РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015Справа №910/26064/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "А-Вікт"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський промисловий альянс"

про стягнення 86 947,20 грн.

Представники:

від позивача:Косаківський С.Ю. - директор, відповідно до протоколу загальних зборів від 17.10.05 р.;

від відповідача: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "А-Вікт" до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський промисловий альянс" про стягнення 86 947,20 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 5 березня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "А-Вікт" та товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський промисловий альянс" укладено договір поставки № 5, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти й оплатити.

На виконання вимог договору позивач здійснив оплату на підставі виставлених рахунків в розмірі 558 800, 00 грн.

Проте відповідач не виконав умови договору поставки № 5 від 05.03.2014 року в повному обсязі, а лише здійснив поставку товару на суму 486 800,00 грн., тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.10.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.10.2015 року розгляд справи відкладено на 10.11.2015 року, у зв'язку із неявкою представників сторін у судове засідання.

В судове засідання 10.11.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 05.10.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 05.10.2015 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

5 березня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "А-Вікт" та товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський промисловий альянс" укладено договір поставки № 5, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти й оплатити.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1.2. договору, під товаром у цьому договорі розуміється - рельса Р65.

Згідно з п. 2.2. договору, орієнтовна загальна вартість товару за цим договором становить 450 000,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Постачання товару здійснюються на умовах EXW Франко-завод. Строки поставки погоджуються сторонами додатково (п. 3.1., 3.2.).

Пунктом 3.3. договору встановлено, що поставка товару здійснюється при умові проведеного повного розрахунку за договором.

Відповідно до п. 4.1. договору, оплата за цим договором провадиться в наступні терміни: у формі 100% оплати протягом 5 днів з дня набрання чинності договором.

Згідно з п.4.2. договору, усі розрахунки, передбачені цим договором, здійснюються з використанням національної валюти України - гривні, в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника.

На виконання вимог договору позивач здійснив оплату в розмірі 558 800,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 115 від 06.03.2014 року на суму 87 000,00 грн., платіжним дорученням № 119 від 13.03.2014 року на суму 75000,00 грн., платіжним дорученням № 123 від 14.03.2015 року на суму 137600,00 грн., платіжним дорученням № 140 від 19.03.2014 року на суму 115 200,00 грн., платіжним дорученням № 28 від 05.05.2014 року на суму 72000, 00 грн., платіжним дорученням № 17 від 24.04.2014 року на суму 72000, 00 грн.

Проте, товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський промисловий альянс" здійснено часткову поставку товару, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000055 від 06.03.2014 року (рельса Р65 в кількості 27,619 т) на суму 87000,00 грн., видатковою накладною № РН-0000045 від 13.03.2014 року (рельса Р65 в кількості 21,660 т) на суму 68229,00 грн., видатковою накладною № РН-0000056 від 13.03.2014 року (рельса Р65 в кількості 2,149 т) на суму 6771,00 грн., видатковою накладною № РН-0000057 від 14.03.2014 року (рельса Р65 в кількості 43,000 т) на суму 137600,00 грн., видатковою накладною № РН-0000058 від 19.03.2014 року (рельса Р65 в кількості 36,000 т) на суму115 200,00 грн. та видатковою накладною № РН-0000087 від 30.04.2014 року (рельса Р65 в кількості 20,000 т) на суму 72 000,00 грн., таким чином, на загальну суму 486 000,00 грн.

Кошти в сумі 72 000, грн. не повернув.

Відповідно до ч. 1., 2 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до норм частин 1, 2 статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, позивач здійснив оплату в розмірі 558 800 грн., що підтверджується, платіжними дорученнями, а відповідач поставив товар на суму 486 800, 00 грн., в іншій частині в розмірі 72 000,00 грн. відповідач своїх зобов'язань за договором поставки № 5 від 05.03.2014 року не виконав, узгоджений між сторонами товар у встановлені строки не поставив та не повернув сплаченої грошової суми.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Позовні вимоги про повернення попередньої оплати в розмірі 72 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача штраф за користування чужими коштами в розмірі 14 947,20 грн. на підставі ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 231 ГК України передбачає, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до абз. 5 п.п. 2.1 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» передбачене частиною шостою статті 231 ГК України формування відповідальності за порушення грошових зобов'язань застосовується, якщо інше не узгоджено сторонами в договорі або не передбачено законом.

Названа норма визначає штрафні санкції, які виникають через порушення грошового зобов'язання, проте даний спір виник за невиконання відповідача умов договору поставки, а саме за не поставку оплачено товару.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 14 947,20 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, при частковому задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються:

на позивача в сумі 224, 22 грн., на відповідача - 1 080,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32-34, ст. 44, ч. 5 ст. 49, 75, ст. ст.82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський промисловий альянс" (04119, м. Київ, вул. Якіра, 10-А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "А-Вікт" (13300, Житомирська обл., м. Бердичів, вул.. Низгірецька, 157, ) суму основного боргу в розмірі 72 000 (сімдесят дві тисячі) грн. 00 коп., 1 080 (одна тисяча вісімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 16.11.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий