донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.11.2015 р. справа №908/3308/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача: ОСОБА_5, довіреність
від відповідача:ОСОБА_6, довіреність; ОСОБА_7, наказ.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від21.07.2015р.
по справі№908/3308/15 (суддя О.І. Немченко)
за позовом:Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ
до відповідача:Приватного акціонерного товариства «Василівкатепломережа» м. Василівка Запорізька область
простягнення 35 732,44грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Василівкатепломережа» м. Василівка Запорізька область про стягнення пені за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 27 337грн.29коп.; три проценти річних в сумі 5 818грн.00коп.; інфляційні втрати в сумі 2 577грн.16коп., всього 35 732 грн. 44 коп.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.07.2015р. у справі №908/3308/15 (суддя О.І. Немченко) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Василівкатепломережа» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 2 124грн.28коп. пені, 891грн.78коп. 3% річних, 256грн.67коп. інфляційних втрат та 275грн.95коп. судового збору. В іншій частині вимог відмовлено.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 21.07.2015р. по справі №908/3308/15 скасувати в частині стягнення 25 213,01грн. пені, 4 926,22 грн. 3% річних та 2 301,21грн. інфляційних витрат. В іншій частині рішення залишити без змін.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає неповне зясування обставин справи та визнання встановленими недоведених обставин, що мають значення для справи. Вважає, що затримка в оформленні актів приймання-передачі газу не може бути підставою для звільнення від відповідальності, оскільки п. 6.1 Договору не повязує обовязок оплатити отриманий газ з їх підписанням. На думку скаржника, наявність актів є обовязковою лише для проведення остаточного розрахунку, який включає можливі розбіжності та коригування.

Вважає, що під час розгляду справи не було належним чином враховано інтереси позивача при зменшенні розміру заявленої до стягнення пені.

Апелянт також посилається на те, що господарським судом взагалі не було зясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобовязання, а також не було оцінено розмір таких збитків. Вважає, що ненадання позивачем доказів отримання збитків в результаті заборгованості відповідача не означає відсутності або наявності таких збитків.

Представник позивача у судове засідання прибув, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача у судове засідання прибули, підтримали доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Приватним акціонерним товариством «Василівкатепломережа» (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу №13/2293-ТЕ-13 (надалі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, Продавець зобовязує передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Розділом другим встановлена щомісячна кількість (обсяг) газу.

Відповідно до п.3.3. Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Згідно з п. 3.4 договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місцем поставки газу.

Згідно з п.11.1. Договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Оцінивши зміст спірного договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останній за правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та глав 19, 20 Господарського кодексу України.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зазначена норма Цивільного кодексу України кореспондується з положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

На підставі вищевикладеного, сторонами були підписані наступні акти прийому-передачі природного газу: 30.04.2013р. за отриманий природний газ у січні 2013 року на суму 437 585грн.70коп.; 28.02.2013р. за отриманий природний газ у лютому 2013 року на суму 328 116грн.94коп.; 31.03.2013р. за отриманий природний газ у березні 2013 року на суму 324 218грн.14коп.; 30.04.2015р. за отриманий природний газ у квітні 2013 року на суму 90 163грн.29коп.; 31.10.2013р. за отриманий природний газ у жовтні 2013 року на суму 152 672грн.35коп.; 30.11.2013р. за отриманий природний газ у листопаді 2013 року на суму 256 625грн.46коп.; від 31.12.2013р., за отриманий природний газ у грудні 2013 року на суму 467 398грн.80коп.

Крім того, враховуючи зупинення з 30.12.2012 р. дії «ОСОБА_7 визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 15.07.2010р. №288», на яку є посилання у первісно оформлених актах, та за якою здійснювалися розрахунки обсягів та вартості газу, 21.10.2013р. сторонами, за ініціативою позивача, за період січень-квітень 2013 року, були складені інші акти.

За отриманий природний газ у січні 2013 року підписаний акт на суму 486 531грн.46коп.; за отриманий природний газ у лютому 2013 року - на суму 364 415грн.82коп.; за отриманий природний газ у березні 2013 року - на суму 360 266грн.96коп.; за отриманий природний газ у квітні 2013 року - на суму 100 390грн.76коп.

Як визначено вище остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місцем поставки газу.

Оскільки, відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого позивачем газу належним чином не виконав, за поставлений газ вчасно не розраховувався, позивачем нараховано пеню за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 27 337,29грн., 3% річних в сумі 5 818,00грн. та інфляційні втрати в сумі 2 577,16грн.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки договором не передбачено умов щодо перепідписання актів прийому-передачі та анулювання попередньо складених, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що анульованими, попередньо складені акти, можуть вважатись таким не раніше дати підписання нових актів, а саме з 21.10.2013р., отже відповідач в період з січня по квітень 2013р. не може вважатися таким, що прострочив виконання зобов'язання по оплаті за отриманий природний газ по переоформленим актам приймання-передачі природного газу від 21.10.2013р., тобто по актам, складених набагато пізніше.

Колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на те, що акт приймання-передачі є підставою для розрахунку, оскільки п. 6.1 Договору не повязує обовязок оплатити отриманий газ з їх підписанням є безпідставним.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.п. 3.3. Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється атом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця. Згідно з п. 3.4 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з аналізу п.п. 3.3., 3.4. Договору вбачається, що обовязковою умовою для проведення остаточного розрахунку, який вимагає можливі розбіжності та коригування, є саме акт приймання-передачі газу. У спірних відносинах сторони не тільки визначили інший обсяг природного газу, отриманого відповідачем, шляхом підписання нових актів, а до того ж анулювали попередньо складені акти що, в свою чергу свідчить, не свідчить про затримку в оформленні актів, як на тому наполягає позивач.

У звязку з вищевикладеним та здійснивши повний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів погоджується з висновком суду щодо задоволення даної вимоги частково та стягнення з відповідача 891,78грн. 3% річних нарахованих на заборгованість за жовтень, листопад грудень 2013 року за період з 22.10.2013р. по 16.02.2014р. та 256,67грн. інфляційних втрат за лютий 2014р.

Крім того, позивач просить стягнути пеню у розмірі 27 337,29грн. за період з 14.02.2013р. по 21.02.2014р.

Згідно п.1, п.3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п. 6.2.2. Договору у разі порушення відповідачем строків оплати, передбачених умовами договору, із відповідача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, перевіривши арифметичний розрахунок суми пені, приймаючи до уваги вищевикладені обставини щодо виникнення спірного боргу, умови договору, суму простроченого боргу, що існував протягом розрахункового періоду, дати початку нарахування (у т.ч. беручи до уваги дату переоформлених актів та положення ст. 530 ЦК України) та зазначену позивачем дату закінчення нарахування суми пені, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо правомірності нарахування пені в розмірі 4 248 грн. 56 коп.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 50%, яке обґрунтовано повним виконанням зобовязання відповідачем, відсутністю збитків у позивача, збитковістю підприємства відповідача, що підтверджується бухгалтерською довідкою, розстроченням заборгованості споживачам теплової енергії, відсутністю джерел покриття штрафних та фінансових санкцій, а також обєктивністю причин прострочення виконання зобовязання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Керуючись ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України, п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. № 18 та враховуючи специфіку діяльності підприємства відповідача, та його фінансовий стан, ступінь його вини у несвоєчасному виконанні зобовязань, незначне порушення строків оплати, суд дійшов до висновку про задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені на 50%, і стягнення з останнього на користь позивача 2 124 грн. 28 коп. пені.

Згідно з ч.1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зменшення розміру пені на 50% до суми в розмірі 2 124,28грн.

Враховуючи вищевикладене та здійснивши повний перегляд справи, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно зясовано фактичні обставини справи, тому рішення господарського суду Запорізької області від 21.07.2015р. у справі №908/3308/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 21.07.2015р. у справі №908/3308/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 21.07.2015р. у справі №908/3308/15 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Т.М.Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЗО.