РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015Справа №910/2034/15-г
За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

за участю Бориспільської міжрайонної прокуратури

про стягнення 170 697 523,00 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Нагорна А.В. (дов. № 01-22/6-225 від 23.07.2015)

від відповідача: Косик С.І. (дов. № 1-132000/1751 від 11.02.2015)

Від прокуратури: Кулішенко О.Ю. (посвідчення № 034764)

Від третьої особи: не з'явився

В судовому засіданні 18.11.2015, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії та стягнення 3 235 972,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.02.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/2034/15-г, розгляд справи призначено на 25.02.2015 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.04.2015 позовні вимоги були задоволені повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 у справі № 910/2034/15-г залишено без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду від 25.08.2015 по справі № 910/2034/15-г касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 01.04.2015 у справі №910/2034/15-г скасовано.

Згідно з автоматичним розподілом справа № 910/2034/15-г була передана на новий розгляд судді Лиськову М.О.

04.09.2015 ухвалою суду Лиськов М.О. прийняв справу № 910/2034/15-г до свого провадження та призначити її розгляд на 16.09.2015.

14.09.2015 через канцелярію суду від представника позивача надійшли пояснення на відзив.

В судове засідання, призначене на 16.09.2015, з'явились представники сторін. Представник відповідача заявив клопотання про проведення судової експертизи комп'ютерної техніки і програмних продуктів. Представник позивача заперечував проти задоволення вказаного клопотання. Суд відклав розгляд клопотання про призначення експертизи.

В судовому засіданні оголошено перерву до 07.10.2015.

В судове засідання, призначене на 07.10.2015, з'явились представники сторін. Представник позивача заявив клопотання про залучення Міністерства фінансів України до справи в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача. Представник відповідача заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

07.10.2015 ухвалою суду залучено Міністерства фінансів України до справи в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача та відкладено розгляд справи на 21.10.2015.

21.10.2015 в судовому засіданні оголошено перерву до 28.10.2015.

В судове засідання, призначене на 28.10..2015, представники сторін з'явились.

Від відповідача 16.09.2015 надійшло клопотання про проведення експертизи, в задоволенні якого судом відмовлено.

Суд продовжив строк розгляду справи на 15 днів до 19.11.2015 та відклав судове засідання на 11.11.2015.

В судове засідання, призначене на 11.11.2015 з'явились представники позивача , відповідача та прокуратури. Представник позивача заявив клопотання про витребування інформації від слідчих органів. Суд задовольнив вказане клопотання.

Представник третьої особи в судове засідання призначене на 11.11.2015, не з'явився, однак через канцелярію суду подав пояснення по справі.

11.11.2015 відкладено розгляд справи на 18.11.2015.

В судове засідання, призначене на 18.11.2015, представники сторін з'явились та надали пояснення по суті справи.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - відповідач, банк) та Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач, клієнт) було укладено Договір на розрахунково-касове обслуговування (далі - Договір - 1), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті № 0101 та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування рахунків в порядку і на умовах, визначених Договором.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору - 1 банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами. Списання банком грошових коштів з рахунків здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно з п. 3.1.1 Договору - 1 банк має право використовувати грошові кошти на рахунках, гарантуючи при цьому право клієнта безперешкодно розпоряджатись цими коштами.

В подальшому, між сторонами було укладено Додаткові договори до Договору - 1, якими, зокрема, було змінено розмір процентів за користування вільними залишками коштів на поточному рахунку в гривні.

Також між сторонами було укладено Договір обслуговування банківського рахунку Системою FC BUSINESS (далі - Договір - 2), відповідно до умов якого банк підключив клієнта до Системи FC BUSINESS для здійснення останнім дистанційного обслуговування своїх рахунків, відкритих у банку, а також обміну технологічною та іншою інформацією між сторонами за допомогою усіх можливих засобів Системи FC BUSINESS, що впроваджені у банку.

Згідно з п. 1.2 Договору - 2 дистанційне обслуговування рахунків клієнта за цим договором здійснюється у відповідності до вимог законодавства, цього договору, Договору - 1, інших договорів, що діють між банком та клієнтом, або будуть укладені між ними в майбутньому, з метою виконання яких використовується Система FC BUSINESS, як засіб обміну технологічною та іншою інформацією тощо.

Пунктом 2.5 Договору - 2 передбачено, що дистанційне обслуговування рахунків за допомогою Системи FC BUSINESS передбачає направлення клієнтом до банку дистанційних розпоряджень щодо проведення операцій за рахунками клієнта, відкритими за Договором - 1, та їх обробку банком. Платіжні доручення, заяви клієнта, інші електронні документи, що визначені вимогами законодавства України та обов'язково мають містити ЕЦП уповноважених осіб клієнта згідно документів, наданих банком відповідно до Договору - 1.

Як зазначає позивач, 25.12.2014 ним було сформовано та направлено за Системою FC BUSINESS відповідачу для виконання платіжне доручення № 6 на суму 161 798 600,00 грн.

Також позивач звернувся до відповідача із заявою про негайне виконання платіжного доручення від 25.12.2014 № 6 на суму 161 798 600,00 грн. з метою подальшого перерахування зазначених коштів до Державного бюджету України.

Позивач зазначає суду про те, що зазначену вимогу було передано безпосередньо відповідачу, а саме платіжне доручення № 6, згідно з умовами Договору - 2, було розміщено у системі "Клієнт-банк" із використанням Системи FC BUSINESS, проте, станом на дату подання позовної заяви, відповідачем не було виконано платіжне доручення позивача, що спонукало останнього звернутись до суду з позовом про стягнення з банку зазначених коштів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 25.12.2014 було сформовано та направлено за Системою FC BUSINESS відповідачу для виконання платіжне доручення № 6 на суму 161 798 600,00 грн.

Проте відповідачем не виконано вищезазначене платіжне доручення позивача, що також підтверджується матеріалами справи, більш того, позивачем було доведено суду факт відхилення банком виконання платіжного доручення позивача.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідач безпідставно відхилив виконання платіжного доручення позивача № 6 від 25.12.2014, чим порушив умови Договорів 1 та 2, чинне законодавство України, яке регулює правовідносини, що склались між сторонами, та права позивача.

Внаслідок порушення умов договору з боку відповідача, а саме не перерахування грошових коштів, за платіжним дорученням позивача, чим порушив права позивача на розпорядження належними йому грошовими коштами, позивач подав на розгляд суду позов в якому просив суд зобов'язати банк здійснити перерахунок грошових коштів за їх призначенням, вказаним у платіжному дорученні № 6 від 25.12.2014.

При розгляді спору по суті судом враховано, що згідно з частиною 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з п.20.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою НБУ від 12.11.2003 № 492 закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття рахунку. За наявності коштів на рахунку банк здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів на підставі платіжного доручення на інший рахунок клієнта, зазначений у заяві, тощо). Датою закриття рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. У день закриття рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Разом з тим, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17.09.2015 № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", згідно з яким з 18.09.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Таким чином, на час розгляду в суді даного спору у відповідача діє тимчасова адміністрація.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені) інших фінансових (економічних санкцій); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог ; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок грошових коштів за їх призначенням, вказаним у платіжному дорученні № 152 від 10.06.2015р є такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 25.11.2015

Суддя М.О. Лиськов