ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015 року Справа № 912/3687/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: не з'явився

в судовому засіданні прийняв участь: прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області Шайтанова М.Г., посвідчення №032056 від 11.02.15

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.07.2015р. у справі №912/3687/14

за позовом прокурора Олександрівського району Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, м.Кіровоград

до відповідача-1: Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, смт.Олександрівка, Кіровоградська область

відповідача-2: Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Промінь", с.Красносілка, Олександрівський район, Кіровоградська область

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Елітне насіння", м.Київ

про визнання недійсним договору та зобов'язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 24.07.2015р. у справі №912/3687/14 (суддя Коваленко Н.М.) задоволено позовні вимоги повністю. Визнано недійсним на майбутнє договір оренди землі від 25.03.2012р., укладений Олександрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство "Промінь", зареєстрований 23.05.2012р. відділом Держкомзему у Олександрівському районі за №02823. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Елітне насіння" повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області земельну ділянку площею 120,2225 га ріллі на території Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:9004 вартістю 1273584 грн. у придатному для використання стані шляхом припинення на ній господарської діяльності та складанні акту прийому-передачі земельної ділянки. Стягнуто з Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь Державного бюджету України 1218,00 грн. судового збору. Стягнуто з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" на користь Державного бюджету України 1218,00 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано посиланням на встановлені судом факти у справі №912/1617/14, відповідно до яких договір оренди землі між відповідачем-1 та відповідачем-2 було укладено за відсутності дійсного рішення (розпорядження) відповідача-1 про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок в оренду, що є порушенням приписів ст.ст. 116, 124 Земельного кодексу України та ст.16 Закону України "Про оренду землі" в редакціях, які діяли на час укладення договору, а також з того, що з моменту визнання спірного договору недійсним, обґрунтовано є припиненим і договір суборенди укладений між відповідачем-2 та відповідачем-3, а тому відповідача-3 зобов'язано повернути позивачу земельну ділянку площею 120,2225 га на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.

Відповідач-2 (ДП "СГП "Промінь"), не погодившись з прийнятим судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з'ясуванням обставин справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, і просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.07.2015р. у справі №912/3687/14 та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Скаржник посилається на неврахування судом того, що ДП "СГП "Промінь" знаходиться на стадії санації і вказана земельна передана в користування саме для виконання плану санації, який затверджений ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 02.02.2011р. у справі №11/49. Зазначає, що в даному випадку вилучення земельної ділянки є обмеженням дій боржника щодо розпорядження його майновими правами на землю, яка є основним засобом виробництва, що перешкоджає виконанню плану санації та суперечить інтересам конкурсних кредиторів. Скаржник звертає увагу, що винесене судом першої інстанції рішення порушує права інвестора ТОВ "Торговий дім "Елітне насіння", який належним чином виконує всі свої зобов'язання.

Прокурор Олександрівського району Кіровоградської області у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти викладених доводів відповідача-2 та зазначає, що будь-які спори щодо виконання плану санації, в силу вимог Закону, розглядаються виключно в межах провадження у справі про банкрутство, і не є предметом розгляду у даній справі. Укладення договору оренди землі державної та комунальної власності відбувається за особливою процедурою, визначеною ст.ст. 123, 124 ЗК України, а саме на підставі рішення відповідного органу, тому наявність рішення про надання в оренду земельної ділянки є обов'язковою передумовою укладення договору. Прокурор зазначає, що спірний договір укладався на підставі та на виконання розпорядження відповідача-1, незаконність якого встановлена судовими рішеннями у справі №912/1617/14, що є безумовною підставою для визнання договору недійсним договору оренди землі. Просить рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.07.2015р. у справі №912/3687/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач (Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області) у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що наведені апелянтом підстави для скасування рішення суду першої інстанції не є обґрунтованими, а сама апеляційна скарга не містить належне обґрунтування порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б надали підстави дійти висновків про незаконність судового рішення і необхідності його скасування. Позивач просить в задоволенні апеляційної скарги на рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.07.2015р. у справі №912/3687/14 відмовити в повному обсязі.

Відповідач-1 та відповідач-3 письмовий відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надали.

Прокурор в судовому засіданні 18.11.2015р. підтримав рішення місцевого господарського суду та просив залишити його в силі.

Позивач в судове засідання не з'явився, але у відзиві на апеляційну скаргу просив розгляд справи здійснювати за відсутністю представника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Представники відповідача-1, відповідача-2 (скаржник) та відповідача-3 в судове засідання не з'явилися, про причини неявки апеляційний суд не повідомили.

Належне повідомлення сторін посвідчується наявними в матеріалах справи рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Враховуючи, що сторони не скористалися наданими їм правами брати участь в судових засіданнях та на засадах змагальності доводити суду обґрунтованість своїх вимог та заперечень, а неявка представників сторін не перешкоджає дослідженню та оцінці наявних матеріалів справи, судова колегія визнала можливим розглянути скаргу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представників сторін за наявними матеріалами в порядку ст.ст. 75, 99 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, 01.02.2012р. головою Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області прийнято розпорядження №90-р "Про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок в оренду на території Красносілківської сільської ради ДП "СГП "Промінь", відповідно до п. 2 якого Державному підприємству "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" надано земельні ділянки загальною площею 1763,8484 га в тому числі: 1181,7628 га ріллі та 582,0856 га пасовищ в оренду терміном до закінчення процедури санації для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі та резерві на території Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області згідно додатку (а.с. 54).

Згідно додатку до наданих в оренду земель входить, зокрема, і земельна ділянка загальною площею 120,2225 га, кадастровий номер :02:000:9004 (а.с. 55-56).

На підставі прийнятого розпорядження, 25.03.2012р. між Олександрівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" (орендар) було укладено договір оренди землі (договір), зареєстрований відділом Держкомзему у Олександрівському районі 23.05.2012р. за №02823 (а.с. 27-30).

Відповідно до умов п.п. 1, 2 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. В оренду передана земельна ділянка загальною площею 120,2225 га рілля землі резерву (кадастровий номер :02:000:9004).

Згідно п. 8 договору, останній діє з моменту реєстрації і до закінчення процедури санації (31.12.2018р.), яка введена ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 30.05.2007р. по справі 11/49, з правом пролонгації у разі продовження за рішенням господарського суду терміну санації або відновлення платоспроможності з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно проекту землеустрою.

Пунктами 9, 11 договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 38207,52 грн. в рік на рахунок Красносілківської сільської ради. Щомісячна орендна плата складає 3183,96 грн.

Пунктом 15 договору сторони погодили, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визначено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення (п. 18 договору) та у 3 денний термін після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі (п. 20 договору). Зазначена земельна ділянка була передана за відповідним актом Державному підприємству "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" (а.с. 31).

Пунктом 30 договору оренди сторони обумовили, що орендар має право передавати цю орендовану ділянку в суборенду або залучати інших юридичних та фізичних осіб до спільного господарювання зі спільною юридичною відповідальністю за використання даних ділянок з дотриманням умов цього договору.

19.07.2012р. між ДП "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" (орендар) та ЗАТ "Торговий дім "Елітне насіння", правонаступником якого є ТОВ "Торговий дім "Елітне насіння" (суборендар) було укладено договір суборенди вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9004 на таких самих умовах, що і договір оренди землі (а.с. 34-37). Зазначений договір суборенди землі зареєстрований у відділі Держкомзему в Олександрівському районі Кіровоградської області 19.07.2012р. за №003192.

На підставі цього договору земельну ділянку передано у користування за актом приймання - передачі суборендарю (а.с. 38).

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2014р. у справі №912/1617/14 задоволено позов заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Визнано недійсним розпорядження голови Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області "Про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок в оренду на території Красносілківської сільської ради ДП "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" від 01.02.2012р. №90р., визнано недійсним на майбутнє договір оренди землі від 25.03.2012р., укладений між Олександрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ДП "Сільськогосподарське підприємство "Промінь", зареєстрований 23.05.2012р. відділом Держкомзему у Олександрівському районі за №02821. Зобов'язано ЗАТ "Торговий дім "Елітне насіння" повернути Головному управлінню Держземагенства у Кіровоградській області земельну ділянку площею 148,9271 га ріллі на території Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:9002 вартістю 1685260 грн. у придатному для використання стані шляхом припинення на ній господарської діяльності та складання акту прийому-передачі земельної ділянки.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.05.2015р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2015р. у справі №912/1617/14 скасовано. Рішення господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2014р. у цій справі залишено в силі.

Ухвалою від 16.06.2015р. у справі №3-453г15 Верховний Суд України відмовив у допуску справи №912/1617/14 до свого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно із ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Вказана норма кореспондується із ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" та з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент укладення між сторонами оспорюваного договору оренди землі та відповідно до якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України).

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з п. 2 ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" і ст. 17 Земельного кодексу України (в редакції на час укладення спірного договору оренди) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом належало до повноважень місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для сільськогосподарського використання.

В ч. 4 п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" зазначено, що за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.

Підстави недійсності правочинів визначені у ст. 215 Цивільного кодексу України, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї з сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Як зазначено вище, договір оренди земельної ділянки повинен укладатися на підставі чинного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, оскільки його відсутність суперечить вимогам п. 5 ч. 4 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" та п. 3 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004р. №677.

За таких обставин суд доходить висновку, що оспорюваний договір оренди землі від 23.05.2012р. укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 за відсутності дійсного рішення (розпорядження) відповідача-1 про затвердження землеустрою та надання земельних ділянок в оренду, що не відповідає приписам ст.ст. 116, 124 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України "Про оренду землі", і є підставою для визнання цього договору недійсним.

Твердження скаржника, що договір був укладений ще у 2008р. на підставі відповідного рішення і на виконання плану санації, а не на підставі розпорядження 2012р., не може бути взято до уваги, оскільки зі змісту розпорядження від 01.02.2012р. вбачається, що затверджено було новий проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, а підставою для укладання спірного договору оренди землі було саме розпорядження №90-р від 01.02.2012р., що випливає з пунктів 2 і 3 розпорядження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги прокурора про визнання недійсним договору оренди землі від 25.03.2012р.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про оренду землі" договір суборенди земельної ділянки припиняється у разі припинення основного договору оренди землі.

Таким чином, вимоги прокурора про зобов'язання відповідача-3, який є суборендарем спірної земельної ділянки, повернути земельну ділянку також цілком вірно задоволені господарським судом.

Щодо посилань скаржника на постанову Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №15 "Про судову практику в справах про банкрутство", в якій зазначено, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів, то вони не приймаються колегією суддів, оскільки за Конституцією України всі закони мають однакову юридичну силу.

Предметом розгляду у цій судовій справі є надання правової оцінки відповідності укладення договору оренди землі нормам чинного законодавства. Правове регулювання відносин, пов'язаних з орендою земельних ділянок, здійснюється спеціальним земельним законодавством, до того ж спірна земельна ділянка є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з особливим правовим режимом, який визначається також земельним законодавством. Ухвала господарського суду Кіровоградської області від 02.02.2011р. у справі про банкрутство №11/49 також мала застереження щодо укладення договорів оренди під час процедури санації відповідно до чинного законодавства.

Законом України від 13.05.2014р. №1258-VІІ виключено частину 2 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка проголошувала пріоритет цього Закону перед іншими законодавчими актами України в регулюванні відносин, пов'язаних з банкрутством суб'єктів підприємницької діяльності, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

Не приймається судовою колегією і посилання скаржника на порушення приписів ч. 8 ст. 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла до 19.01.2014р.), оскільки зазначеною нормою було чітко регламентовано, що розгляд позовів про визнання недійсними угод в процедурі банкрутства здійснюється лише у разі порушення сторонами умов цих угод, укладених згідно з планом санації, тоді як зазначено вище, фактів порушення сторонами цих угод (відповідачем-2 та відповідачем-3) не було встановлено, а підставою недійсності оспорюваного правочину є встановлений в судовому порядку факт визнання недійсним розпорядження голови Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області №90-р від 01.02.2012р. Враховуючи, що провадження у означеній справі про банкрутство №11/49 здійснюється на підставі Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до 19.01.2014р.), то звернення з позовом прокурора саме в межах позовного провадження є обґрунтованим (п.1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції з 19.01.2014р.)).

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржуване рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати позивача понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на цю особу.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.07.2015р. у справі №912/3687/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено - 20.11.2015р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н. Л. Величко

Суддя О. Г. Іванов