ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. Справа № 922/2818/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Шевель О. В.;

при секретарі Марченко В.О.,

за участю представників сторін :

позивача - Брижаня Ю.В. (дов.№848 від 30.05.2014р.),

відповідача - Захарова О.С. (дов. від 03.12.2014р.),

третьої особи - не з'явився,

ВДВС - Фоміної В.І. (дов.№20-22/172 від 28.04.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№4787Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 24.09.2015 у справі №922/2818/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк", м.Донецьк,

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський", с.Колонтаїв,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Сінтал Агро Трейд", смт.Золочів,

про звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.09.2015р. (суддя Присяжнюк О.О.) скаргу СВК "Колонтаївський" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України задоволено частково.

Визнано неправомірними постанову про відкриття виконавчого провадження №45556301 від 21.11.2014р., постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.01.2015р., а також постанову про стягнення виконавчого збору від 13.01.2015р. у рамках виконавчого провадження №45556301, винесені головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. У решті скарги - відмовлено.

Позивач з ухвалою місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги відповідача відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що сума зобов'язання (90163812,85 грн.) за виконавчим документом складає більше десяти мільйонів гривень, його виконання покладається на відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. Апелянт вважає безпідставним твердження суду першої інстанції про те, що вартість предмета застави за договором застави №10-96 від 25.05.2012р. - 439148,00 гривень, оскільки дана сума - це початкова ціна реалізації предмета застави, а не розмір відповідальності СВК «Колонтаївський» перед банком. Також, апелянт зазначає, що, оскільки рішенням суду встановлено порядок звернення стягнення на заставне майно, а саме: шляхом продажу предмета застави на публічних торгах, то, враховуючи порядок проведення торгів, встановлений чинним законодавством, при виконанні судового наказу майно може бути реалізовано з підвищенням ціни учасниками торгів, тобто фактично за будь-яку ціну, починаючи від початкової - 439148,00 грн. За рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна на торгах, мають бути задоволені вимоги стягувача у межах суми стягнення - 90163812,85 грн. На думку апелянта, банком дотримано правил підвідомчості при пред'явленні наказу до виконання, постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2014р. є законною.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, її розгляд призначено на 19.10.2015р. у складі колегії суддів: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з відпусткою судді Білоусової Я.О., судді Фоміної В.О. для розгляду даної справи сформовано колегія суддів у складі: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В., суддя Бородіна Л.І.

16.10.2015р. від позивача надійшла заява, в якій просить суд долучити до матеріалів справи засвідчену копію витягу з ЄДР ЮОФОП щодо ПАТ "ПУМБ".

16.10.2015р. від відповідача до суду надійшов відзив (вх.№14278) на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу ПАТ "Перший український міжнародний банк" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 24.09.2015р. по справі №922/2818/14 - залишити без змін.

02.11.2015р. від відповідача надійшла заява (вх.№14870), в якій зазначає, що на вимогу ухвали суду надає засвідчену копію витягу з ЄДР ЮОФОП щодо Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.10.2015р. по даній справі розгляд справи відкладено на 02.11.2015р. у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В., суддя Бородіна Л.І.

Розпорядженням голови суду від 02.11.2015р. у зв`язку з відпусткою судді Шевель О.В. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Бородіна Л.І.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.11.2015р. по даній справі розгляд справи відкладено на 16.11.2015р. у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Бородіна Л.І.

Розпорядженням секретаря другої судової палати від 16.11.2015р. у зв`язку з відпусткою судді Бродіної Л.І. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.

У судовому засіданні 16.11.2015р. апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. Просив суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги відповідача відмовити у повному обсязі.

Представник Державної виконавчої служби України підтримав вимоги апеляційної скарги позивача, просив суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 24.09.15 у справі №922/2818/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги відповідача відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає її незаконною та необґрунтованою з підстав, зазначених у відзиві (вх.№14278) на апеляційну скаргу. Просить суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши оскаржуваний судовий акт щодо застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його винесенні, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.09.2014 у справі №922/2818/14 від 24.09.2014р. позов Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" задоволено повністю, звернуто стягнення на предмет застави за договором застави №10-96 від 25 травня 2012р., а саме: зерносушарку SUKUP TE2011, інвентарний номер: 15, 2010 року виготовлення, розташовану за адресою: Харківська область, Краснокутський район, с. Колонтаїв, вул.Леніна, 95, що належить Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Колонтаївський", шляхом продажу предмета застави на публічних торгах із встановленням початкової ціни реалізації у розмірі 439148,00 грн. для задоволення вимог ПАТ "Перший український міжнародний банк" до ТОВ "Сінтал Агро Трейд" за кредитним договором №04-598 від 24 лютого 2011р., які станом на 26.06.2014 (включно) у загальному розмірі складають 90163812,85 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 55135141,67 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом станом на 26.06.2014р. (включно) в розмірі 20345055,67 грн.; заборгованість за непогашеною комісією станом на 26.06.2014р. (включно) в розмірі 5095493,37 грн.; пеня за період з 27.07.2013р. по 26.06.2014р. (включно), нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в розмірі 9588122,14 грн.; стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" на користь ПАТ "Перший український міжнародний банк" 8782,96грн. судового збору (а.с.112-а.с.118, том 1).

10 жовтня 2014р. на виконання рішення господарського суду Харківської області від 24.09.2014р. у справі №922/2818/14 видані відповідні накази (а.с.120-а.с.121, том 1).

05.02.2015р. СВК "Колонтаївський" звернувся до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, в якій боржник просив задовольнити скаргу та визнати неправомірними постанову про відкриття виконавчого провадження №45556301 від 21.11.2014р., постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.01.2015р. та постанову про стягнення виконавчого збору від 13.01.2015р. у рамках виконавчого провадження №45556301, винесені головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н.; зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімову А.Н. усунути порушення, а саме: закінчити виконавче провадження №45556301 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.125 - а.с.127 том 1).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.03.2015р. у справі №922/2818/14, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2015р., відмовлено у задоволенні скарги СВК "Колонтаївський" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2015р. у справі №922/2818/14 касаційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2015р. та ухвалу господарського суду Харківської області від 31.03.2015р. у справі № 922/2818/14 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області в іншому складі суду.

Судом касаційної інстанції зазначено, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що сумою стягнення за рішенням господарського суду Харківської області від 24.09.2014р. у справі №922/2818/14 від 24.09.2014р., на підставі якого видані накази від 10.10.2014р., є вартість предмета застави за договором застави №10-96 від 25.05.2012р., укладеним в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №04-598 від 24.02.2011р. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється в рахунок погашення заборгованості позичальника - ТОВ «Сінтал Агро Трейд» за кредитним договором, однак в межах вартості заставленого майна, що належить СВК «Колонтаївський».

24.09.2015р. господарським судом Харківської області у справі №922/2818/14 винесено ухвалу, що є предметом оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, 21.11.2014р. постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження №45556301 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області по справі № 922/2818/14, виданого 10.10.2014р., про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу його на прилюдних торгах з встановленням початкової вартості реалізації у розмірі 439148,00 грн. для задоволення вимог стягувача за договором кредиту у сумі 90163 812,85 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 13.01.2015р. ВП №45556301 накладено арешт на зерносушарку SUKUP TE2011, інвентарний номер: 15, 2010 року виготовлення, розташовану за адресою: Харківська область, Краснокутський район, с.Колонтаїв, вул.Леніна,95, що належить СВК "Колонтаївський", у межах суми звернення стягнення 90163812,85 грн. (а.с.128-а.с.129, том 1).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 13.01.2015 ВП №45556301 про стягнення виконавчого збору постановлено стягнути з боржника - СВК "Колонтаївський" виконавчий збір у розмірі 90163812,85 грн. (а.с.130, том 1).

Скаржник посилається на те, що виконавчий документ пред'явлений з порушенням ч.1 ст.20 та ч.2 ст.21 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. не дотримано правил підвідомчості. Також, вважає, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.01.2015 року, винесена з порушенням, оскільки сума заборгованості, на думку скаржника, інша, ніж вказана у виконавчому документі: тобто не 90163812,85 грн., а 439148,00 грн. (початкова вартість заставного майна). Крім того, заявник зазначає, що постанову про стягнення з боржника виконавчого збору теж винесено неправомірно, а саме: не вірно відраховані 10% від суми боргу.

Господарський суд Харківської області при новому розгляді даної справи, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з наступного.

Відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачу або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.52, ч.1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження (ч. 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження").

У відповідності до статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, судом першої інстанції при новому розгляді справи встановлено, що сумою стягнення за рішенням господарського суду Харківської області від 24.09.2014р. у справі №922/2818/14, на підставі якого видані накази від 10.10.2014р., є вартість предмета застави (заставна вартість якого складала 460906,00 грн.) за договором застави №10-96 від 25.05.2012р., укладеним в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №04-598 від 24.02.2011р. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється в рахунок погашення заборгованості позичальника - ТОВ "Сінтал Агро Трейд" за кредитним договором, однак в межах вартості заставленого майна, що належить СВК "Колонтаївський".

Як убачається з матеріалів справи, Вищий господарський суд України від 21.07.2015р. по даній справі зазначив, що заборгованість перед ПАТ «Перший український міжнародний банк»» в розмірі 90163812,85 грн. має ТОВ «Сінтал Агро Трейд», а не СВК «Колонтаївський».

Отже, судова колегія вважає, що зобов'язання СВК «Колонтаївський» перед ПАТ «Перший український міжнародний банк» не може перевищувати суми, що буде отримана від реалізації заставного майна.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що банком дотримано правил підвідомчості при пред'явленні наказу до виконання.

Судова колегія не погоджується з такими доводами апелянта, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі, якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Згідно з п.2 ч.1 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими сума зобов'язання становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до наказів від 10.10.2014р. на примусове виконання рішення сума зобов'язання (предмета застави), на яке звертається стягнення, становить суму, встановлену договором застави (460906,00 грн.). Початкову ціну реалізації зерносушарки SUKUP TE2011- 439148,00 грн. визначено судом.

Судова колегія зазначає, що, враховуючи норми ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», здійснення виконавчого провадження ДВС України не є обґрунтованим.

У відповідності до ч.1 п.4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України накладено арешт на майно СВК «Колонтаївський» на зерносушалку SUKUP TE2011 у межах суми боргу у розмірі 90163812,85 грн., оголошено заборону на його відчуження та прийнято рішення стягнути виконавчий збір у розмірі 9016381,28 грн. у рамках виконавчого провадження №4556301.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачеві за виконавчим документом.

Враховуючи той факт, що СВК «Колонтаївський» має зобов'язання перед банком у межах заставної вартості предмета застави - зерносушалки SUKUP TE2011, яка складає 460906,00 грн., що в даному випадку, а не 9016381,28 грн. -10% від суми всього боргу ТОВ «Сінтал Агро Трейд» перед банком.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України не дотримано вимог, передбачених ст.ст. 20, 28, 57 Закону України "Про виконавче провадження", при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження №45556301 від 21.11.2014р., постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.01.2015р. та постанови про стягнення виконавчого збору від 13.01.2015р. у рамках виконавчого провадження №45556301.

Щодо вимоги боржника про зобов'язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімову А.Н. усунути порушення, а саме: закінчити виконавче провадження №45556301 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів зазначає наступне.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється (пункт 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Відповідно до положень пункту 7 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.2003р. у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому, суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Таким чином, вимоги боржника про зобов'язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімову А.Н. усунути порушення не ґрунтуються на приписах закону, а тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скарга боржника в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки вчинення державним виконавцем таких дій є його обов'язком відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», доводи апелянта про дотримання правил підвідомчості при пред'явленні наказу до виконання у відповідності до статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» спростовуються матеріалами справи, а висновки господарського суду Харківської області про часткове задоволення скарги СВК «Колонтаївський» відповідають фактичним обставинам справи та наявним матеріалам і ґрунтуються на правильному застосуванні норм діючого законодавства, з дотриманням процесуальних норм.

Господарський суд Харківської області при винесенні ухвали в повній мірі з'ясував, правильно оцінив обставини, ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає. Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, зазначених у ст.104 ГПК України.

Керуючись ст.ст.85, 99, 101, п.1 ст.103, ст.105, п.21 ч.1 ст.106, ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 24.09.2015 року у справі №922/2818/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2015 року.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя Я.О.Білоусова

Суддя О.В.Шевель