи вихідні дані з розрахунку позивача, судом, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням вартості поставленого природного газу, передбаченого умовами договору, в редакції додаткової угоди №3 від 31.12.2013 р., терміну здійснення розрахунків, а також здійснених відповідачем оплат, проведено перерахунок заявлених до стягнення сум, згідно якого правомірними є нарахування останніх в сумі 1 073 523 грн 37 коп. Пеня в сумі 8 472 061,33 грн (9 545 584,70 1 073 523,37) нарахована та заявлена позивачем до стягнення безпідставно (проведений судом розрахунок - в матеріалах справи).

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи представника відповідача про те, що оскільки акти приймання-передачі природного газу, зокрема, за січень 2013 р. частково підписані в червні 2014 р., за березень 2013 р. в червні 2014 р., за грудень 2013 р. в серпні 2014 р., за січень 2014 р. в вересні 2014 р., за березень 2014 р. частково в жовтні 2014 р., зобовязання щодо проведення остаточних розрахунків та проведення оплати на підставі даних актів у ПАТ "Тернопільгаз" виникло лише з наступного дня після їх підписання і лише у випадку неоплати в такий термін виникає зобовязання по оплаті, крім суми заборгованості, 3 % річних та втрат від інфляційних процесів, суд вважає помилковими, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 3 ст.213 ЦК України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Так, ч. 1 ст. 530 ЦК України регламентовано, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вже зазначалось вище, п. 6.1 р. 6 Договору, в редакції Додаткової угоди №4 від 28.04.2014 р., передбачено, що "оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць". Аналогічні положення містила дана умова договору як в редакції станом на момент підписання договору, так і в редакції Додаткової угоди №3 від 31.12.2013 р.

Вказаний пункт договору узгоджується з вимогами ч.1 ст. 692 ЦК України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, пунктом 6.1 Договору №01/2013-Н встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Вказана умова договору, яка відповідає приписам ч.1 ст. 530 ЦК України, не містить жодних застережень щодо настання обов'язку відповідача з оплати газу протягом певного терміну після підписання позивачем акта приймання-передачі газу чи після повернення одного примірника оригінала акта покупцю.

Дійсно, згідно з п. 3.4 Договору №01/2013-Н, акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п.6.1 цього Договору, несвоєчасне їх складання та підписання жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу. Тобто настання обов'язку з оплати спожитого газу не прив'язується до моменту підписання вказаних актів, чим спростовуються доводи відповідача про зворотнє.

Крім того, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано доказів внесення будь-яких змін до Договору №01/2013-Н, в тому числі й до п.6.1, які б ставили обовязок відповідача провести повний розрахунок за отриманий протягом поточного місяця газ лише після підписання відповідного акту приймання-передачі.

Отже, пункт 6.1 Договору та його інші положення не ставлять обовязок відповідача щомісячно сплачувати вартість отриманого газу до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу. Тобто, прострочення грошового зобовязання відповідача за договором не повязане з моментом реального підписання сторонами відповідного акту.

Акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за відповідний місяць, тому, виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, відповідач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником, незважаючи на запізніле їх складення та підписання сторонами Договору.

Окрім того, зі змісту спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд не вбачає підстав, які б певним чином заважали або впливали б на виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості газу у строк, встановлений п.6.1 договору, а несвоєчасне складення та підписання актів не може бути підставою для відстрочення виконання грошового зобов`язання відповідачем на підставі ч. 2 ст. 613 ЦК України, оскільки саме відповідач спочатку складає акт та обізнаний про обсяг спожитого у відповідному місяці природного газу за показниками лічильників, а лише потім направляє його Продавцю/ позивачу у справі (п.п. 3.4, 4.1 Договору).

При цьому, несвоєчасне складення та підписання актів приймання-передачі природного газу не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України, тому наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обовязку сплатити вартість фактично поставленого природного газу.

Враховуючи викладене, суд відхиляє як такі, що суперечать ст. ст. 526, 530, 549, 612, 613, 625, 629, 692 ЦК України, умовам договору та фактичним обставинам справи, доводи відповідача про виникнення грошового зобов'язання по оплаті обсягів поставленого газу лише з наступного дня після оформлення та підписання позивачем щомісячних актів приймання-передачі природного газу.

Посилання представника відповідача на податкові накладні ПАТ "НАК "Нафтогаз України", які, на його думку, підтверджують факт відображення в бухгалтерському обліку позивача вартість спожитого у спірні місяці газу та сплати податків саме у місяці підписання актів, а відтак, і правомірність його доводів щодо виникнення грошового зобовязання відповідача лише після оформлення та підписання актів позивачем, суд вважає безпідставними, оскільки долучені до матеріалів справи податкові накладні свідчать лише про сумлінність дотримання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у січні, березні, та грудні 2013 р., а також січні та березні 2014 р. вимог податкового законодавства в частині направлення контрагенту податкових накладних по здійснених останнім проплатах, однак ніяким чином не звільняє відповідача від обовязку оплатити спожитий протягом січня 2013-червень 2015 р. газ у строк, передбачений п. 6.1 Договору №01/2013-Н від 04.01.2013 р.

Судом враховано, що аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України, зокрема, у постанові №908/997/15-г від 20.10.2015 р.

Разом з тим, відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо ж порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

З наведеного вбачається, що зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

При цьому при застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття значно та надмірно є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку, слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції також визначено, що: вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В чинному законодавстві відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка доказам, якими заявник обґрунтовує клопотання про зменшення неустойки.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що:

- відповідно до умов Договору №1/2013-Н від 04.01.2013 р. ПАТ «Тернопільгаз» отримувало природний газ від позивача виключно для подальшої реалізації населенню, яке має низку дисципліну розрахунків;

- повний розрахунок за Договором купівлі-продажу №1/2013-Н від 04.01.2013 р. проведено відповідачем до порушення провадження у даній справі, а термін прострочки виконання зобовязань по оплаті вартості отриманого ПАТ «Тернопільгаз» згідно Договору №01/2013-Н від 04.01.2013 р. природного газу не є значним (повний розрахунок, зокрема, за зобовязаннями червня 2015 року, проведено 31.08.2015 р.);

- позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, та інфляційних нарахувань, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, що не передбачено умовами договору, однак передбачено нормами чинного законодавства.

- в матеріалах справи знаходиться копія Звіту про фінансові результати ПАТ "Тернопільгаз" за І півріччя 2015 р., в якому зазначено збиток за звітний період 17 501 000 грн.

Позивач заперечуючи проти клопотання відповідача щодо зменшення заявленої до стягнення суми пені, з огляду на те, що ПАТ НАК «Нафтогаз України» теж знаходиться у вкрай важкому фінансовому стані не надав жодних доказів в підтвердження наведеного.

За даних обставин, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, оцінивши надані сторонами докази, зважаючи на те, що штраф (пеня) - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов'язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, суд прийшов до висновку про винятковість даного випадку та вважає за доцільне скористатися повноваженнями, наданими йому чинним законодавством, у відповідності до вимог п. 3 ст. 83 ГПК України, зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені до 50 % від правомірно нарахованої та стягнути з ПАТ "Тернопільгаз" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 536 761,69 грн пені (1/2 від 1 073 523,37 грн) за неналежне виконання умов договору.

(Судом враховано, що аналогічну правову позицію викладено і у постановах Вищого господарського суду України, зокрема, №914/1013/15 від 08.10.2015 р. та №906/575/15 від 21.10.2015 р.).

Пунктом 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

У відповідності до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (без врахування зменшеної судом в порядку ч. 3 ст. 83 ГПК України суми пені), в сумі 33 923 грн 43 коп. покладаються судом на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 22, 32, 43, 44, 49, 69, 78, 82, 83, 84, 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 03353503, на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720:

- 536 761 грн 69 коп. пені;

- 1 286 104 грн 40 коп. - 3% річних;

- 5 179 093 грн 34 коп. - інфляційних нарахувань;

- 33 923 грн 43 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. В задоволенні решти частини позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

5. Наказ видати стягувачу після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання) через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 23.11.2015 р.

Суддя І.М. Гирила