ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Справа № 904/8028/14

Головуючого - Ткаченко Н.Г.

Суддів - Коваленка В.М.

Куровського С.В.

За участю представників: : ПАТ "Дизельний завод" - Іванова В.П., Волохова О.С.; ТОВ "ГРУПА ІНТЕР КАР ГРУП" - Зелінської І.О.; ТОВ "Прем'єр Лізинг" -Діхтяренко О.М.; ТОВ "Стандарт чистоти", ТОВ "АрмаПром" - Холошина А.О.; ТОВ "ТРАНСІНВЕСТ ХОЛДИНГ" - Білодід Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ТОВ "Промислова інвестиційна група транспортного машинобудування ІНТЕР КАР ГРУП"

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2015 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 щодо задоволення заяви розпорядника майна Гусака Ю.М. № 19-04/15/4 від 19.04.2015 про визнання недійсним договору поставки № 13д-08/14 від 24.03.2014 по справі № 904/8028/14 за заявою ТОВ "ТРАНСІНВЕСТ ХОЛДИНГ" до ПАТ "Дизельний завод" про визнання банкрутом, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2014р. порушено провадження у справі № 904/8028/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Дизельний завод", введено процедуру розпорядження майном строком на 115 днів, до 13.03.2015р., розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Гусака Юрія Миколайовича, про що публіковано оголошення на офіційному Веб-сайті Вищого господарського суду України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 року по справі № 904/8028/14 визнано недійсним договір № 13д-08/14 від 24.03.2014р., укладеного між ТОВ "Промислова інвестиційна група транспортного машинобудування ІНТЕР КАР ГРУП" та ПАТ "Дизельний завод". Зобов'язано ТОВ "Промислова інвестиційна група транспортного машинобудування ІНТЕР КАР ГРУП" повернути за актом приймання - передачі боржнику майно передане за видатковою накладною № 418 від 10.11.2014р. до договору №13д-08/14 від 24.03.2014р.: - лист Б-ПН-О-4 ГОСТ 19903-74/345-09Г2С ГОСТ 19281-89 у кількості 6 930 кг.;- лист Б-ПН-О-5 ГОСТ 19903-74/Ст3пс3 ГОСТ 14637-89 у кількості 1 730 кг., а у разі не можливості повернути майно в натурі, відшкодувати його вартість у сумі 70 118,40 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2015 року ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ "Промислова інвестиційна група транспортного машинобудування ІНТЕР КАР ГРУП" просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2015 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 щодо визнання недійсним договору № 13д-08/14 від 24.03.2014 по справі № 904/8028/14 посилаючись на те, що вони постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви розпорядника майна Гусака Ю.М. № 19-04/15/4 від 19.04.2015 про визнання недійсним договору № 13д-08/14 від 24.03.2014 відмовити.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 27.10.2015 розгляд справи відкладено на 10.11.2015 на 14:45.

В судове засідання 10.11.2015 від ПАТ "Дизельний завод" надійшла заява від 29.10.2015 про відкликання заяви від 16.10.2015 про відвід колегії суддів: головуючого -Ткаченко Н.Г., судді - Катеринчук Л.Й., Куровського С.В.

Клопотання арбітражного керуючого Гусака Юрія Миколайовича про відкладення розгляду справи 904/8028/14 судовою колегією залишене без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "Промислова інвестиційна група транспортного машинобудування ІНТЕР КАР ГРУП" (покупець) та ПАТ"Дизельний завод" (постачальник) уклали договір № 13д-08/14 від 24.03.2014, за умовами якого постачальник (боржник) зобов'язався поставити покупцю товар визначений в специфікації до договору, а продавець прийняти цей товар та оплатити його вартість.

Пунктом 3.1. договору сторони передбачили, що покупець сплачує продукцію за договірною ціною, яка на момент підписання договору зазначена в специфікації. В разі додаткових поставок по цьому договору ціни на продукцію зазначаються в наступних специфікаціях, які після підписання представниками сторін та скріплені печатками складають невід'ємну частину цього договору.

Так, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, визнавши спірний договір поставки № 13д-08/14 від 24.03.2014 недійсним виходив з того, що боржник безоплатно відчужив майно, визначене у специфікації № 4 від 10.11.2014р. до договору на загальну суму 70 118, 40 грн., оскільки ТОВ "Промислова інвестиційна група транспортного машинобудування ІНТЕР КАР ГРУП", в порушення умов договору, обов'язок оплатити поставлений товар не виконав , а боржник не вчинив дій щодо отримання коштів та фактично прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони і внаслідок одностороннього виконання ПАТ"Дизельний завод" зобов'язання за спірним договором , це призвело до неплатоспроможності боржника, або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю, або частково стало неможливим. Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про неправомірність заліку зустрічних однорідних вимог за угодою від 14.11.2014р., укладеною між кредитором - ТОВ "Промислова інвестиційна група транспортного машинобудування ІНТЕР КАР ГРУП" та ПАТ"Дизельний завод" у зв'язку з наявною у боржника перед кредитором заборгованості на вересень 2014 р., оскільки зазначене не відповідає положенням ч.8 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" згідно якої залік зустрічних однорідних вимог можливо провести лише у випадку згоди інших кредиторів.

Але з такими висновками суду першої та апеляційної інстанцій повністю погодитись не можна.

Згідно ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх

повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

У разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов'язання боржником у натурі після припинення провадження у справі про банкрутство.

Господарський суд першої інстанції приймаючи рішення про визнання договору № 13д-08/14 від 24.03.2014 недійсним і зобов'язуючи кредитора повернути боржнику переданий товар за специфікацію № 4 від 10.11.2014р. до договору, - лист Б-ПН-О-4 ГОСТ 19903-74/345-09Г2С ГОСТ 19281-89 у кількості 6 930 кг.;- лист Б-ПН-О-5 ГОСТ 19903-74/Ст3пс3 ГОСТ 14637-89 у кількості 1 730 кг., а у разі не можливості його вартість у сумі 70 118,40 грн., залишив без уваги укладені специфікації №№ 1,2,3 до спірного договору та не дослідив яке майно, його вартість за цими специфікаціями передавалось, чи не передавалось взагалі.

Крім того, з урахуванням всіх специфікацій до спірного договору, судом першої інстанції не було належним чином перевірено чи відповідав спірний договір вимогам закону, в якій мірі, чи взагалі взяті ПАТ"Дизельний завод" на себе зобов'язання за договором № 13д-08/14 від 24.03.2014 були безоплатними та слали результатом неплатоспроможності або неможливості виконання боржником грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково, враховуючи вимоги Цивільного кодексу України та Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" .

Відтак, висновки суду щодо наявності законних підстав для визнання договору № 13д-08/14 від 24.03.2014 недійсним є передчасними.

Відповідно до ст.99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Статтею 101 ГПК України визначено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Залишаючи ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 без змін, господарський суд апеляційної інстанції, в порушення вимог ст.ст.101-105 ГПК України, на зазначені вище обставини і порушення вимог закону уваги не звернув, та не дав їм ніякої оцінки.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2015 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 щодо задоволення заяви розпорядника майна Гусака Ю.М. № 19-04/15/4 від 19.04.2015 про визнання недійсним договору поставки № 13д-08/14 від 24.03.2014 не можна визнати як такі, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону і вони підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції на стадію підготовчого засідання.

При новому розгляді справи суду слід врахувати вище викладене, більш повно та всебічно перевірити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ТОВ "Промислова інвестиційна група транспортного машинобудування ІНТЕР КАР ГРУП" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2015 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 щодо задоволення заяви розпорядника майна Гусака Ю.М. № 19-04/15/4 від 19.04.2015 про визнання недійсним договору поставки № 13д-08/14 від 24.03.2014по справі № 904/8028/14 скасувати.

Справу № 904/8028/14 в цій частині направити на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий - Ткаченко Н.Г.

Судді - Коваленко В.М.

Куровський С.В.