ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2015 р. Справа № 909/748/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Гриців В.М.

Давид Л.Л.

розглянувши апеляційну скаргу б/н від 25.08.15 Приватного підприємства "Італ Кераміка", м.Одеса

на рішення Господарського суду Івано - Франківської області від 05.08.15

у справі №909/748/15

за позовом: Приватне підприємство "Італ Кераміка", вул. Базарна, 32,м. Одеса, 65014

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Меш Інвест" вул.Пекарська,1, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300

про стягнення процентів за неправомірне користування коштами та інфляційних втрат в сумі 49540,41грн.

За участю представників сторін:

від позивача - Закордонська Н.Б. - представник;

від відповідача - не з'явився;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/748/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Давид Л.Л.

Розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 11.09.15 до складу судової колегії внесено зміни - замість судді Давид Л.Л. введено суддю Данко Л.С.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 11.09.15 скаржнику поновлено строк на подання апеляційної скаргу, апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 24.09.15.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.15 до складу судової колегії внесено зміни - замість судді Данко Л.С. введено суддю Давид Л.Л. з підстав, викладених у розпорядженні.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.15 задоволено клопотання скаржника про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.10.15.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.15 розгляд апеляційної скарги відкладено на 05.11.15 у зв'язку з необхідністю витребування матеріалів справи № 909/205/14 для встановлення обставин, які мають значення для правильного виряшення спору у даній справі.

Судове засідання, призначене на 05.11.15, з урахуванням положень абз. 3, 4 пп. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 25 від 02.04.2015, не відбулося у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді - Кордюк Г.Т.

Відповідно до абз. 5 пп. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, учасників судового процесу, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.11.15, додатково повідомлено про призначення справи до розгляду в судовому засіданні на 19.11.15.

Рішенням Господарського суду Івано - Франківської області від 05.08.15 у справі № 909/748/15 (суддя Шкіндер П.А.) позов приватного підприємства "Італ Кераміка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меш Інвест" про стягнення процентів за неправомірне користування коштами та інфляційних втрат в сумі 49540,41грн. задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меш Інвест" на користь Приватного підприємством "Італ Кераміка" - 19720,47грн. ( дев"ятнадцять тисяч сімсот двадцять грн. 47коп) 24% річних від простроченої суми заборгованості за товар; 6278,10грн. ( шість тисяч двісті сімдесять вісім грн. 10коп). інфляційних втрат та 1827грн. ( одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00коп).судового збору.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що початок перебігу строку нарахування 24% річних та інфляційних втрат слід вважати - 21.11.2014року ( дата вступу в силу Постанови від 20 листопада 2014року Львівського апеляційного господарського суду у справі №909/205/14).

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду в частині відмови у позові, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду змінити, позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

При цьому, скаржник посилається на те, що відповідно до ч.5 ст.694 ЦК України на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до вимог ст.536 ЦК України від дня, коли товар мав бути оплачениц, до дня його фактичної оплати.

Таким чином, як зазначає апелянт, сплата процентів не залежить від вступу рішення суду у законну силу, а обраховується саме з дня, коли товар мав бути оплачений відповідно до умов укладеного договору.

24 жовтня 2015 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому відповідач зазначає про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а тому просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки, як зазначає відповідач обов'язок по виконанню рішення суду з'явився у відповідача саме 20.11.14.

Відповідач участі свого уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення яке міститься в матеріалах справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для реалізації якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що у матеріалах справи наявні відомості та документи, необхідні для перегляду рішення в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість закінчення розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.13 між ПП «Італ Кераміка» (постачальник) та ТОВ «Меш Інвест» (покупець) укладено договір поставки №834.

Відповідно до п.1.1. укладеного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом поставки є будівельно - оздоблювальні матеріали (п.1.2 договору).

Товар, що є предметом даного Договору, передається партіями. Кількість та ціна товару кожної партії, а також його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікаціями (видатковими накладними) Постачальника (позивача), які є невід'ємними частинами Договору (п.2.1 договору).

Оплата здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів на рахунок постачальника або у касу у розмірі 100% (сто відсотків) від вартості товару, отриманого за специфікацією (видатковою накладною) протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту одержання товару покупцем (п.4.3. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, постачальник свої зобов'язання за договором виконав належним чином, а покупець в свою чергу умови договору не виконав та не сплатив у повному обсязі за поставлений товар, у зв'язку з чим заборгованість у покупця перед постачальником станом на 20.02.2014 р. становила 55 392,95 грн.

Пунктом 4.5. договору визначено, що у разі прострочення оплати товару, грошові кошти, які покупець зобов'язаний був сплатити постачальнику, вважаються такими, що знаходяться у неправомірному користуванні покупця. За неправомірне користування такими грошовими коштами покупець додатково до пені та штрафу, передбачених п. 9.2. цього Договору, зобов'язаний сплатити постачальнику відсотки за користування чужими коштами у розмірі 24% річних, які справляються по день сплати боргу постачальнику.

Зважаючи на наведений пункт, постачальником заявлено до стягнення, окрім іншого, 24 % річних станом на 20.02.14 в розмірі 10 678,10 грн.

Вказані обставини відображені в рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 08.08.2013р. (суддя Г.З.Цюх), яке залишено в силі Постановою Львівського апеляційного господарського суду України від 20.11.2014 року, яким позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Меш Інвест" на користь приватного підприємством "Італ Кераміка" 55 392,95 грн. - основного боргу, 3 279,76 грн. - 24% річних від простроченої суми заборгованості за товар, 1 715,21 грн. - пені, 5 539,30 грн. - штрафу за прострочення оплати товару понад тридцять днів у розмірі 10% від вартості несплаченого товару та 1318,55 грн. судового збору.

Після прийняття вищенаведених судових актів, а саме 27.03.2015року від покупця поступила оплата за будматеріали згідно накладної № 21365 від 12.11.2013року в розмірі 24 883,20 грн. Таким чином, як зазначає постачальник з 20.02.2014 року до 26.03.2014 заборгованість відповідача за будматеріали перед позивачем складала 55 392,95 грн.

В подальшому, 22.06.2015року від покупця поступила оплата за будматеріали в розмірі 30510,14року. Сума заборгованості відповідача за отриманий товар у період з 27.03.2015 року до 21.06.2015 року складала 24882,81 грн.

Зважаючи на несвоєчасну оплату покупцем заборгованості за отримані будматеріали, постачальник звернувся з позовом до ТОВ «Меш Інвест» про стягнення процентів за неправомірне користування коштами та інфляційних втрат в сумі 49540,41 грн. за період з 21.02.14 до 21.06.15.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 5 статті 694 ЦК України встановлено, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Згідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як зазначено вище, умовами договору, зокрема, пунктом 4.5. визначено, що у разі прострочення оплати товару, грошові кошти, які покупець зобов'язаний був сплатити постачальнику, вважаються такими, що знаходяться у неправомірному користуванні покупця. За неправомірне користування такими грошовими коштами покупець додатково до пені та штрафу, передбачених п. 9.2. цього Договору, зобов'язаний сплатити постачальнику відсотки за користування чужими коштами у розмірі 24% річних, які справляються по день сплати боргу постачальнику.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (Постанова Пленуму ВГС України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді питання про стягнення зазначених процентів слід мати на увазі, що проценти, визначені статтею 536 ЦК, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення (Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, Верховний суд України).

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище, судами при розгляді справи № 909/205/14 встановлено факт порушення покупцем зобов'язання за укладеним договором у зв'язку з чим присуджено до стягнення, окрім іншого, 24 % річних штрафних санкцій за користування чужими грошовими коштами за період з моменту коли зобов'язання мало бути виконано до 20.02.14.

При цьому, покупцем повністю виконано основне зобов'язання за договором лише 21.06.15, що підтверджується матеріалами справи.

Відтак, зважаючи на норми закону наведені вище, відсотки передбачені ст.536 ЦК підлягають нарахуванню за період з моменту коли товар мав бути оплачений, до моменту його фактичної оплати, тобто, зі спливом 14 днів від дати видаткової накладної (специфікації), що підтверджує отримання товару до 21.06.15.

При цьому, законодавець жодним чином не пов'язує початок нарахування процентів передбачених ст.536 ЦК України з іншими обставинами, окрім як з моментом виникнення в особи обов'язку оплати товару.

Зважаючи на те, що у справі №909/205/14 постачальником було заявлено до стягнення 24 % річних за період до 20.02.14 (дана обставина підтверджується матеріалами справи №909/205/14, яка витребувана судом апеляційної інстанції), позивачем правомірно визначено період розрахунку штрафних санкцій у даній справі, а саме з 21.02.14 до 21.06.15, тобто до моменту повної оплати товару за договором.

Таким чином, посилання місцевого господарського суду на те, що перебіг строку з якого підлягають нарахуванню 24% річних та інфляційні втрати починається наступного дня після винесення постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі №909/205/14, а саме з 21.11.2014р. є необґрунтованим.

Судом апеляційної інстанції перевірено правильність нарахування позивачем 24% річних за період з 21.02.14 по 21.06.15 з врахуванням часткової сплати суми основного боргу відповідачем 27.03.15, та встановлено, що позивачем вірно зазначено суму, яка підлягає стягненню.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат, колегія судів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється належним чином проведеним виконанням. Однак, якщо зобов'язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки в тому числі передбачені ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому суд зазначає, що одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК, є правомірним (за умов, що такі вимоги заявлені кредитором) (постанова Верховного Суду України від 29 травня 2013 р. у справі № 6-39цс13).

Зважаючи на те, що у справі №909/205/14 постачальником не заявлялася до стягнення сума інфляційніх втрат, беручи до уваги встановлений факт порушення покупцем умов договору та прострочення виконання основного зобов'язання, інфляційні втрати підлягають нарахування за весь період прострочення, тобто з 28.11.13 (виникнення загальної суми заборгованості по всіх накладних) до 26.03.15 (день, що передує моменту часткового розрахунок покупця за договором) на суму заборгованості в розмірі 55 392,95 грн. та з 27.03.15 по 21.06.15 (повний розрахунок за договором) на суму 30 509,75 грн. (з врахуванням часткової оплати).

Судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок заявлених до стягнення позивачем сум інфляційних втрат та встановлено правильність проведених позивачем нарахувань, зокрема, загальний розмір інфляційних нарахувань становить: за період 28.11.13 по 26.03.15 - 28 225,86 грн.; за період з 27.03.15 по 21.06.15 - 5036,55 грн.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Зважаючи на вищенаведені обставини, які не були враховані місцевим господарським судом під час прийняття рішення, а саме невірне визначення періоду нарахування 24% річних та інфляційних втрат, що призвело до безпідставної часткової відмови в позові, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність зміни рішення Господарського суду Івано - Франківської області від 05.08.15 у даній справі.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції покласти на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Меш Інвест", в порядку вимог ст.ст. 49,105 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Італ Кераміка" задоволити.

2. Рішення Господарського суду Івано - Франківської області від 05.08.15 у справі №909/748/15 змінити, виклавши резолютивну частину рішення Господарського суду Івано - Франківської області від 05.08.15 у справі №909/748/15 в наступній редакції: «Позов задоволити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меш Інвест" (вул. Пекарська, 1, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300; п/р 4001 в ПАТ "БАНК Київська Русь", МФО 319092; ) на користь Приватного підприємством "Італ Кераміка" (вул. Базарна, 32, м. Одеса, 65014; п/р 8701 в ПАТ АБ "Підвенний", МФО 328209; ) 49 540,41 грн. (сорок дев'ять тисяч п'ятсот сорок гривень сорок одна копійка) з яких: 16 278,00 грн. (шістнадцять тисяч двісті сімдесят вісім гривень) - 24% річних від простроченої суми заборгованості за товар, 33 262,41 грн. (тридцять три тисячі двісті шістдесят дві гривні сорок одна копійка) - інфляційних втрат та 1 827,00 грн. судового збору».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меш Інвест" (вул. Пекарська, 1, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300; п/р 4001 в ПАТ "БАНК Київська Русь", МФО 319092; ) на користь Приватного підприємством "Італ Кераміка" (вул. Базарна, 32, м. Одеса, 65014; п/р 8701 в ПАТ АБ "Підвенний", МФО 328209; ) 609,00 грн. відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.11.15

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Давид Л.Л.