КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа№ 910/19381/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: Яковенко П.А. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Лебедєв Ю.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року

у справі № 910/19381/13 (суддя Паламар П.І.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Київгаз"

про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2013 року

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Київгаз"

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, ціна позову 7850026,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Нафтогаз України" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, ціна позову 7850026,18 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2013 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2014 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 753972,55 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 561753,74 грн. 3 % з простроченої суми, 308881,59 грн. пені, 14242,69 грн. витрат по оплаті судового збору, а всього 1638850,57 грн.

17.03.2014 року на виконання зазначеного рішення суду видано наказ.

Після часткового скасування вищевказаних рішень на підставі постанови Вищого господарського суду України від 24.04.2014 року, за наслідками нового розгляду рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2014 року у позові про стягнення пені відмовлено.

17.09.2015 року Публічне акціонерне товариство "Київгаз" звернулося до суду першої інстанції із заявою про розстрочку виконання рішення суду в частині залишку суми заборгованості у розмірі 1149874,78 грн. на вісімнадцять місяців, посилаючись на часткову сплату стягнутої з нього суми заборгованості та неможливість одночасного виконання рішення в іншій частині внаслідок скрутного фінансового становища.

Ухвалою Господарським судом міста Києва від 06.10.2015 року заяву Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про розстрочку виконання рішення задоволено частково. Розстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2013 року на сімнадцять місяців шляхом сплати Публічним акціонерним товариством "Київгаз" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 4-Б, код 03346331) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код 31301827) належних за цим рішенням сум у загальному розмірі 1085992,78 грн. щомісячними платежами по 63882 грн. кожен протягом жовтня 2015 - січня 2017 років та 63880,78 грн. у лютому 2017 року, оплату проводити до двадцятого числа кожного місяця. У заяві в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у наданні розстрочки виконання рішення.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що оскаржувану ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх обставин справи, а тому має бути скасованою

Зокрема апелянт обґрунтовує свою скаргу тим, що суд фактично ухилився від дослідження усіх обставин справи та надав перевагу доказам однієї сторони, що є грубим порушенням ст. 4 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 року, колегією суддів Київського апеляційного господарського суду головуючий суддя Гончаров С.А., судді Скрипки І.М. та Шаптала Є.Ю. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 10.11.2015 року.

Апелянтом 27.10.2015 року подано додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких він зазначає про порушення судом належності та допустимості доказів при обґрунтуванні наданої відстрочки, та про невідповідність заяви нормам процесуального права.

Позивач, згідно з поданим до суду 09.11.2015 року поясненнями, проти доводів викладених в апеляційній скарзі та доповненнях до неї заперечив та просить апеляційний суд залишити оскаржувану ухвалу без задоволення, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників учасників процесу, що з'явились до судового засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як зазначалось, рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2013 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2014 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 753972,55 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 561753,74 грн. 3 % з простроченої суми, 308881,59 грн. пені, 14242,69 грн. витрат по оплаті судового збору, а всього 1638850,57 грн.

На виконання рішення господарського суду міста Києва від 20.11.2015 року у справі № 910/19381/13 судом було 17.03.2014 року видано наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.04.2014 року, за наслідками нового розгляду рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2014 року у позові про стягнення пені відмовлено.

17.09.2015 року Публічне акціонерне товариство "Київгаз" звернулося до суду першої інстанції з заявою про розстрочку виконання рішення суду в частині залишку суми заборгованості у розмірі 1149874,78 грн. на вісімнадцять місяців, посилаючись на часткову сплату стягнутої з нього суми заборгованості та неможливість одночасного виконання рішення в іншій частині внаслідок скрутного фінансового становища.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, ухвала про відстрочку виконання судового рішення може бути винесена судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

Згідно з вказівками, що містяться в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Вищезазначені норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. Проте, нормами чинного законодавства, зокрема Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити виконання рішення чи постанови.

В обґрунтування обставин, викладених в поданій заяві, Публічне акціонерне товариство "Київгаз" посилається на те, що боржник перебуває у скрутному фінансовому становищі, не взмозі одночасно виконати рішення суду в повному обсязі, що підтверджується балансом (звітом про фінансовий стан) боржника на 30.06.2015 року, бухгалтерськими довідками за вересень 2014-вересень 2015 років, розрахунком втрат внаслідок зменшення норм споживання за 2015 рік, при цьому забезпечує важливу соціальну функцію із транспортування природного газу для споживачів міста Києва, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 121 Господарського процесуального кодексу України розстрочити виконання цього рішення на сімнадцять місяців, зобов'язавши боржника сплатити належні на користь стягувача суми у розмірі 1085992,78 грн. щомісячними платежами по 63882 грн. кожен протягом жовтня 2015-січня 2017 років та 63880,78 грн.-лютого 2017 року, оплату проводити до двадцятого числа кожного місяця.

Копіями банківських виписок за квітень-липень 2015 року, копіями платіжних доручень №№ 4754 від 31.08.2015 року та 5475 від 30.09.2015 року стверджується факт часткового виконання боржником своїх зобов'язань перед стягувачем, сплати ним на користь стягувача 243976,20 грн. за рішенням господарського суду міста Києва від 20.11.2013 року. Залишок несплачених за цим рішенням сум становить 1085992,78 грн.

Зазначені обставини свідчать про можливість самостійного виконання боржником рішення суду частинами.

Приписами ч.ч. 1, 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Колегія суддів Київського апеляційного суду дійшла висновку, що наведені відповідачем обставини про тяжкий фінансовий стан є виключними в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та виніс законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

При цьому, доводи Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року у справі № 910/19381/13 слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року у справі № 910/19381/13 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року у справі № 910/19381/13 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/19381/13 повернути до Господарського суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

Є.Ю. Шаптала