ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 рокуСправа № 912/3365/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Змеула О.А. розглянув у судовому засіданні справу

за позовом заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Кіровограда

до Кіровоградської міської ради,

про визнання частково незаконним рішення,

з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного підприємства "Кіровоградський ремонтний завод";

з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізичної особи - підприємця Іванченка Володимира Миколайовича,

присутні представники учасників процесу:

від прокуратури - Гриник А.О., прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону;

від позивача 1 - Вологжаніна О.Д. , довіреність № 220/331/д від 18.05.15;

від позивача 2 - Ярова С.Л., довіреність № 1504 від 24.09.15.

Заступник військового прокурора Кіровоградського гарнізону звернувся до господарського суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Кіровограда про визнання незаконними та скасування пунктів 8, 9, 10 рішення Кіровоградської міської ради № 3057 від 16.02.2010 "Про передачу фізичній особі - підприємцю Іванченку Володимиру Миколайовичу в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 ", повністю.

Ухвалою господарського суду від 02.09.2015 позовну заяву прийнято та порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.10.2015 о 14:20 год., залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, від учасників процесу витребувано зазначені в ухвалі матеріали.

Судове засідання призначене на 08.10.2015 у справі не відбулося внаслідок того, що за наказом голови господарського суду Кіровоградської області № 23 від 18.09.2015, суддя господарського суду Змеул О.А. направлений до Дніпропетровського регіонального відділення Національної школи суддів України (м. Дніпропетровськ) строком на 12 календарних днів з 28.09.2015 по 09.10.2015 включно, а тому не міг здійснювати правосуддя в зазначений період.

Ухвалою господарського суду від 13.10.2015 розгляд справи призначено на 02.11.2015 о 12:00 год., залучено до участі в справі фізичну особу - підприємця Іванченка Володимира Миколайовича в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, копії ухвали надіслано учасникам процесу.

Ухвалою господарського суду від 02.11.2015 продовжено строк розгляду спору на п`ятнадцять днів; відкладено розгляд справи на 13.11.2015 о 14:10 год.; залучено до участі в справі Державне підприємство "Кіровоградський ремонтний завод" (25005, м. Кіровоград, вул. Добровольського, буд. 2) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Позивачі Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ міста Кіровограда та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство "Кіровоградський ремонтний завод" позовні вимоги заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону підтримали в повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, просить застосувати строк позовної давності до вимог заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону та відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що перебіг позовної давності розпочався з дати прийняття спірного рішення, а саме з 16.02.2010, відповідно кінцевим строком подання позовної заяви є 16.02.2013.

Крім того, представник позивача просить розглянути справу без його участі.

Примірники ухвал господарського суду від 02.09.2015, від 13.10.2015, від 02.11.2015 направлені на адресу третьої особи фізичної особи - підприємця Іванченка Володимира Миколайовича, зазначену у позовній заяві та підтверджену Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зробленого за електронним запитом господарського суду від 02.11.2015 за № 21375628: 25006, м. Кіровоград, вул. Дзержинського, 19, кв. 27, що засвідчено реєстром рекомендованих відправлень та списком згрупованих відправлень від 03.11.2015, повернуто органом зв`язку з відміткою за закінченням терміну зберігання.

За змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, господарський суд вжив усіх заходів для повідомлення третьої особи про час і місце проведення судового засідання, направляючи вказані ухвали суду за адресою його місцезнаходження, вважається, що третя особа повідомлена про час і місце розгляду справи судом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, заслухавши присутніх учасників судового процесу, господарський суд встановив нижченаведені обставини справи.

Відповідно до рішення Кіровоградської міської ради від 10.06.1998 №22 військовій частині А-2201, яку у 2003 року на підставі наказу Міністерства оборони України №16 від 08.05.2003 року перейменовано у державне підприємство "Кіровоградський центральний ремонтний завод Міністерства оборони України", правонаступником якого є ДП "КРЗ" згідно статуту, 20.11.1998 року видано державний акт на право постійного користування землею № І-КР № 000614. Відповідно до цього акта Кіровоградською міською радою надано у постійне користування Військовій частині А-2201 земельну ділянку загальною площею 18,73377 га для розміщення центрального ремонтного заводу у місті Кіровограді по вул. Добровольського, 2.

Згідно зі ст.ст. 77, 78, 84 ЗК України, ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України", ст.ст. 1, 2 Закону України "Про використання земель оборони", вищевказані землі відносяться за формою власності - до державної власності, за цільовим призначенням - до земель оборони та перебувають на відповідному обліку в органах квартирно-експлуатаційної служби ЗС України.

За результатами розгляду клопотання та проекту землеустрою фізичної особи-підприємця Іванченко Володимира Миколайовича про надання земельної ділянки в оренду, Кіровоградською міською радою прийнято рішення від 16.02.2010 №3057 (далі - Рішення), яким визначено: затвердити фізичній особі-підприємцю Іванченку Володимиру Миколайовичу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду строком на 5 років під розміщення комплексу будівель виробничої бази загальною площею 2964,41 кв. м та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов`язаних із вилученням земельної ділянки; припинити військовій частині А-2201 право постійного користування шляхом вилучення частини земельної ділянки (державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 20.11.98 № 1074 серія І-КР № 000614) площею 2964,41 кв. м по вул. Добровольського, 2, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 10 червня 1998 року №22 для розміщення центрального ремонтного заводу; передати фізичній особі-підприємцю Іванченку Володимиру Миколайовичу в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1 строком на 5 років загальною площею 2964,41 кв. м (в тому числі по угіддях: 2964,41 кв. м - землі промисловості) під розміщення комплексу будівель виробничої бази за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Наведеним рішенням земельна ділянка площею 2964,41 кв. м. виведена з державної власності і виключена зі складу земель оборони та передана в оренду на 5 років фізичні особі-підприємцю.

Частиною 1 статті 116 ЗК України закріплено правову норму, відповідно до якої підставою набуття права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, за умови, що такі рішення прийняті у межах їх повноважень та відповідно до закону.

Частиною 5 ст. 116 ЗК України (у редакції, що діяла на той час) містила імперативну норму про те, що надання у користування земельної ділянки, яка перебуває в користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На момент прийняття оскаржуваного рішення земельна ділянка належала до земель оборони, а право на неї посвідчувалося державним актом 1998 року.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою перераховані у ст. 141 ЗК України, серед яких - добровільна відмова від права постійного користування земельною ділянкою.

Проте, під час прийняття рішення Кіровоградською міською радою не враховано правові норми ст.ст. 116, 142 ЗК України та п. 44 Положення, відповідно до яких існує певний, передбачений законодавством порядок припинення права постійного користування землями оборони у зв`язку з добровільною відмовою від них землекористувача, а саме:

- добровільна відмова землекористувача, адресована власнику земельної ділянки;

- прийняття рішення власником земельної ділянки про припинення права постійного користування.

Отже, саме з моментом прийняття рішення власником земельної ділянки законодавець пов`язує момент припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Встановлено, що Міністр оборони України відповідну згоду на припинення права користування спірною земельною ділянкою, її вилучення не надавав, жодної заяви про добровільну відмову від належного Міністерству оборони України права на вказану земельну ділянку власнику не адресував.

Підставою для звернення із позовною заявою стало те, що Кіровоградською міською радою вищевикладені обставини було залишено поза увагою та всупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч.ч. 1, 5 ст. 116, ст.ст. 141, ч. З ст. 142 ЗК України, п.п. 44, 45 Положення прийнято оскаржуване рішення, чим порушено порядок вилучення та передачі земель оборони іншому землекористувачу.

Підстави припинення права власності на земельну ділянку перераховані у ст. 140 ЗК України, серед яких добровільна відмова власника від права на земельну ділянку.

Однак під час прийняття рішення від 16.02.2010 №3057 Кіровоградською міською радою на порушення ст.ст. 84, 90, 140 ЗК України не враховано, що власником земель оборони (яким є держава в особі Кабінету Міністрів України).

Оскільки землі оборони за законом належать до державної власності, то пункти 8, 9, 10 рішення щодо надання земельної ділянки державної форми власності в оренду фізичній особі-підприємцю Іванченку Володимиру Миколайовичу суперечить положенням ст.ст. 20, 21, 78 ЗК України, ст. 4 Закону України "Про оренду землі", відповідно до яких земельною ділянкою вправі будь-яким чином розпоряджатися (у тому числі надавати в оренду) уповноважений орган (власник) після зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони". З огляду на те, що порядок припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 2964,41 кв. м. дотримано не було, рада не була уповноважена приймати рішення про зміну цільового використання спірної земельної ділянки. Відповідно до ст. 21 ЗК України порушення порядку зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки юридичним особам та визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Так, статтею 190 ЦК України майном є окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, у тому числі право постійного користування земельними ділянками, яке має вартісне вираження.

Водночас, згідно зі ст. 317 ЦК України та ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відтак, розпоряджатися майном вправі лише особа, що володіє ним на правовому титулі права власності.

Втім, як встановлено ст.ст. 136, 137 ГК України, який набрав чинності 01.01.2004, тобто після прийняття ЗК України, розпорядження майновими правами на об`єкти державної власності, в тому числі шляхом надання згоди на припинення права користування земельними ділянками, які закріплюються за відповідними державними підприємствами, установами, організаціями, обмежене правомочностями правових титулів повного господарського відання або оперативного управління, що є особливістю правового регулювання у сфері державного сектору економіки.

Тому, підставою припинення права постійного користування земельними ділянками державної власності, закріпленими за державними юридичними особами, відповідно до ст. 142 ЗК України є згода саме органу управління такої юридичної особи на вилучення земельних ділянок.

Так, відповідно до положень вищезазначених статей ГК України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 75 ГК України державне комерційне підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно (до якого відноситься, зокрема, і право користування землею) іншим юридичним особам чи громадянам.

Вищевикладені положення законодавства знаходять своє відображення в Статуті ДП МОУ "КРЗ" 2003 року (який діяв на час відчуження вказаної земельної ділянки), відповідно до якого підприємство засноване на державній власності, підпорядковується Міністерству оборони України та здійснює діяльність з метою отримання прибутку; п.п. 4.2. - 4.6. - підприємство здійснює володіння та користування землею (а не розпорядження) відповідно до мети своєї діяльності; відчуження засобів виробництва, що є державною власністю і

закріплені за ним, здійснюється за погодженням з Органом управління майном.

Отже, ДП "КРЗ", за яким земельна ділянка площею 2964,41 кв. м. закріплювалась на праві повного господарського відання, не мало право надавати згоду на припинення права користування, вилучення у нього наведеної земельної ділянки, а також погодження щодо відведення зазначеної земельної ділянки в оренду фізичній особі-підприємцю Іванченку Володимиру Миколайовичу, оскільки це входило до виключної компетенції уповноваженого центрального органу виконавчої влади, до сфери управління якого входила відповідна юридична особа - Міністерства оборони України.

З огляду на наведене, рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 № 3057 щодо припинення права постійного користування шляхом вилучення у колишньої військової частини НОМЕР_1 , нині ДП "Кіровоградський ремонтний завод" частини земельної ділянки площею 2964,41 кв. м. по вул. Добровольського, 2, затвердження проекту відведення вказаної земельної ділянки площею 2964,41 кв. м. та надання її в оренду фізичній особі- підприємцю Іванченку Володимиру Миколайовичу є таким, що не відповідає закону (п.п. 8, 9, 10 рішення).

Рада при прийнятті оскаржуваного рішення виступає як суб`єкт цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, як і інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у її власності, Рада відповідно до статті 5 Земельного Кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб`єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею. У даному випадку відсутня підпорядкованість одних учасників земельних правовідносин іншим, яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій. Така правова позиція підтверджується постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних правовідносин".

Відповідно до ст. 317 ЦК України право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить власнику цього майна. Статтею 319 цього Кодексу визначено, що лише власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а ст. 321 ЦК України визначено непорушність права власності. Крім того, відповідно до ст. 386 ЦК України власник має право на захист права власності.

Згідно п. 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спору, що виникають із земельних відносин" право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у ст. 141 ЗК України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

За правилами ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси; суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З огляду на те, що пункти 8, 9, 10 рішення чотирнадцятої сесії Кіровоградської міської ради п`ятого скликання № 3057 від 16 лютого 2010 року "Про передачу в оренду земельних ділянок по вул. Добровольського, 2" прийнято з порушенням норм земельного законодавства, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Водночас, з урахуванням положень ст.ст. 5, 12, 84 ГПК України, якими передбачено визнання недійсним акта державного чи іншого органу, господарський суд дійшов до висновку про те, що оспорені пункти рішення міської ради слід визнати недійсними, що узгоджується з положеннями ГПК України.

Клопотання відповідача про застосування позовної давності господарським судом відхиляється з наступних підстав.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з п.4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 року № 10 початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався саме позивач, а не прокурор.

Під час звірки обліку площі земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України по КЕВ м. Кіровоград станом на 01 травня 2013 року з ГУ Держземагенства у Кіровоградській області, позивачам - Міністерству оборони України та КЕВ м. Кіровоград стало відомо про розбіжність в обліку площі земельних ділянок за адресою: м. Кіровоград, вул. Добровольського, 2 загальною площею 4, 1885 га, до складу якої входить земельна ділянка площею 2964,41 кв.м, яка передана рішенням Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 № 3057 у оренду ФОП Іванченку Володимиру Миколайовичу.

Станом на 01.05.2013 позивачам стало відомо про те, що наведеним рішенням земельна ділянка площею 2964,41 кв.м виведена з державної власності і виключена зі складу земель оборони та передана в оренду юридичній особі, тому строк оскарження спірних рішень ради не пропущено.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218,00 грн покладаються на відповідача.

В судовому засіданні господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись статтями 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними пункти 8, 9, 10 рішення чотирнадцятої сесії Кіровоградської міської ради п`ятого скликання № 3057 від 16 лютого 2010 року "Про передачу в оренду земельних ділянок по вул. Добровольського, 2".

Стягнути з Кіровоградської міської ради (25022, м. Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 41, ідентифікаційний код 26241020) у доход Державного бюджету, отримувач коштів УДК у м. Кіровограді, на рахунок 3002 у ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО 823016, ідентифікаційний код 38037409, судовий збір у сумі 1218 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повне рішення складено 18.11.2015

Суддя О.А. Змеул