РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015Справа №910/25210/15
За позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування"

про стягнення 20598,60 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Жигальська Ю.Ю. (за дов.)

від відповідача не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 23.11.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" до Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 20598,60 грн., з яких: 14570,56 страхове відшкодування, 5726,25 грн. штрафні санкції у вигляді інфляційного збільшення суми боргу, 301,79 грн. 3% річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.11.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО"" та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-01-07, предметом якого є страхування майнових інтересів потерпілого, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу марки Mitsubishi, д.р.н. НОМЕР_1.

25.07.2014 року в місті Борисполі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mitsubishi, д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2., та транспортного засобу Opel Astra, д.р.н. НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_3..

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль Mitsubishi, д.р.н. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження відповідно до Довідки ДАІ, страхового акту № 3486-02 від 01.09.2014 року з відповідним розрахунком страхового відшкодування.

Страхувальник звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП складала 15070,56 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3. застрахована, згідно полісу № АС/8325862 у Публічному акціонерному товаристві "ХДІ страхування".

Позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою № 4376 від 01.10.2014 року.

Відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення основної суми заборгованості та втрат від інфляції, 3% річних.

Ухвалою суду від 24.09.2015 порушено провадження у справі № 910/25210/15, розгляд останньої призначено на 12.10.2015.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 06.10.2015 на виконання вимог ухвали суду від 24.09.2015 про порушення провадження у справі від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист з додатком.

В судовому засіданні 12.10.2015 позивачем подано документи на виконання вимог ухвали суду від 24.09.2015 про порушення провадження у справі.

Відповідач відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду від 24.09.2015 про порушення провадження у справі не виконав, хоча про день і час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою про вручення № 01 5.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі

Суд відклав розгляд справи на 16.11.2015, в зв'язку з неявкою представника відповідача та необхідністю витребування доказів.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва позивач надав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, зокрема доказів направлення відповідачеві регресної вимоги та документів щодо ДТП.

В судовому засіданні 16.11.2015 відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої заперечення відповідач обґрунтував тим, що сума страхового відшкодування була невірно розрахована позивачем без застосування коефіцієнта пропорційності та, що регресна вимога повинна зменшуватись на суму франшизи.

В судовому засіданні відповідач усно наголосив, що його не було запрошено на проведення огляду пошкодженого транспортного засобу.

Розгляд справи відкладено на 23.11.2015 в зв'язку з необхідністю витребування додаткових документів.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 19.11.2015 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та письмові пояснення з урахуванням відзиву відповідача та витребовувані судом документи. Позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 14750,56 грн., суму втрат від інфляції у розмірі 5759,20 грн., 3% річних у розмірі 384,42 грн.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Позивач збільшив суму втрат від інфляції та 3% річних, тобто вказана заява позивача за правовою природою являється заявою про збільшення позовних вимог і може бути подана до прийняття рішення по суті. Вищезазначена заява приймається судом до розгляду, оскільки, була подана до прийняття рішення по справі, позовні вимоги розглядаються з урахування заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-01-07. 06.12.2013 було укладено додаткову угоду № 1 до договору страхування наземного транспорту № 1-01-07 від 14.11.2013. Об'єктом страхування за договором є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованими транспортними засобом, а саме: транспортним засобом Mitsubishi, д.р.н. НОМЕР_1, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП. Вигодонабувачем за Договором є АТ "Астра Банк".

Згідно довідки № 9416254 від 29.07.2014 про дорожньо-транспортну пригоду, 25.07.2014 року у місті Борисполі по вул. Київський шлях сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Opel Astra, д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3., який під час руху не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Mitsubishi, д.р.н. НОМЕР_1, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3. п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2014 року № 359/8615/14-п, відповідно до якої ОСОБА_3. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

28.07.2014 року власник автомобіля Mitsubishi, д.р.н. НОМЕР_1 звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування на реквізити, вказані АТ "Дельта Банк".

Згідно листа АТ "Дельта Банк" від 20.08.2014 № 05-2343757 банк не заперечує з приводу виплати страхового відшкодування по страховому випадку, що трапився 25.07.2014 з автомобілем Mitsubishi, д.р.н. НОМЕР_1, шляхом перерахування на реквізити відповідної станції технічного обслуговування.

Позивач склав протокол огляду пошкодженого транспортного засобу від 29.07.2014 року.

Згідно звіту про оцінку від 20.08.2014 року № 5911-70 вартість збитку складає 15070,56 грн.

Сума ремонту підтверджується наданими в матеріали справи: рахунком № НМРФ-04253 від 29.07.2014 року, виставленим Товариством з обмеженою відповідальністю "Ніколь-Моторс", за ремонт автомобіля Mitsubishi, д.р.н. НОМЕР_1 на суму 15393,64 грн. та актом виконаних робіт № НМ-К-03562 від 31.10.2014 року, на суму 15070,56 грн.

На підставі страхового акта № 3486-02 від 01.09.2014 року та заяви страхувальника від 28.07.2014 року про виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом перерахування коштів у сумі 15070,56 грн. на рахунок ТОВ "Ніколь-Моторс", що підтверджується платіжним дорученням № 9805 від 02.09.2014 року.

Відповідно до ст.ст.8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при

настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним

законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно із Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того

власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення

страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у

зв'язку з визнанням майнових вимог заявника тощо.

У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" перейшло в межах суми 15070,56 грн. право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2014 року № 359/8615/14-п вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Opel Astra, д.р.н. НОМЕР_2, водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Mitsubishi, д.р.н. НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_3.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Opel Astra, д.р.н. НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Opel Astra, д.р.н. НОМЕР_2, на момент ДТП була застрахована Публічним акціонерним товариством "ХДІ страхування" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС № 8325862.

Згідно з інформацією з єдиної централізованої бази даних, наданою Моторним (транспортним) страховим бюро України на запит суду, договором (полісом) АС № 8325862 передбачено, що франшиза становить 500,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач звернувся до відповідача заявою про регресні вимоги № 4376 від 01.10.2014 року, яка була отримана 03.10.2014 року., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У вказаній регресній вимозі позивач просив виплатити йому страхове відшкодування за пошкодження автомобіля Mitsubishi, д.р.н. НОМЕР_1, з вини ОСОБА_3.

Відповідач надав відповідь на вказану заяву № 59-ЮР від 23.02.2015, в якій просив для прискорення вирішення питання про задоволення регресної вимоги направити йому копії документів по ДТП.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Враховуючи положення абз. 2 ч. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір страхового відшкодування складає: 15070,56 грн. (сплачена сума страхового відшкодування ) - 500,00 грн. (франшиза) = 14570,56 грн.

Позивачем в позовній заяві враховано суму франшизи. Сума сплаченого страхового відшкодування у сумі 15070,56 грн., зменшена на суму франшизи у розмірі 500,00 грн. і заявлено до стягнення з відповідача суму у розмірі 14570,56 грн. В зв'язку з цим заперечення відповідача про необхідність зменшення суми страхового відшкодування на суму франшизи судом не приймаються.

Щодо заперечень відповідача про не запрошення його на проведення огляду транспортного засобу суд зазначає наступне.

До матеріалів справи надано копію телеграми, направлену ОСОБА_3, про запрошення його і представника його страхової компанії 29.07.2014 о 16:00, Софієвська Борщагівка, вул.. Київська, 24 для огляду автомобіля Mitsubishi, д.р.н. НОМЕР_1, для визначення збитків після ДТП.

Відповідно до ст. 33.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже обов'язок повідомити про настання ДТП покладається на страхувальника (ОСОБА_3.) за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 34.1, 34.2. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно ст.. 33-1.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Законом саме на відповідача покладено обов'язок оглянути пошкоджений транспортний засіб та визначити суму збитків. При цьому позивач та страхувальник за договором добровільного страхування мають лише сприяти відповідачеві, шляхом надання необхідних документів та доступу до пошкодженого транспортного засобу.

Позивач не зобов'язаний законом запрошувати відповідача на проведення огляду транспортного засобу для визначення розміру збитків. В зв'язку з цим суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача про не запрошення його на огляд пошкодженого транспортного засобу.

Суд звертає увагу відповідача, що позивач повідомив його про ДТП 03.10.2014 року, а згідно акту виконаних робіт транспортний засіб був відремонтований 31.10.2014. Відповідач, навіть у разі відсутності повідомлення про ДТП з боку страхувальника (ОСОБА_3.), мав достатньо часу для проведення огляду автомобіля та визначення суми збитку.

Заперечення відповідача щодо суми страхового відшкодування судом до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

Додатковою угодою від 06.12.2013 № 1 до договору № 1-01-07 від 14.11.2013 передбачено пропорційну відповідальність страховика. Вказана угода регулює правовідносини між страховиком та страхувальником за договором № 1-01-07 від 14.11.2013.

Крім того, позивач надав до матеріалів справи звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 15/4/271/631165 від 29.04.2015 з долученням калькуляції № 898 від 25.07.2014, згідно якого сума відновлювального ремонту становить 17312,29 грн.

Тобто умови договору страхування застосовуються саме до правовідносин, що виникають у разі настання страхового випадку, до правовідносин між контрагентами договору.

Для визначення розміру страхового відшкодування позивач здійснив огляд транспортного засобу 29.07.2014 та провів оцінку суми збитку, що підтверджується матеріалами справи. За результатами огляду та оцінки сума збитку склала 15070,56 грн.

Тобто умови договору добровільного страхування не застосовуються до відносин суброгації.

Згідно норм законодавства відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідальність страховика за договором обов'язкового страхування певною мірою обмежується законодавством, зокрема вона зменшується на розмір франшизи та коефіцієнт зносу, однак обмеження відповідальності на коефіцієнт пропорційності законом не передбачено.

Позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 15070,56 грн. шляхом перерахування на рахунок СТО, що здійснило ремонт пошкодженого автомобіля. Отже позивач поніс фактичні затрати у розмірі 15070,56 грн. Тому заперечення відповідача не приймаються судом до уваги.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Mitsubishi, д.р.н. НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 14570,56 грн. є обґрунтованими.

Заяву позивача про сплату страхового відшкодування відповідач отримав 03.10.2014 року. На підставі ст. 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вимога позивача мала бути виконана не пізніше ніж через 90 днів після її отримання.

При цьому судом враховано, що лист відповідача № 59-юр від 23.02.2015, який є відповіддю на регресну вимогу № 4376 від 01.10.2014, про витребування у позивача документів щодо ДТП (копії звіту про оцінку, копії рахунку ремонтного підприємства, копії страхового акту, постанови суду, кольорові фотокартки) вручено ПАТ "СК "ВУСО" 26.02.2015, після спливу 90 днів, протягом яких виплата за регресною вимогою мала бути виконана.

Суд встановив, що зобов'язання відповідача по перерахуванню позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 14570,56 грн. мало бути виконано до 02.01.2015 року. Тобто з 03.01.2015 року грошове зобов'язання у сумі 14570,56 грн., в зв'язку з не сплатою, являється простроченим.

Позивач звернувся з вимогою про сплату 3% річних та втрат від інфляції.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страховова компанія "ВУСО" перейшло в межах суми 14570,56 грн. право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у відповідача перед позивачем виникло зобов'язання по сплаті коштів у сумі 14570,56 грн.

Згідно п. 1.1 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року № 14 грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Суд дійшов висновку, що обов'язок відповідача сплатити позивачу кошти (14570,56 грн.) за своєю правовою природою є грошовим зобов'язання з огляду на те, що зобов'язання виражене в грошових одиницях; наявне право позивача вимагати виконання обов'язку сплатити кошти; відповідач має обов'язок сплатити кошти на користь позивача.

Грошове зобов'язання між сторонами виникло на підставі актів законодавства, які регулюють правовідносини суброгації, зокрема Цивільного кодексу України, Закону України "Про страхування", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання.

На спільному засідання судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справи № 6-112цс13, у постанові від 25.12.2013 Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого при здійснені страховиком страхової виплати у вигляді відшкодування шкоди за договором добровільного страхування на користь потерпілої особи (згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України) відбувається заміна кредитора - страхувальник передає страховикові, який здійснив таку страхову виплату, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 514 Цивільного кодекс України зміна кредитора у зобов'язанні (в т.ч. внаслідок переходу права вимоги на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування") у передбачений чинним законодавством спосіб не виключає нарахування інфляційних витрат та 3% річних, які є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання у розмірі 14570,56 грн. (сума страхового відшкодування), а тому вимоги про стягнення втрат від інфляції та 3% річних за період з 02.01.2015 року по 18.11.2015 року включно, обґрунтовані.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком 3 % річних у розмірі 384,42 грн. та розрахунком втрат від інфляції у розмірі 5759,20 грн., вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Суд не приймає звіт про оцінку колісного транспортного засобу від 07.08.2014 № 14/8/653/620133, як такий, що не має значення для справи.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" (03150, м. Київ, вулиця Червоноармійська, будинок 102, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул.. Казимира Малевича, будинок 31, ) страхове відшкодування в розмірі 14570 (чотирнадцять тисяч п'ятсот сімдесят) грн. 56 коп., втрати від інфляції у розмірі 5759 (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 20 грн., 3 % річних 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 42 коп., судовий збір в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.11.2015

Суддя І.В. Усатенко