ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 листопада 2015 року Справа № 904/59/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Губенко Н.М.,

суддів: Барицької Т.Л.,

Картере В.І. (доповідач)

перевіривши касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.09.2015

та на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2015

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк"

на бездіяльність головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойка О.М.

у справі № 904/59/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк"

до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод"

про стягнення 1 500 000 дол. США, 397 788,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 та на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2015 у справі № 904/59/14.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу, або її уповноваженим представником.

Частиною 3 ст. 28 ГПК України встановлено, що представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Згідно з ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно з п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається зі змісту поданої касаційної скарги, остання підписана представником Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, яка діє відповідно до довіреності № 20-22/138 від 27.04.2015. Проте, копія вказаної довіреності, яка додана до касаційної скарги не може бути належним доказом на представництво ОСОБА_3 інтересів Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки ця довіреність не засвідчена належним чином.

Крім того, відсутня належно завірена копія або оригінал довіреності і в матеріалах справи. Відтак, наведені обставини не дають підстав дійти висновку про те, що касаційна скарга підписана тією особою, яка має на це право.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

01.09.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір".

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, до неї не додано доказів сплати судового збору, проте наявне клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Єдиною підставою для вчинення судом дій, передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування документально підтверджених обставин щодо майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, тобто обґрунтування пов'язаних з цим обставин покладається на заінтересовану сторону (п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013).

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 ГПК України.

Статтею 129 Конституції України визначено як однією із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, звертаючись до суду касаційної інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, скаржник не навів обґрунтованих підстав та не надав відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору; наведені ж скаржником обставини не мають характеру виключних, нічим не підтверджені, з огляду на що, клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 та на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2015.

Касаційну скаргу на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 та на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2015 у справі № 904/59/14 повернути Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Головуючий суддя: Н. Губенко
Судді: Т. Барицька В. Картере