РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"17" листопада 2015 р. Справа № 902/1607/13

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючий суддя Грязнов В.В.
суддя Мельник О.В. ,

суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.

за участю представників:

позивача 1- Спілка В.І. (довіреність №220/346/д від 18.05.2015р.);

позивача 2- Черепащук Р.В. (довіреність №22 від 05.09.2014р.);

третьої особи Позивача- не з`явився;
відповідача- Лірник І.І. (довіреність №32 від 05.01.2015р.);

третьої особи Відповідача- Лірник І.І. (довіреність №47 від 12.01.2015р.)$

прокурора- Поліщук М.А. (посвідчення №033242 від 06.05.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Вінницької міської ради на рішення господарського суду Вінницької області від 25.09.2015р. у справі №902/1607/13

за позовом Військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України в

інтересах держави, в особі -

1. Міністерства оборони України м.Київ
2. Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці м.Вінниця
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору па стороні Позивача

Військова частина НОМЕР_1 с.Гавришівка Вінницького району Вінницької області
до Вінницької міської ради м.Вінниця
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача

Департамент капітального будівництва Вінницької міської ради м.Вінниця
про визнання недійсним п.2 рішення Вінницької міської ради №1264 від 26.04.2013р.,-

Представникам сторін роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

У листопаді 2013 року заступник Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (надалі в тексті Прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства оборони Ук-раїни (надалі в тексті МО України) та Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці (надалі в те-ксті КЕВ м.Вінниці) звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до Вінниць-кої міської ради (надалі в тексті Міська рада) про визнання недійсним п.2 рішення Вінницької мі-ської ради №1264 від 26.04.2013р.(т.1, арк.справи 2-7).

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 29.11.2013р. порушено провадження у справі №902/1607/13, прийнято позовну заяву Прокурора до розгляду та залучено до участі у спра-ві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору па стороні Позивача Військову частину НОМЕР_1 (надалі в тексті в/ч НОМЕР_1 ), а в якості третьої особи, яка не заявляє само-стійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача Департамент капітального будівництва Вінницької міської ради.(надалі в тексті Департамент).(т.1, арк.справи 1).

За наслідками розгляду справи №902/1607/13, господарський суд Вінницької області (суддя Кожухар М.С., суддя Банасько О.О., суддя Грабик В.В.) рішенням від 25.09.2015р. задоволив позов Прокурора та визнав недійсним п.2 рішення Вінницької міської ради №1264 від 26.04.2013р., яким передано у постійне користування Департаменту земельної ділянки по провулку К.Маркса пло-щею 0,6543 га для будівництва і обслуговування багатоквартирного будинку за рахунок земель те-риторіальної громади міста.(т.3, арк.справи 213-219).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка нале-жить державі та перебуває в розпорядженні Міністерства оборони України. Жодних дозволів на пе-редачу земельної ділянки не надавалося, а тому Рада неправомірно прийняла рішення щодо переда-чі цієї земельної ділянки Департаменту, оскільки не мала права розпоряджатися нею.(т.3, арк.спра-ви 218-219).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Міська рада подала скаргу до Рівненського апе-ляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 25.09.2015р. у даній справі та прийняти нове, яким відмовити в позові.(т.4, арк.справи 4-8).

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийняте із порушенням норм матеріального пра-ва при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до невірних висновків, оскільки суд помилково не врахував, що Військове містечко №2, якому видано державний акт від 1977 року пе-рестало існувати. На думку Міської ради ні Міністерство, ні Військова частина не є право наступ-никами Військового містечка №2. Зауважує, що Міністерство вже зверталося до ради щодо переда-чі йому із земель територіальної громади інших земельних ділянок, які входять до земель, визна-чених актом 1977 року, тому і вказана земельна ділянка не перебуває в користуванні Міністерства. Вважає, що суд безпідставно не врахував відсутності у загальної земельної ділянки кадастрового номеру, що перешкоджає віднесенню її до об`єктів нерухомості.(т.4, арк.справи 6-7).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду у даній справі від 30.10.2015р. апе-ляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження, справу призначено до слухання на 17.11. 2015р. в складі колегії суддів: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Сініци-на Л.М.(т.4, арк.справи 2).

Розпорядженням голови суду від 24.11.2015р. у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю суд-ді Сініциної Л.М. та відповідно до затверджених колегій внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Розізнана І.В.(т.4, арк.справи 24).

У день судового засідання 17.11.2015р. через канцелярію суду КЕВ м.Вінниці подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої ін стан-ції без змін. Крім того, в судовому засіданні Міністерство подало заперечення на апеляційну ска-ргу, в яких також просить суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.(т.4, арк.справи 25-29, 33-36).

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 17.11.2015р. представник Міської ради підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав свої пояснення. Представники МО України, КЕВ м.Вінниці та прокурор заперечили проти доводів та вимог апеляційної скарги та надали пояснення в обґрунтування своєї правової позиції.

Третя особа на стороні Позивача не забезпечила явку свого представника в судове засідан-ня 17.11.2015р., хоч про час та місце розгляду була повідомлена у встановленому порядку, проте, така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.(т.4, арк.справи 2).

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, на-явні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріаль-ного та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, звуженим виконавчим комітетом Вінницької обласної ра-ди депутатів трудящих прийнято рішення від 28.12.1948р. №116-024 «Про уточнення меж землеко-ристування Міністерства збройних сил у м.Вінниця», відповідно до якого по Воєнному містечку 2 встановлено землекористування в межах, починаючи з точки в 40 метрах від стіни огороджуючої Нафтобазу на північний схід уздовж східного боку смуги відчуження залізничної гілки в 40 м від стіни Нафтобази до ґрунтової дороги на 2-й військове містечко; далі на південний схід по ґрунто-вій дорозі протяжністю до межового стовпа встановленого в натурі, проти зановоспроектованої дороги, шириною 20 м повздовж східного кордону землекористування лісозавод «Укрсельпромст-рой» до Тяжилівського шосе; далі по дорозі вздовж східного кордону «Укрсельпромстрой» до Тя-жилівського шосе на стовп біля повороту дороги. Від стовпа на Тяжилівське шосе уздовж смуги відчуження Тяжилівського шосе на північний схід до кордону міських земель і далі на південний схід по міський границі до дороги; далі по дорозі на південний захід до смуги вузькоколійної за-лізниці і далі на північний захід по смузі відчуження вузькоколійної залізниці до стовпа біля земе-льної ділянки Школи №12 та по межі землекористування школи до початкової точки в 40 м від огорожі Нафтобази.(т.1, арк.справи 33).

Матеріалами справи стверджено, що виконавчим комітетом Вінницької районної (міської) ради депутатів трудящих 2-му військовому містечку м.Вінниця УРСР видано Державний акт на пра-во користування землею від 1977 року Б№000014, відповідно до якого за землекористувачем закрі-плено в безстрокове і безоплатне користування 360,8 га землі в межах згідно з планом землекорис-тування. Земля надана для потреб Міністерства оборони, згідно рішення від 28.12.1948р. №116-024.(т.1, арк.справи 20-22).

Матеріали справи свідчать, що у 1993 році Державною комісією, на підставі спільного нака-зу Голови Державного комітету по земельних ресурсах і Міністерства оборони України 1992 року №34/203, проводилась інвентаризація земель Міністерства оборони України, за наслідками якої бу-ло складено відповідний акт з експлікацією, з яких вбачається, що у користуванні Військової час-тини НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) знаходиться 178 га земель з чітким описом меж земельної ділянки, її площі та із зазначенням суміжних земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності та влас-ності інших суб`єктів господарювання, переданих рішенням від 28.12.1948р. №116-024.(т.1, арк. справи 26-31).

Крім того, КЕВ м.Вінниці проведено облік земельних ділянок, про що 01.01.2013р. складено відомість, з якої вбачається, що по провулку К.Маркса перебуває у наявності та використанні Вій-ськовою частиною А 1231 земельна ділянка, надана за актом 1977 року.(т.1, арк справи 34-зворот).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням від 26.04.2013р. №1264 «Про затвердження проектів землеустрою, технічних документацій, передачу земельних ділянок в постійне користу-вання, власність, оренду, суборенду, припинення права оренди, власності земельних ділянок кому-нальної власності, поновлення терміну дії договорів оренди земельних ділянок, встановлення роз-міру авансового внеску та внесення змін до рішень міської ради від 27.02.2013р. №1183 та від 29.03.2013р. №1227» Міська рада затвердила документацію із землеустрою щодо відведення зе-мельних ділянок (додатки 1, 2, 3, 4) та передала земельні ділянки в оренду, суборенду, власність, постійне користування (додатки 1, 2, 3, 4).(т.1, арк.справи 18-19).

Так, зокрема, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по пров. К.Маркса, б/н у м.Вінниці, розробленого МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» на замовлення Департаменту капітального будівництва Вінницької міської ради; пе-редано Департаменту капітального будівництва Вінницької міської ради в постійне користування земельну ділянку по пров.К.Маркса, б/н, площею 0,6543 га, в тому числі в межах охоронної тепло-траси 0,00459 га, в межах охоронної зони ЛЕП підземної 0,0123 га, в межах охоронної зони ЛЕП низької напруги 0,0499 га для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будин-ку (код КВЦПЗ 02.03), за рахунок земель територіальної громади міста.

На підставі вказаного рішення, Департаментом отримано свідоцтво від 31.05.2013р. САЕ № 828753 (індексний №4248329) про право комунальної власності на нерухоме майно (земельну діля-нку) з цільвим призначенням для капітального будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Власником земельної ділянки вказано Вінницьку міську раду.(т.1, арк.справи 66).

Матеріалами справи стверджено, що КЕВ м.Вінниці та управлінням Держземагентства у Він-ницькому районі Вінницької області проведено звірку розбіжностей в обліку площі земельних діля-нок, які обліковуються за Міністерством оборони України по Квартирно-експлуатаційному відділу м.Вінниці про що складено відомість від 01.06.2013р. Розбіжностей не виявлено; встановлено, що цільове використання спірної земельної ділянки не змінювалось.(т.1, арк.справи 37-38).

Крім того, в матеріалах справи є два експертних висновки.

У висновку №132 від 28.11.2014р. Подільського центру судових експертиз, зазначено, що спірна земельна ділянка входить до земель, переданих за актом 1977 року. На ній відсутні будівлі та вона вільна від забудови, однак розташовані інженерні мережі: теплотраса, каналізація, водо-провід, підземна лінія електропередачі, лінія електропередачі низької напруги.(т.2, арк.справи 213, 214).

А у висновку №33 від 23.07.2015р. ТзОВ «Експертно-юридична фірма «Соломон» зазначе-но, що земельні ділянки №№ 1, 2 визначені згідно інвентаризації земель Міністерства оборони Ук-раїни 01.04.1993р. входять до земельної ділянки №2, переданої у користування за Державним ак-том на право користування земельною ділянкою Б №000014 від 1977р. Земельна ділянка площею 0,6543 га, кадастровий номер :01:053:0040, яка розташована за адресою м.Вінниця, пров.К.Маркса, б/н, входить до складу земельної ділянки №2 переданої у користування згідно Дер-жавного акту Б№000014 від 1977 року. Встановлено, що спірна земельна ділянка входить до складу земельної ділянки №2 визначеної актом інвентаризації земель Міністерства оборони України №293 від 01.04.1993р. При цьому, експерт зазначає про неможливість визначити площу та конфігурацію наявного накладення земельної ділянки площею 0,6543га кадастровий номер :01:053: 0040, що за адресою м.Вінниця, пров.К.Маркса, б/н на земельну ділянку №2 Міністерства оборони України. На земельній ділянці не розташовані будь-які будівлі та споруди, земельна ділянка вільна від забудов.(т.3, арк.справи 164-165).

Вважаючи, що правам держави в особі Міністерства оборони завдано шкоди рішенням Мі-ської ради заступник Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері звернувся до господарського суду.

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що скарга Відповідача є безпідставною з огляду на наступне:

Предметом даної справи є законність рішення органу місцевого самоврядування у сфері зе-мельних відносин.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд приймає до уваги, що сільські, селищні, міські ра-ди є органами місцевого самоврядування базового рівня, статус та повноваження яких визначаю-ться Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону Ук-раїни «Про місцеве самоврядування», питання регулювання земельних відносин вирішуються сіль-ськими, селищними та міськими радами виключно на їх пленарних засіданнях.

Згідно з ст.80 Земельного кодексу (надалі в тексті ЗК України), суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі ко-мунальної власності, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, набуття права власності та права користування земе-льними ділянками із земель державної або комунальної власності відбувається за рішенням орга-нів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У державній власності, згідно зі ст.84 ЗК України, перебувають усі землі України, крім зе-мель комунальної та приватної власності.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності та земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, спору-ди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі, зокрема, передачі їм зе-мель державної власності.

Підставами виникнення, зміни та припинення земель них відносин є юридичні факти юри-дично значимі обс тавини, які поділяються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі і пра-воприпиняючі. До таких обста вин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а та-кож не передбачені законом але такі, що не суперечать йому; акти державних органів та органів мі-с цевого самоврядування, які передбачені законом як під стави виникнення земельних прав та обо-в`язків; судові рі шення, які встановлюють земельні права та обов`язки; набуття земельних прав та обов`язків на підставах, які дозволені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юридичних осіб; події, з якими закон або інший право вий акт пов`язує виникнення, зміну і припинення земе-ль них відносин. Зазначене кореспондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 33 ГПК України встановлено обов`язок кожної сторона довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з Указом Президента України від 12.12.1991р. «Про Збройні Сили України» та відповідно до Закону України «Про оборону України» та Закону України «Про Збройні Сили України», на базі військ Київського, Одеського, Прикарпатського військових округів, сил Чорноморського Флоту, інших військових формувань, що дислокуються на території України, крім військ, які входять до складу Стратегічних Сил Стримування, створено Збройні Сили України. Обов`язок з організації контролю за станом військ, їх плановими передислокаціями, пере-міщенням військової техніки, озброєнь і майна покладено на Міністра оборони України. Таким чи-ном, все військове майно на території України, включаючи земельні ділянки, від набуття Україною незалежності перейшло у власність держави Україна та у розпорядження Міністерства оборони України. Зазначене стосується і спірної земельної ділянки, переданої в користування за актом 1977 року.

При цьому, рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) поло-жень статті 92, пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) від 22.09.2005р. №5-рп/2005 (справа №1-17/ 2005) визначено, що набуття громадянином права власності на земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні, в загальному порядку, визначеному статтею 118 Кодексу, не передбачає вста-новлення обмеження щодо строків набуття цього права.
Відповідно до ст.77 ЗК України, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законо-давства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Особливості від-чуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що під-лягають реалізації та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, встановлюються законом.

Матеріалами справи, а саме Державним актом 1977 року, інвентаризаційною документаці-єю 1993 року та експертними висновками стверджується, а місцевим господарським судом право-мірно встановлено, що спірна земельна ділянка входить до загальної земельної ділянки, площею 178 га, яка передана для потреб Міністерства оборони.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження форм дер-жавного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного ко-ристування земельною ділянкою» від 02.04.2002р. №449 раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю та державні акти на пра-во постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні в разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Тому не заслуговує на увагу, посилання Скаржника на відсутність у Позивача правовстанов-люючих документів на спірну земельну ділянку, оскільки виданий Позивачеві у 1977 році Держав-ний акт є чинним, тобто цільове призначення спірної земельної ділянки землі оборони, а не землі житлової та громадської забудови.

Крім того, відповідно до п.4 Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.08.2002р. №1282 передача військо-вого майна органам, уповноваженим управляти державним майном, самоврядним установам і ор-ганізаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну влас-ність проводиться за рішенням Кабінету Міністрів України або Міноборони України.

Зазначеній нормі кореспондує припис пункту 45 наказу Міністра оборони України від 22.12. 1997р. №483 «Про затвердження положення про порядок надання в користування земель (земель-них ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими земля-ми» передача земель оборони місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних сил України.

Із зазначених мотивів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для передачі спірної земельної ділянки у власність територіальної громади необхідна згода Мініст-ра, разом з тим матеріали справи не містять доказів, а Відповідач не довів, що зміна цільового при-значення і віднесення ним спірної земельної ділянки до земель житлової та громадської забудови відбулись на підставі рішення або згоди Позивача-1.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання Скаржника на відсутність прав в/ч А 1231 на спірну земельну ділянку через ліквідацію Військового містечка №2, оскільки в силу ст.77 ЗК Украї-ни, вказана земельна ділянка належить до земель оборони, які перебувають лише у державній влас-ності. Крім того, земельна ділянка передана саме Міністерству оборони, яке в межах своєї компе-тенції передало її своїм структурним підрозділам в оперативне управління. Земельна ділянка не вибула з категорії земель оборони, її цільове призначення не змінено.

Статтею 152 ЗК України передбачено способи захисту прав на земельні ділянки і одним з та-ких способів є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самов-рядування.

За наслідками перегляду оскаржуваного рішення, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що прийнявши 26.04.2013р. рішення №1264 «Про затвердження проектів землеустрою, технічних документацій, передачу земельних ділянок в постійне користу-вання, власність, оренду, суборенду, припинення права оренди, власності земельних ділянок кому-нальної власності, поновлення терміну дії договорів оренди земельних ділянок, встановлення роз-міру авансового внеску та внесення змін до рішень міської ради від 27.02.2013р. №1183 та від 29.03.2013р. №1227» і затвердивши документацію із землеустрою щодо відведення земельних ді-лянок та передавши спірну земельну ділянку Департаменту Вінницька міська рада розпорядилась землями оборони, тим самим перевищила свої повноваження, а тому вказане рішення підлягає виз-нанню недійсним.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, рівно як і твердження про невмотивованість висновку щодо обґрунтованості заявленого позову.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним су-дом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуально-го кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому колегія суддів вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте у відповідності до норм матеріально-го та процесуального права і його належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задово-лення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Вінницької міської ради на рішення господарського суду Вінницької області від 25.09.2015р. у справі №902/1607/13 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №902/1607/13 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.