РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа №910/25332/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ Рітейл»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Донриво»
простягнення 525 000,00 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Савчук П.К.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОГ Рітейл» (надалі - ТОВ «ВОГ Рітейл») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донриво» (надалі - ТОВ «Донриво») про стягнення 525 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору №1512Ф від 15.12.2014 р. позивач надав кошти у вигляді безпроцентної поворотної грошової позики, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по поверненню грошових коштів не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 525 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.09.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 02.11.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 16.11.2015 р. у зв'язку з неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

В судове засідання представник позивача з'явився, на виконання вимог ухвали суду надав документи та пояснення стосовно суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, 20.10.2015 р. через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому заборгованість за договором №1512Ф від 15.12.2014 р. визнав у повному обсязі, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2014 р. між ТОВ «ВОГ Рітейл» (позикодавець) та ТОВ «Донриво» (позичальник) був укладений договір безпроцентної фінансової допомоги на зворотній основі №1512Ф (надалі -

«Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець надає позичальнику пеню в сумі 40 000 000,00 грн. з метою створення та реалізації останнім програм по проведенню економічно доцільних господарських операцій.

Згідно з п. 2.1 Договору позикодавець надає позику частками у взаємоузгодженні сторонами строки. Строк повернення позики позикодавцю становить до 31.12.2015 р. (п. 3.1).

Пунктом 4.2 Договору визначено, що повернення позичальником позики частками здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця.

На виконання умов Договору позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 14 053 627,50 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №7120 від 25.12.2014 р., №36 від 26.01.2015 р. та №897 від 26.01.2015 р.

17.08.2015 р. сторонами було укладено додаткову угоду до Договору, якою визначено, що станом на 17.08.2015 р. розмір позики, яку було надано позикодавцем позичальнику, становить 14 053 627,50 грн. Вказаною додатковою угодою сторонами погоджено графік повернення позики:

- до 04.09.2015 р. позичальник зобов'язаний повернути 525 000,00 грн.;

- до 31.12.2015 р. позичальник зобов'язаний повернути решту суми визначеної в п. 1 цієї додаткової угоди.

Спір у справі виник у зв'язку із наявністю зобов'язання відповідача по поверненню на користь позивача позики у розмірі 525 000,00 грн.

Договір є договором позики, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріалами справи (платіжні доручення №7120 від 25.12.2014 р., №36 від 26.01.2015 р. та №897 від 26.01.2015 р.) підтверджується перерахування позивачем та отримання відповідачем 14 053 627,50 грн. на підставі Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені Договором.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. додаткової угоди від 17.08.2015 р. відповідач був зобов'язаний повернути позивачу частину позики у розмірі 525 000,00 грн. до 04.09.2015 р.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 525 000,00 грн., а строк виконання грошового зобов'язання відповідача на момент звернення позивача із позовом до суду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 525 000,00 грн. на підставі Договору за надану позику. Відповідачем вказана заборгованість визнана повністю.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ТОВ «Донриво» обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ВОГ Рітейл» про стягнення з ТОВ «Донриво» заборгованості у розмірі 525 000,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ Рітейл» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донриво» (04080, м. Київ, вул. В. Хвойки, 18/14, корп. 10, оф. 10/5; ідентифікаційний код 34899382) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ Рітейл» (43010, м. Луцьк, вул. Кременецька, 38; ідентифікаційний код 37821544) заборгованість у розмірі 525 000 (п'ятсот двадцять п'ять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 7 875 (сім тисяч вісімсот сімдесят п'ять) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено 18.11.2015 р.

Суддя В.П. Босий