РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2015Справа №910/22813/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Порто-Франко"

до Дочірнього підприємства "Дирекція єдиного замовника"

про стягнення 1 635 219,24 доларів США

суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Долгополова О.П. - за дов.

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Порто-Франко" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Дирекція єдиного замовника" про стягнення 1 635 219,24 доларів США.

Ухвалою від 02.09.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 29.09.2015 р.

09.09.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції, проведення якої позивач просить доручити господарському суду Одеської області.

Ухвалою від 29.09.2015 р. клопотання позивача про розгляд справи у режимі відеоконференції задоволено, проведення відеоконференції доручено господарському суду Одеської області, розгляд справи було призначено на 09.10.2015 р.

07.10.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

08.10.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

Ухвалою від 09.10.2015 р. розгляд справи було відкладено на 02.11.2015 р.

Судове засідання 02.11.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 03.11.15р. розгляд справи призначено на 13.11.15р.

16.11.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про продовження строків розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 13.11.15 р. не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних заяв, клопотань через відділ діловодства суду від відповідача не надходило.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 13.11.15 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2012 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИМ БАНКОМ «ПОРТО-ФРАНКО» (надалі за текстом - «Позивач» та/або «Банк») та Дочірнім підприємством «Дирекція єдиного замовника» (надалі за текстом - «Відповідач» та/або «Позичальник») було укладено Кредитний договір (відзивна реверсивна кредитна лінія) №539/5-12 (далі за текстом - «Кредитний договір») згідно умов якого Банк надає Позичальнику кредит у вигляді відзивної реверсивної кредитної лінії з лімітом у сумі 1 200 000(один мільйон двісті тисяч) доларів США 00 центів на строк з 14.08.2012 року по 13.08.15 року зі сплатою процентів за користування кредитом - 8,5% річних.

Згідно з пунктом 9.1. договору даний договір набирає чинності з моменту надання кредиту /незалежно в повній сумі або його частини/, і діє до повного погашення кредитної заборгованості (всієї суми кредиту, відсотків, комісій, неустойки, відшкодування можливих збитків) позичальник за договором.

У відповідності до пункту 3.3. договору сплата відсотків здійснюється щомісячно в період з 1-го по 10-е число місяця, наступного за звітним і при повному погашенні кредиту, від суми фактичної заборгованості по кредиту на рахунок позичальника.

27 серпня 2012 року між Банком та Позичальником була укладена додаткова угода №1 до Кредитного договору. Відповідно до зазначеної додаткової угоди ліміт кредитної лінії встановлювався в сумі 1 475 000(один мільйон чотириста сімдесят п'ять тисяч) доларів США 00 центів.

10 липня 2013 року між Банком та Позичальником укладена додаткова угода №2 до Кредитного договору, відповідно до якої вносилися зміни до п. 3.3. Кредитного договору.

Відповідно до п. 4.2.3. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути Банку кредит та проценти за користування кредитом у валюті кредиту не пізніше строку, передбаченого п. 1.1. Договору.

Згідно із п. 4.2.4. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку проценти за користування кредитом, в порядку, передбаченому п. 3.3. Договору, комісії, а також кредит на дату погашення, передбачену п. 1.1. Договору.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з нормами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов договору відповідачу було надано кредит на умовах, передбачених укладеним між сторонами кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) № 539/5-12 від 14.08.2012, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами та випискою по особовим рахункам за період з 14.08.2012 по 11.08.2015.

Позичальник в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість станом на 11.08.15р. з повернення кредиту у розмірі 1 475 000,00 доларів США та сплати заборгованості за простроченими відсотками за період з 26.08.14р. по 25.06.14р. у сумі 116 668,41 дол. США, сума заборгованості за відсотками донарахованими з 26.06.15-31.07.15р. у сумі 21 244,10 дол. США.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з повернення кредиту повернення кредиту у розмірі 1 475 000,00 доларів США та сплати заборгованості за простроченими відсотками за період з 26.08.14р. по 25.06.14р. у сумі 116 668,41 дол. США, сума заборгованості за відсотками донарахованими з 26.06.15-31.07.15р. у сумі 21 244,10 дол. США, підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором (відклична реверсивна кредитна лінія) № 539/5-12 від 14.098.2012, позивачем нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 22 306,73 доларів США за період з 26.08.14-25.06.14р.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.1.7 кредитного договору передбачено, що при несплаті позичальником у встановлені терміни заборгованості по кредиту та (або) відсотків за користування кредитом, і за відсутності коштів на поточному рахунку, вимагати оплати позичальником пенів розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який сплачується пеня, від суми неоплаченої вчасно заборгованості по кредиту та (або) відсотками за кожен день прострочки виконання зобов'язання. Нарахування пені за прострочку виконання зобов'язань з погашення кредиту та (або) відсотків за користування кредитом, припиняється через дванадцять місяців з дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 5.1.7 кредитного договору.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 22 306,73 доларів США.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 28.12.2014, № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн 00 коп.

Нормами пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.01.2015 № 675 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015 № 19 «Про початок процедури ліквідації АБ «Порто-Франко» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко».

Нормами статті 55 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребується; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою усіх вимог; у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у карбованцях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

Керуючись ст. 43, ч. 1, 3 ст. 49, ст. 55, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Дирекція єдиного замовника» (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд.82-А, оф. 18; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Порто-Франко» (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.10; 0) 1 475 000 (один мільйон чотириста сімдесят п'ять тисяч) дол. США 00 цен., (що за офіційним курсом НБУ станом на 11.08.2015 становить 31 362 852,73 грн.) заборгованості за кредитом, 116 668 (сто шістнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) дол. США 41 цен. (що за офіційним курсом НБУ станом на 11.08.2015 становить 2 480 714,68 грн.) заборгованість по простроченим процентам, 21 244 (двадцять одну тисячу двісті сорок чотири) дол.. США 10 цен. (що за офіційним курсом НБУ станом на 11.08.2014 становить 451 712,26 грн.) заборгованість по процентам, 22 306 (двадцять дві тисячі триста шість) дол. США 37 цен. (що за офіційним курсом НБУ станом на 11.08.2014 становить 474 306,91 грн.) розмір пені за несвоєчасне повернення процентів.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Дирекція єдиного замовника" (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 82-А, офіс 18, ідентифікаційний код 33695645) в дохід Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.11.15р.

Суддя І.О. Домнічева