ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р.Справа № 922/4727/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, с.Комсомольське Зміївського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державна фінансова інспекція України в м.Києві
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокэнергоремонт", м.Харків,
про стягнення 3090471,10 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 626/22 від 09.09.2015р.);

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокэнергоремонт" матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 3090471,10 грн., завданої позивачеві внаслідок неправильно розрахованої вартості ремонтних робіт, виконаних за Договором на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання № 16/375 від 15.07.2014р. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

У позовній заяві позивачем було заявлено клопотання про витребування у Держаної фінансової інспекції в місті Києві матеріалів на підтвердження фактів, викладених у даній позовній заяві, що стали підставою для нарахування Держаною фінансовою інспекцією в місті Києві суми збитків у розмірі 3090471,10 грн.

У задоволенні даного клопотання судом було відмовлено, оскільки згідно роз'яснень третьої особи, по закінченню ревізії ПАТ "Центренерго", товариству був вручений примірник акту ревізії з усіма додатками, як того вимагають Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Закон України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" та Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006р. № 550, тобто у Зміївської ТЕС, як відокремленого підрозділу ПАТ "Центренерго", повинні бути в наявності всі матеріали, що стали основою нарахування ДФІ в м.Києві збитків в заявленому до стягнення позивачем розмірі.

Третьою особою на стороні позивача 22.09.2015р. були надані письмові пояснення щодо заявленого позову, в яких Державна фінансова інспекція України в м.Києві підтримала позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.09.2015р. провадження у справі № 922/4727/15 за вищевказаним позовом за заявою позивача було зупинено до набрання законної сили постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 31.08.2015р. у справі № 826/12530/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" до Державної фінансової інспекції в м.Києві про визнання протиправними дій Інспекції в частині проведення ревізії діяльності ПАТ "Центренерго" та скасування вимоги Інспекції щодо усунення порушень, викладеної у листі № 26-08-14-14/5135 від 27.05.2015р.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015р. постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 31.08.2015р. по справі № 826/12530/15 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

За таких обставин, у зв'язку з усуненням обставин, які зумовили зупинення провадження у справі № 922/4727/15, а саме набранням рішенням у справі № 826/12530/15 законної сили, провадження у справі № 922/4727/15 було поновлено ухвалою господарського суду Харківської області від 12.11.2015р.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача у судове засідання не з'явився; відзив на позов та витребувані судом документи не надав; доказів отримання відповідачем копії ухвали про поновлення провадження у справі на час даного судового засідання до суду не надійшло. Копія ухвали про порушення провадження у справі була отримана відповідачем, про що свідчать підпис його представника на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився; доказів отримання третьою особою копії ухвали про поновлення провадження у справі на час даного судового засідання до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому суд, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

15.07.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Востокэнергоремонт" (відповідачем) було укладено Договір № 16/375 на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання, згідно п. 1.1. якого відповідач (виконавець) зобов'язався у 2014 році виконати на свій ризик роботи, що зазначені у Додатках до цього Договору, а позивач (замовник) - прийняти і оплатити роботи.

Відповідно до п. 3.1. даного Договору, ціна Договору зазначена у Додатку № 1 до Договору, відповідно до якого відповідач зобов'язався здійснити капітальний та поточний ремонти енергетичного обладнання блоків № 2, 4, 7, 8, 10 Зміївської ТЕС, ДСТУ Б Д.1.1-1:2013.

Згідно п. 2 Додатку № 1 до Договору, загальна вартість робіт склала 47627474,85 грн., у т.ч. ПДВ 7937912,47 грн.

Відповідно до п. 3.2., 3.3. Договору, безпосередній перелік, обсяг і вартість робіт обумовлюється сторонами в кошторисній документації (калькуляції), що є Додатком №2 до Договору. Кошторис (калькуляція), передбачена Додатком № 2 до Договору є твердим.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. Договору та п. 3 Додатку № 1 до Договору, розрахунки за Договором здійснюються позивачем в наступному порядку: 90% від вартості виконаних робіт (згідно актів прийому-передачі виконаних робіт) протягом 45-ти днів після підписання акту; остаточний платіж в розмірі 10% від вартості виконаних робіт здійснюється позивачем протягом 45 днів після закінчення підконтрольної експлуатації, у відповідності до п. 7.9.20 ГКД 34.20.661-2003.

14.08.2014р. до Договору № 16/421 була укладена Додаткова угода, якою було змінено вартість договору 46101767,22 грн.

Факт виконання відповідачем робіт за Договором № 16/421 від 14.08.2014р. підтверджується актами приймання виконаних робіт згідно калькуляцій на загальну суму 41349682,87 грн., які були підписані з боку позивача без будь-яких зауважень та заперечень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на результати планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго", проведеної Державною фінансовою інспекцією в м.Києві у період з 15.01.2015р. по 06.04.2015р., під час проведення якої було встановлено суттєве завищення вартості ремонтних робіт відповідачем.

Так, ревізією встановлено, що до актів приймання виконаних робіт включено загальновиробничі витрати, визначені у відповідності до п. 4.2.1 ГКД 34.08.601-2003 "Порядок визначення вартості ремонту основного та допоміжного енергетичного обладнання, передавальних пристроїв і споруд", затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики від 30.04.2003р. № 207, введеним у зв'язку із внесенням Держбудом України 01.07.2002р. змін та доповнень у Додаток № 3 до ДБН Д 1.1.1-2000 "Правила визначення вартості будівництва", затвердженого Наказом Держбуду України від 27.08.2000р. № 174.

Розрахунок загальновиробничих витрат виконано без застосування знижувальних коефіцієнтів К=0,4123 при розрахунку І блоку та К=0,7821 при розрахунку III блоку відповідно до роз'яснень, наведених в листі Держбуду України від 09.07.2002р. № 7/7-630.

Також, ревізією встановлено, що усереднені показники, наведені в Додатку 3, 4 до ДБН Д. 1.1-1-2000, для визначення загальновиробничих витрат, розраховані для підрядних організацій, що мають у своєму складі відокремлені структурні підрозділи (будівельно- монтажний трест - юридична особа та будівельно-монтажні управління в його складі). Визначення розміру загальновиробничих витрат підрядними організаціями виконується в порядку, викладеному в розділі 4 ДБН Д.1.1-1-2000. У випадку, якщо при формуванні договірних цін та при взаєморозрахунках за виконані підрядні роботи приймаються усереднені показники Додатків 3,4, для підрядних організацій - юридичних осіб, що не мають у складі відокремлених виробничих структурних підрозділів, усереднені показники граф 3 та 4 Додатків 3 та 4 мають бути уточнені (виключені витрати на заробітну платню, відрахування на соціальні заходи та інші витрати, що відносяться до утримання та обслуговування апарата управління відокремлених виробничих структурних підрозділів).

У випадку, якщо підрядна організація не має відокремлених виробничих структурних підрозділів, виконується уточнення усереднених показників Додатків 3, 4 до ДБН Д. 1.1.1-2000 шляхом застосування понижуючих коефіцієнтів, які обраховуються на підставі листа Держбуду України від 09.07.2002р. № 7/7-630 і становлять:

- при розрахунку І блока загальновиробничих витрат графи 3 к1- 0,4123;

- при розрахунку III блока загальновиробничих витрат графи 4 к1 - 0,7821.

Крім цього, ревізією встановлено, що при розрахунку суми заробітної плати персоналу, що врахована в загальновиробничих витратах, враховано вартість роботи людино-години на рівні 33,07 грн./люд. годину.

Проте, у відповідності до вимог ГКД 34.08.601-2003 "Порядок визначення вартості ремонту основного та допоміжного енергетичного обладнання, передавальних пристроїв і споруд", затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики від 30.04.2003р. № 207, введеним у зв'язку із внесенням Держбудом України 01.07.2002р. змін та доповнень у Додаток № 3 до ДБН Д 1.1.1-2000 "Правила визначення вартості будівництва", затвердженого Наказом Держбуду України від 27.08.2000р. № 174, при розрахунку суми заробітна плата персоналу, що врахована в загальновиробничих витратах, здійснюється, виходячи з вартості роботи люд/години, яка відповідає 6 розряду та визначена у Додатку 5 на рівні 30,37 грн./люд. годину.

Тобто вартість робіт за рахунок незастосування знижуючих коефіцієнтів при розрахунку загально виробничих витрат та завищення вартості людиногодин при розрахунку заробітної плати працівників, що включено до загально-виробничих витрат, завищено на 1771516,78 грн.

Незастосування знижувальних коефіцієнтів при визначенні працевтрат, які включаються до складу загально виробничих витрат та завищення вартості людино-години при визначенні заробітної плати, в порушення вимог Додатку 3 та п. 3.1.12 ДБН Д 1.1.1-2000 "Правила визначення вартості будівництва", затвердженого Наказом Держбуду України від 27.08.2000р. № 174, ГКД 34.08.601-2003 "Порядок визначення вартості ремонту основного та допоміжного енергетичного обладнання, передавальних пристроїв і споруд", затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики від 30.04.2003р. № 207, призвело до завищення вартості прийнятих ремонтних робіт на загальну суму 1771516,78 грн. (без урахування ПДВ).

Також ревізією було встановлено, що при визначенні суми прямих витрат на оплату праці в актах застосований коефіцієнт до заробітної плати робітників-будівельників, робітників-монтажників (17-а тарифна сітка), який дорівнює - 1,089 (при виконанні робіт з важкими і шкідливими умовами праці, при доплаті за умови праці - 12%) відповідно до додатків 2-3, 2-4 "Усереднені показники вартості людино-години виконавців ремонту основного і допоміжного енергетичного обладнання" нормативного документу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України "Порядок визначення вартості ремонту основного і допоміжного енергетичного обладнання, передавальних пристроїв і споруд" ГКД 34.08.601-2003, який призвів до завищення витрат, включених до зазначених актів, на загальну суму 795325,30 грн.

Проте, ревізією встановлено, що зазначені роботи виконувались у відповідності до умов договорів власними засобами виконавця. Згідно п.1.5., виконавець самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього розпорядку, що діють у замовника, однак при виконанні робіт повинен дотримуватись зобов'язань, передбачених Договором.

Виходячи з вищезазначеного, нарахування доплат при виконанні робіт з важкими і шкідливими умовами праці поширюється виключно на співробітників Зміївської ТЕС та враховується при нарахуванні заробітної плати.

Таким чином, застосування коефіцієнтів до заробітної плати при визначенні прямих витрат підрядної організації призвело, в порушення вимог п. 2.1 ГКД 34.08.601-2003 "Порядок визначення вартості ремонту основного та допоміжного енергетичного обладнання, передавальних пристроїв і споруд", затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики від 30.04.2003р. № 207, до завищення прямих витрат на оплату праці на суму 580067,58 грн.

Завищення заробітної плати призвело до понаднормового нарахування Єдиного соціального внеску на суму 223808.22 грн.

Таким чином, вартість прийнятих ремонтних робіт завищено на суму 803875,80 грн. (без урахування ПДВ).

Проте, роботи за Договором від 15.07.2014р. № 16/375, вартість яких завищено на суму 2575392,58 грн. (без ПДВ), були прийняті Зміївською ТЕС на суму 41349682,87 грн. та сплачені у розмірі 1662369,32 грн., що відображено в бухгалтерському обліку підприємство на рахунку 6314 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками за послуги та виконані роботи" в кореспонденції с дебетом 2363 "Виробництво". Станом на 31.12.2014р. в бухгалтерському обліку Зміївської ТЕС обліковується кредиторська заборгованість за Договором від 15.07.2014р. № 16/375 у розмірі 24697313,55 грн.

Зазначене, в порушення п. 18а Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку №11 "Будівельні контракти", п. 91 "Концептуальної основи складання та подання фінансових звітів" Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку (МСБО), застосування яких регламентовано ст. 12-1 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", призвело до завищення кредиторської заборгованості на суму 3090471,10 грн. та викривлення фінансової звітності.

Таким чином, за висновками Державної фінансової інспекції України в м.Києві, під час укладення та виконання спірного Договору, відповідачем була неправильно розрахована вартість виконаних ремонтних робіт, що призвело до нанесення позивачу матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 3090471,10 грн., про стягнення якої було і заявлено позивачем у позовній заяві.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК). Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (п.3 ст.6 ЦК).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини на підставі договору, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до приписів ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України, зміна ціни договору після його виконання заборонена.

Вартість робіт за Договором на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання № 16/375 від 15.07.2014р. є договірною ціною, узгодженою обома сторонами за договором. Вартість робіт за вказаним договором визначена на підставі твердого кошторису, який є невідємною частиною договору.

Виконання робіт за вищевказаним договором підтверджено підписаними сторонами відповідними актами приймання виконаних робіт.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 218 ГК України визначено, що підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, передбаченої ст.224 ГК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Необхідними умовами для відшкодування збитків є доведення факту спричинення збитків саме тією особою, до якої висунуто вимогу про їх відшкодування. Крім того, заявлені до стягнення збитки мають бути завданими внаслідок порушення відповідачем цивільного права позивача у справі, а розмір збитків має перебувати у необхідному і безпосередньому причинному зв'язку із вчиненням відповідачем правопорушення.

Між тим, позивачем не доведено протиправності поведінки відповідача, оскільки ціна робіт була погоджена сторонами у договорі, а акти приймання-передачі робіт підписані сторонами без зауважень.

Зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст.ст. 588, 599 ЦК). У даному випадку були підписані акти приймання виконаних підрядних робіт. За Договором відповідачем було проведено оплату за виконані роботи.

Виявлені Державною фінансовою інспекцією в м.Києві порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Саме така правова позиція викладена Верховним судом України в постанові № 5006/18/13/2012 від 22.01.2013р.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому кожна суттєва для справи обставина повинна підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

При цьому, за умовами ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження факту вчинення відповідачем протиправного діяння позивач зазначив суду Акт ревізії.

Проте, як було встановлено судом, зміст договору складають умови (в тому числі щодо вартості робіт), визначені за домовленістю сторін на основі їх вільного волевиявлення. При цьому сторони договору виконали всі його умови належним чином, без жодних претензій та зауважень.

Укладений між сторонами Договір на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання № 16/375 від 15.07.2014р. у встановленому законодавством порядку не розірвано та не визнано недійсним. Будь-яких змін до договору сторонами не внесено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що у діях відповідача, пов'язаних з укладенням та виконанням спірного договору, на умовах, визначених безпосередньо сторонами, відсутні будь-які ознаки протиправної поведінки по відношенню до позивача. Позивачем не доведено суду того, що саме відповідач є особою, діями або бездіяльністю якої позивачеві було спричинено збитки.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини, приписи закону і те, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування збитків в розмірі 3090471,10 грн. на підставі Акту ревізії є неправомірними та необґрунтованими, у зв'язку з чим відмовляє у їх задоволенні повністю.

Приймаючи до уваги приписи ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відмовою у позові, суд покладає судовий збір на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 22, 525, 526, 626, 627, 628, 629, 632, 837, 844, 853 Цивільного кодексу України, ст.ст. 218, 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 20.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_2