УХВАЛА

17 листопада 2015 року Справа № 23/19

За скаргою дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», с. Чмирівка Старобільського району Луганської області

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

з примусового виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 09.11.2010 по справі № 23/19

за позовом приватного акціонерного товариства «Інвестхолдінг», м. Луганськ

до відповідача дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Луганськ

про стягнення 22474993,90 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

секретар судового засідання помічник судді Шапошникова О.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не прибув,

від відповідача: ОСОБА_1 за дов. від 17.01.2015 № 17/01/2015/1;

ОСОБА_2 за дов. від 20.10.201;

від ВДВС: ОСОБА_3 за дов. від 28.04.2015 № 20-22/172.

В С Т А Н О В И В:

Відповідач дочірнє підприємство «Луганський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі боржник, відповідач, ДП «Луганський облавтодор») звернувся до суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі ВДВС, відділ ДВС) з виконання наказу господарського суду Луганської області від 09.12.2010 № 23/19, яким з відповідача на користь позивача стягнуто грошові кошти в сумі 14090928,76 грн. (борг в сумі 13410005,44 грн., інфляційні нарахування в сумі 663664,76 грн., витрати на державне мито в сумі 17100,30 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 158,26 грн.).

Відповідач у скарзі вказав, що постановою ВДВС від 24.12.2010 відкрито виконавче провадження № 23459113 з виконання наказу господарського суду Луганської області від 09.12.2010 № 23/19.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 05.05.2014 по справі № 913/849/14 порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Луганський облавтодор», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника.

05.05.2014 господарським судом Луганської області на сайті Вищого господарського суду України було зроблено оголошення про порушення відносно боржника справи про банкрутство (публікація № 3297). Боржник також повідомив ВДВС про вказаний факт.

На підставі п. 8. ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» відділ ДВС повинен був зупинити вищевказане виконавче провадження.

Однак, ВДВС не зупинив виконавче провадження, а постановами від 25.06.2015 наклав арешт на кошти та майно боржника і оголосив розшук його майна.

На підставі вказаних доводів боржником заявлено вимоги:

- про відновлення пропущеного строку для подання скарги;

- про визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 неправомірними;

- про зобовязання ВДВС скасувати постанови від 25.06.2015 про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; про розшук майна боржника.

- про зобовязання ВДВС зняти арешт з грошових коштів, які знаходяться на рахунках ДП «Луганській облавтодор» (перелік рахунків наведений у скарзі).

Ухвалою від 19.09.2015 суд задовольнив клопотання боржника (заявлене ним у скарзі) про відновлення строку для подання скарги.

В ході розгляду скарги боржник неодноразово змінював вимоги за скаргою (загальний смисл вимог залишався, однак, вимоги викладалися по різному).

Остання редакція вимог викладена боржником у письмових поясненнях від 17.11.2015, зокрема, боржник заявив наступні вимоги:

1) Визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 щодо неприйняття постанови про зупинення виконавчого провадження № 23459113 на момент винесення оскаржуваних постанов.

2) Зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти постанову про зупинення виконавчого провадження № 23459113 з 06.05.2014.

3) Визнати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.06.2015 про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню № 23459113 недійсною.

4) Зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову від 25.06.2015 по виконавчому провадженню № 23459113 про арешт коштів боржника.

5) Визнати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.06.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 23459113 недійсною.

6) Зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову від 25.06.2015 по виконавчому провадженню № 23459113 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

7) Визнати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.06.2015 про розшук майна боржника по виконавчому провадженню № 23459113 недійсною.

8) Зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову від 25.06.2015 по виконавчому провадженню № 23459113 про розшук майна боржника.

Позивач (стягувач) відзив на скаргу відповідача суду не подав.

Відділ ДВС проти скарги заперечує (письмові заперечення від 28.10.2015) посилаючись на правомірність своїх дій (щодо арешту коштів та майна боржника), оскільки на момент винесення оскаржуваних постанов йому не було відомо про порушення відносно боржника справи про банкрутство.

ВДВС зазначив, що про порушення відносно боржника справи про банкрутство йому стало відомо 03.07.2015 з листа боржника від 01.07.2015 № 1-5/217. На підставі цієї інформації відділом ДВС постановою від 27.08.2015 зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу від 09.12.2010 № 23/19.

Дослідивши матеріали справи та скарги, вислухавши представників боржника та ВДВС, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав:

Статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України визначено:

«Скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.».

Судом встановлено, що постановою ВДВС від 24.12.2010 відкрито виконавче провадження № 23459113 з виконання наказу господарського суду Луганської області від 09.12.2010 № 23/19 про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 14090928,76 грн. (борг в сумі 13410005,44 грн., інфляційні нарахування в сумі 663664,76 грн., витрати на державне мито в сумі 17100,30 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 158,26 грн.).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 05.05.2014 по справі № 913/849/14 порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Луганський облавтодор», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника.

05.05.2014 на виконання вимог ч. 10 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» господарський суд Луганської області здійснив офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство ДП «Луганський облавтодор» на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет (публікація № 3297).

Письмовим повідомленням від 27.05.2014 № 14 боржник довів до відома ВДВС (на адресу: м. Київ, вул. Городецького, 13) інформацію про порушення відносно нього справи про банкрутство та додав до повідомлення копію ухвали господарського суду від 05.05.2014 про порушення справи про банкрутство, що підтверджується накладною № 0241674 курєрської експрес доставки (завірена копія накладної залучена до матеріалів справи).

Згідно п. 8. ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Відповідно до абз. 4 ч. 15 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з моменту порушення провадження у справі про банкрутство арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Не зважаючи на необхідність обовязкового зупинення виконавчого провадження № 23459113, а також на те, що арешт майна боржника може бути застосований виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство, відділ ДВС постановами від 25.06.2015 наклав арешт на кошти та майно боржника і оголосив розшук майна боржника (з метою арешту та звернення на нього стягнення).

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» витікає, що державний виконавець в ході виконавчого провадження не зв'язаний лише вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а здійснює виконавче провадження в межах повноважень та у спосіб, визначених також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, іншими законами, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, до винесення оскаржуваних постанов державний виконавець повинен був пересвідчитися (навіть якщо він не одержував повідомлення про порушення справи про банкрутство відносно боржника), що відносно боржника не порушена справа про банкрутство, так як у разі порушення такої справи він (державний виконавець) не має права накладати арешт на майно боржника та зобовязаний зупинити виконавче провадження.

У даному випадку державний виконавець не пересвідчився у тому, що відносно боржника не порушена справа про банкрутство, не зупинив виконавче провадження, а в супереч вимогам вищевказаного Закону арештував майно боржника та оголосив розшук іншого майна боржника для майбутнього арешту та звернення на нього стягнення.

Згідно п. 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин, враховуючи, що доводи заявника скарги є правомірними, вимоги:

- про визнання незаконною бездіяльності ВДВС щодо неприйняття постанови про зупинення виконавчого провадження № 23459113 на момент винесення оскаржуваних постанов;

- про визнання недійсними постанов ВДВС від 25.06.2015: про арешт коштів боржника; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; про розшук майна боржника,

підлягають задоволенню.

Вимоги про зобовязання ВДВС прийняти постанову про зупинення виконавчого провадження № 23459113 з 06.05.2014 не підлягають задоволенню, так як на даний час діє постанова ВДВС від 26.08.2015 про зупинення виконавчого провадження. Законні підстави для винесення аналогічної постанови з 06.05.2014 відсутні.

Вимоги про зобовязання ВДВС скасувати вищевказані три постанови від 25.06.2015 не підлягають задоволенню в звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. Господарський суд на виконання п. 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 вже визнав зазначені постанови недійсними. Законні підстави зобовязувати ВДВС ще й скасовувати ці постанови, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (с. Чмирівка Старобільського району Луганської області) на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ) задовольнити частково.

2. Визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 щодо неприйняття постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 23459113 на момент винесення постанов від 25.06.2015: про арешт коштів боржника; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; про розшук майна боржника.

3. Визнати недійсними постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 по виконавчому провадженню ВП № 23459113 від 25.06.2015: про арешт коштів боржника; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; про розшук майна боржника.

4. В решті вимог скаргу відхилити.

Суддя В.В. Корнієнко