РІШЕННЯ

17.11.2015Справа №910/25982/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/25892/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АС Подіум», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Гуд Фудс Дистрибьюшн», м. Київ,

про стягнення 61 260,07 грн.,

за участю представників:

позивача - Стоцький А.М. (довіреність від 01.11.2015 № 10/01/15);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АС Подіум» (далі - ТОВ «АС Подіум») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Гуд Фудс Дистрибьюшн» (далі - ТОВ «Гуд Фудс Дистрибьюшн»): 32 979,12 грн. боргу за отриманий товар; 794,83 грн. 3% річних; 14 339,02 грн. втрат від інфляції, 13 147,10 грн. пені, а всього 61 260,07 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 порушено провадження у справі №910/25982/15 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 17.11.2015.

Представник позивача у судовому засіданні 17.11.2015 надав пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду не виконали, відзив на позов не подали.

Ухвала Господарського суду міста Києва була надіслана сторонам на адреси, зазначені у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті такої ухвали.

До матеріалів справи долучено конверт з ухвалою суду, який повернуто з адреси відповідача з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Крім того, представник відповідача 28.10.2015 ознайомився з матеріалами справи № 910/25982/15, що підтверджується відповідною відміткою на заяві (аркуш справи 39 том І).

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 17.11.2015 за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

У судовому засіданні 17.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Сторонами було досягнуто усну домовленість щодо поставки товару, відповідно до якої позивач поставив відповідачу товар на суму 32 979,12 грн.

Факт поставки товару підтверджується такими видатковими накладними: від 21.11.2014 № 6 на суму 24 613,92 грн.; від 24.11.2014 № 7 на суму 8 365,20 грн.

Вказані накладні підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками без зауважень та приймаються судом, як належні докази виконання позивачем договірних зобов'язань.

Таким чином, позивачем документально доведено факт передачі повноважному представнику відповідача товару за видатковими накладними.

ТОВ «АС Подіум» виставило ТОВ «Гуд Фудс Дистрибьюшн» такі рахунки на оплату: від 21.11.2014 № 6 на суму 24 613,92 грн. та від 24.11.2014 № 7 на суму 8 365,20 грн.

Відповідач за поставлений позивачем товар не розрахувався та в подальшому грошові кошти не сплатив.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, здійснивши поставку обумовленого товару, а відповідач свої зобов'язання по оплаті не виконав.

Таким чином, заборгованість відповідача за отриманий товар складає 32 979,12 грн.

Належним чином засвідчені копії вище вказаних документів долучені до матеріалів справи і відповідно визнаються судом такими, що посвідчують наведені факти та обставини господарських відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною п'ятою статті 265 ГК України передбачено, що поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 640 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до частин першої та другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із статтею 173 ГК України суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

З огляду на викладене, відповідач мав сплати позивачу відповідно до вимог статті 692 ЦК України за отриманий товар:

- 21.11.2014 за накладною від 21.11.2014 № 6;

- 24.11.2014 за накладною від 24.11.2014 № 7.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у сумі 32 979,12 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 14 339,02 грн. втрат від інфляції, 794,83 грн. 3% річних і 13 147,10 грн. пені. Позивач визначає такі періоди прострочення для нарахування 3% річних та втрат від інфляції: з 22.11.2014 по 11.09.2015 (накладна від 21.11.2014 № 6); з 25.11.2014 по 11.09.2015 (накладна від 24.11.2014 № 7).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3% річних та втрат від інфляції, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні в частині нарахування втрат від інфляції.

За розрахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 13 960,49 грн. втрат від інфляції.

Що ж до стягнення пені, то Господарський суд міста Києва вважає за необхідне зазначити таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до частини другої статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони не укладали письмового правочину щодо нарахування та стягнення пені за неоплату товару.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 13 147 грн.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Гуд Фудс Дистрибьюшн»» (04073, м. Київ, вул. Марка Вовчка, 10-А; ідентифікаційний код: 39090615) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АС Подіум» (02660, м. Київ, пр. Визволителів, 3-А, оф. 28; ідентифікаційний код: 38621190): 32 979 (тридцять дві тисячі дев'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 12 коп. боргу; 794 (сімсот дев'яносто чотири) грн. 83 коп. 3% річних; 13 960 (тринадцять тисяч дев'ятсот шістдесят) грн. 49 коп. втрат від інфляції та 949 (дев'ятсот сорок дев'ять) грн. 08 коп. судового збору.

3. У решті позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 23.11.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук