РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015Справа №910/27559/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/27559/15

за позовом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Чернігівської філії КРРТ;

до приватного акціонерного товариства «Телесистеми України»;

про стягнення 36 404,24 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Гамрецький Є.О., довіреність № 3652/9 від 18.08.2015р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Чернігівської філії КРРТ (надалі - позивач) з позовом до приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (надалі - відповідач) про стягнення 36 404,24 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору № 1/14 про надання телекомунікаційних послуг з технічного обслуговування обладнання від 01.01.2014р. у визначений строк не розрахувався за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 34 767,50 грн., за прострочення оплати якої нарахована пеня в сумі 1636,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2015р. порушено провадження у справі № 910/27559/15 та призначено її розгляд на 12.11.2015р.

Присутній у судовому засіданні 12.11.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 27.10.2015р. не виконав, письмовий відзив на позов не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 27.10.2015р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адреси, що зазначені в позовній заяві, та отримана останнім.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014р. між Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, в особі Чернігівської філії (далі - виконавець, позивач) та приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» (далі - замовник, відповідач) було укладено договір про надання телекомунікаційних послуг, у відповідності з п. 1.1. якого позивач надає відповідачу телекомунікаційні послуги з експлуатаційно-технічного обслуговування технологічного обладнання, антенно-хвилеводних трактів та антен, кабелів ВОЛЗ та з єднальних ліній у складі, визначеному додатком № 1, що є невід'ємною частиною цього договору, яке розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Комсомольська, 53-Б.

Відповідно до п.2.2.5 договору, замовник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати встановлені договором платежі.

Загальна місячна плата, згідно з умовами п.3.1 договору, за надання послуг з технічного нагляду за обладнання відповідача визначається за взаємною згодою сторін і складає загалом 7362,61 грн. з ПДВ на місяць.

10.01.2014р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору, в якій сторони домовились змінити п.3.1 договору і викласти його в наступній редакції: « 3.1. Загальна місячна плата за надання послуг з технічного нагляду за обладнанням замовника визначається за взаємною згодою сторін і складає 6166,18 грн., плюс ПДВ - 1233,24 грн., всього 7399,42 грн. на місяць з урахуванням ПДВ».

01.01.2015р. сторонами також укладено додаткову угоду № 2 до договору про внесення змін в умови п.3.1 договору, визначивши, що місячна оплата за послуги становить 9241,87 грн. з ПДВ.

За умовами п.3.2 договору, відповідач здійснює оплату послуг за договором шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок позивача протягом розрахункового періоду, який встановлюється з 01 числа місяця включно до останнього дня вказаного місяця включно у формі авансового платежу в розмірі 100% вартості наданих послуг за розрахунковий період. У разі відсутності інформації про вартість послуг на поточний розрахунковий період, сума платежу розраховується за вартістю послуг у минулому розрахунковому періоді.

Як вбачається з наявних у справі доказів, на виконання умов договору позивачем протягом травня-серпня 2015 року за актами виконаних робіт № TSU-А/CHN-05.2015 від 31.05.2015р., № TSU-А/CHN-06.2015 від 30.06.2015р., № TSU-А/CHN-07.2015 від 31.07.2015р. та № TSU-А/CHN-08.2015 від 31.08.2015р., копії яких залучені до матеріалів справи, а оригінали було оглянуто в судовому засіданні, було надано відповідачу послуги на загальну суму 36 967,50грн.

Оскільки отримані послуги відповідач не оплатив у повному обсязі, позивач 15.09.2015р., рекомендованим листом з повідомленням про вручення, направив відповідачу претензію за вих. № 22/6т від 14.09.2015р. з вимогою про сплату боргу в сумі 36 967,50 грн.. Проте, відповідач вказані вимоги залишив без відповіді та задоволення.

Однак, відповідач в порушення умов договору, станом на час розгляду справи в суді, отримані послуги оплатив лише частково - в сумі 2200,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № XLF5500095 від 15.09.2015р. та №від 16.09.2015р., у зв'язку з чим у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за надані послуги в сумі 34 767,50 грн.

Станом на 24.09.2015р. актом звірки взаєморозрахунків сторонами визначено заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги у сумі 34 767,50 грн.

Отже, на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 34 767,50 грн.

Згідно з приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечено факт отримання послуг за представленими актами виконаних робіт та не надано доказів оплати отриманих послуг, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 34 767,50 грн. є обґрунтованою, документально підтвердженою, а відтак підлягає задоволенню.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 1636,74 грн. - пені, яка розрахована окремо за кожним актом, за яким існує заборгованість.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Умовами пункту 4.2 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати рахунків з вини відповідача, він сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Проаналізувавши умови п.3.2 договору, суд встановив, що відповідач зобов'язаний здійснювати оплату послуг за договором протягом розрахункового, тобто поточного, періоду, з 01 числа місяця до останнього дня місяця включно, в якому надаються послуги, у формі авансового платежу в розмірі 100% вартості наданих послуг за розрахунковий період.

Позивачем заявлено до стягнення суму основного боргу, яка виникла за період з травня 2015 року по серпень включно 2015 року.

Враховуючи умови п.3.2 договору, суд дійшов висновку, що кінцеві строки оплати послуг у період травень-серпень 2015 року, наступні: за травень 2015 року настав 31.05.2015р.; за червень 2015 року - 30.06.2015р.; за липень 2015 року - 31.07.2015р.; за серпень 2015 року - 31.08.2015р.

Відтак, період прострочення оплати послуг за травень 2015р. у сумі 9241,87 грн. починається з 01.06.2015р., за червень 2015р. у сумі 9241,87 грн. - з 01.07.2015р., за липень 2015 року у сумі 9241,87 грн. - з 01.08.2015р., за серпень 2015 року у сумі 9241,87 грн. - з 01.09.2015р.

З розрахунку позивача вбачається помилкове визначення періоду прострочення оплати наданих послуг.

Відповідно до уточненого розрахунку суду, здійсненого по 19.10.2015р. (як визначено позивачем у розрахунку), сума пені за прострочення оплати послуг становить:

- 9241,87 грн. (сума заборгованості) за період з 01.06.2015р. по 30.06.2015р. - 455,76 грн.;

- 18 483,74 грн. (сума заборгованості) за період з 01.07.2015р. по 31.07.2015р. - 941,91 грн.;

- 27 725,61 грн. (сума заборгованості) за період з 01.08.2015р. по 31.08.2015р. - 1394,64 грн.;

- 36 967,50 грн. (сума заборгованості) за період з 01.09.2015р. по 14.09.2015р. - 765,68 грн.;

- 35 967,50 грн. (з урахуванням часткової оплати 15.09.2015р. у сумі 1000,00 грн.) за 15.09.2015р. - 53,21 грн.;

- 34 767,50 грн. (сума заборгованості з урахуванням часткової оплати 16.09.2015р. у сумі 1200,00 грн.) за період з 16.09.2015р. по 19.10.2015р. - 1510,72 грн.

Загалом: 5185,28 грн.

Однак, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою виходити за межі визначених позивачем вимог, а тому задовольняє вимогу щодо стягнення пені в заявленому позивачем розмірі в сумі 1636,74 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (юридична адреса: 02154, м. Київ, бул. Русанівський, 7; поштова адреса: м. Київ, вул. Хвойки, 15/15; ) на користь Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Чернігівської філії КРРТ (14000, м. Чернігів, вул. Комсомольська, 53-б; ) суму основного боргу в розмірі 34 767 грн. 50 коп., 1636 грн. 74 коп. - пені та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 17.11.2015р.

Суддя А.І. Привалов