ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.11.15р. Справа № 904/8236/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСОПТОРГ", м. Дніпропетровськ

до Відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЗИТИВ 21", м. Дніпропетровськ

Відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІОН ГРУП", м. Київ

про стягнення заборгованості

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 02.01.13р.

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСОПТОРГ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЗИТИВ 21" та до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІОН ГРУП", в якому просило суд:

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІОН ГРУП" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЗИТИВ 21" заборгованість у розмірі 1 000,00 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІОН ГРУП" заборгованість у розмірі 129 230,31 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач 2 не сплатив у повному обсязі заборгованість за переказним векселем АА №0100632 від 30.03.2012р., а відповідач 1 не виконав належним чином свої зобов"язання за договором поруки від 11.10.2012р. в частині оплати заборгованості відповідача 2, обмеженої 1 000,00грн.

Відповідач 1 явку представника в судові засідання не забезпечив, 23.09.2015р. подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що він отримав вимогу позивача про виконання умов договору поруки від 11.10.2012р. та часткове погашення заборгованості відповідача 2 щодо зобов"язань по оплаті переказного векселя АА №0100632 від 30.03.2012р. Однак відповідач 1 відмовив позивачу у задоволенні даної вимоги, оскільки заборгованість відповідача 2 перед позивачем за векселем не підтверджена рішенням суду, а тому не може вважатись безспірною. Крім того, відповідач 1 просив суд розглядати справу без його участі за наявними в ній матеріалами.

Відповідач 2 явку представника в судові засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення "Укрпошта" (а.с.69-70) та повернутим конвертом "Укрпошта" (а.с.82-83), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

17.11.2015р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2009р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісопторг" (позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНІОН ГРУП" (відповідач 2, покупець) був укладений договір №82041-9, за умовами якого продавець зобов'язався поставляти, а покупець - приймати та оплачувати паперову продукцію (товар).

На виконання умов даного договору позивач поставив відповідачу 2 товар на суму 268 400,51 грн., що підтверджується накладною №82041-9/10732з від 30.03.2012р. (а.с.13).

Відповідно до п.3.2. договору оплата виконується шляхом перерахування покупцем на розрахунковий рахунок продавця 100% суми, зазначеної в рахунках та/або накладних до договору, в термін згідно виставлених рахунків. Можливе здійснення оплати векселем.

В рахунок оплати поставленого товару 30.03.2012р. відповідач 2 акцептував на користь позивача переказний вексель серії АА №0100632 на суму 268 400,51 грн. зі строком платежу: "за пред'явленням не раніше 28 квітня 2012 року" (а.с.14).

Відносини, пов'язані з обігом векселів в Україні, регулюються, зокрема, Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (з урахуванням застережень, передбачених у додатку II до неї), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Законами України "Про обіг векселів в Україні" (ст.2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі".

Разом з тим, вексельні правочини (у тому числі щодо видачі, акцептування (в тому числі в порядку посередництва), індосування, авалювання та оплати векселя) регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобовязання (статті 202-211, 215-236, 509-609 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.194 Цивільного кодексу України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Згідно ст.14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі.

Іншими словами, вексель являє собою спосіб розрахунків, тобто є грошовим зобов'язанням, яке в силу ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України має виконуватися належним чином.

Статтею 1 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі передбачено, що переказний вексель містить: (1) назву "переказний вексель", яка включена до тексту документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; (2) безумовний наказ сплатити визначену суму грошей; (3) найменування особи, яка повинна платити (трасат); (4) зазначення строку платежу; (5) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; (6) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; (7) зазначення дати і місця складання векселя; (8) підпис особи, яка видає вексель (трасант).

Отже, скориставшись умовами п.3.2. договору, відповідач 2 здійснив оплату товару шляхом акцептування вказаного переказного векселя.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач 2 після акцептування переказного векселя здійснив його часткову оплату на суму 138 170,20 грн. (а.с.16-46).

Таким чином, заборгованість відповідача 2 за векселем №0100632 складає 130 230,31грн.

За ст.3 Закону України "Про обіг векселів в Україні" зобов'язуватися та набувати права за переказними і простими векселями на території України можуть юридичні та фізичні особи.

Згідно ст.34 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Трасант може встановити, що переказний вексель зі строком платежу за пред'явленням не може бути пред'явленим для платежу раніше визначеної дати. У цьому разі строк для пред'явлення починається від зазначеної дати.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007р. №5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" (далі - постанова Пленуму ВСУ) простий або акцептований переказний вексель строком платежу "за пред'явленням" підлягає оплаті в день його належного пред'явлення до платежу. Держатель такого векселя повинен пред'явити його до платежу протягом одного р. від дати складення, якщо векселедавець не скоротив або не встановив більш тривалий строк. Строк для пред'явлення відраховується з дати складання векселя. Якщо у векселі строком "за пред'явленням" вказано, що він не може бути пред'явлений до платежу раніше визначеної дати, строк для його пред'явлення до платежу відраховується з цієї дати.

За п.18 постанови Пленуму ВСУ за вексельним законодавством виникають зобов'язання як прямих боржників, так і боржників у порядку регресу. Прямі боржники - це векселедавець простого векселя та акцептант переказного векселя. Вимоги до зазначених осіб, а також до авалістів за них (за їх наявності) можуть бути пред'явлені як у строк платежу, так і протягом усього строку вексельної давності незалежно від наявності протесту. При цьому підставою для заявлення вимог до прямих боржників є сам вексель, що знаходиться у кредитора.

Враховуючи, що переказний вексель серії АА №0100632 на суму 268 400,51 грн. відповідач 2 акцептував на користь позивача 30.03.2012р. зі строком платежу: "за пред'явленням не раніше 28 квітня 2012 року", строк для пред'явлення даного векселя безпосередньо до трасанта (відповідача 2) закінчився 28.04.2013р.

Однак, ст.70 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі встановлено, що позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

Отже, позовні вимоги до акцептанта (відповідача 2), які випливають із переказного векселя серії АА №0100632 від 30.03.2012р. зі строком платежу: "за пред'явленням не раніше 28 квітня 2012 року" (тобто включно до 28 квітня 2013 року), є непогашеними.

13.08.2015р. позивач надіслав відповідачу 2 вимогу про оплату векселя, яку останній отримав 17.08.2015р. (а.с.47-54), однак відповіді не надав, вимогу не виконав.

Крім того, 11.10.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСОПТОРГ" (позивач, кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОЗИТИВ 21" (відповідач 1, поручитель) був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за часткове виконання боржником (відповідачем 2) зобов'язання по оплаті, зокрема, переказного векселя серії АА №0100632 на суму 268 400,51 грн. зі строком платежу: "за пред'явленням не раніше 28 квітня 2012 року".

Відповідно до п.3 договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов"язання по оплаті векселя.

Згідно п.4 договору поруки розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою у розмірі 1 000,00 грн.

За п.5 договору поруки у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов"язання по оплаті векселя кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги. Поручитель зобов"язаний сплатити зазначену у вимозі кредитора суму за вказаними реквізитами протягом 7 днів з моменту її отримання (п.6 договору поруки).

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За ч.1 ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, відповідач 1 разом із відповідачем 2 несе солідарну відповідальність перед позивачем за виконання зобов'язання з оплати векселя в межах, передбачених договором поруки.

З цих підстав у відповідача 1 виник обов'язок щодо сплати суми у розмірі 1 000,00 грн. по векселю №0100632.

19.08.2015р. позивач звернувся до відповідача 1 з вимогою про погашення наявної заборгованості за векселем (а.с.57), у відповідь на яку останній повідомив, що, оскільки дана заборгованість не підтверджена рішенням суду, тобто не може вважатись безспірною, він не вважає за необхідне задовольняти вимогу позивача та виконувати умови договору поруки (а.с.58).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачі докази сплати заборгованості за векселем до суду не надали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, що як відповідач 1, так і відповідач 2 не виконали своїх обов'язків щодо сплати заборгованості, судовий збір покладається на відповідачів по 50 % судового збору на кожного.

Керуючись ст.ст.49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЗИТИВ 21" (49027, м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського, 35 Б, кв.149, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІОН ГРУП" (03061, м. Київ, вул. Пост-Волинська, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСОПТОРГ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Н. Перемоги, 30-А, ) заборгованість у розмірі 1 000,00 грн. (одна тисяча).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІОН ГРУП" (03061, м. Київ, вул. Пост-Волинська, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСОПТОРГ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Н. Перемоги, 30-А, ) заборгованість у розмірі 129 230,31 грн. (сто двадцять дев"ять тисяч двісті тридцять грн. 31коп.) та 976,73грн. (дев"ятсот сімдесят шість грн. 73коп.) судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЗИТИВ 21" (49027, м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського, 35 Б, кв.149, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСОПТОРГ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Н. Перемоги, 30-А, ) 976,72грн. (дев"ятсот сімдесят шість грн. 72коп.) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.11.2015р.

Суддя ОСОБА_2