ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р.Справа № 923/235/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Лисенко В.А., Ярош А.І.,

(У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Петрова М.С., склад судової колегії змінено на підставі розпорядження №833 від 25.11.2015 та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.11.2015)

при секретарі судового засідання: Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - не зявився,

від відповідача - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 16 лютого 2015 року

у справі № 923/235/15

за позовом Державного підприємства «Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»

до Головного управління Держземагенства у Херсонській області

про стягнення 2 822 772,89 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 26.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року Державне підприємство «Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (далі Підприємство, позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області із позовом до Головного управління Держземагенства у Херсонській області (далі Управління, відповідач) про стягнення 2 822 772,89 грн.

Разом з позовною заявою Підприємство до господарського суду надало клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 16.02.2015 вищевказану позовну заяву з додатковими документами, разом з клопотанням про звільнення від плати судового збору повернуто Підприємству без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позовна заява Підприємства подана без оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, разом з цим, господарський суд, розглянувши надані до клопотання про звільнення від сплати судового збору документи, відмовив у задоволенні останнього.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого суду, Підприємство звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, оскільки винесена з неправильним застосуванням норм процесуального права.

Більш детальніше доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Представники сторін в судовому засіданні не зявились, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду матеріалів оскарження ухвали, що підтверджується поштовими повідомленнями від 16.11.2015. Про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не надали, у звязку з чим колегія суддів, враховуючи вищевказані обставини та скорочений 15-денний строк перегляду ухвал місцевого суду в апеляційному порядку, вважає за можливе розглянути матеріали оскарження ухвали за відсутністю представників сторін.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові норми щодо загального правила подання позовів наведені у ст.ст.54-59 розділу VІІІ ГПК України.

Так, в силу вимог п. 3 ч. 1 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів,

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подачі позовної заяви), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 складає 1 218,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подачі позовної заяви), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», ст. 55 ГПК України передбачає визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

З прохальної частини позовної заяви, вбачається, що позивачем заявлені вимоги майнового характеру, що повинні бути оплачені судовим збором в розмірі 56 455,46 грн.

Позивач, оскаржуючи постановлену ухвалу, мотивує це тим, що ним при зверненні із позовом до суду подавалося клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки Підприємство перебуває в край скрутному фінансовому становищі. До клопотання про звільнення від сплати судового збору позивач надав довідку з банку, копії податкових вимог про сплату боргу по єдиному внеску, довідку про дебіторську заборгованість.

Проте, колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими та недостатніми, в розумінні ст. 33 ГПК України, оскільки самі лише посилання на відсутність коштів на рахунках, податкові вимоги та довідки позивача не вказують на відсутність можливості сплатити судовий збір за розгляд поданої позовної заяви.

Крім того, Підприємство в апеляційній скарзі зазначило, що в інших банківським установах на рахунках у останнього знаходяться кошти, які складають 751,61 грн., 726,89 грн. та 38,30 грн., тобто позивач крім розрахункового рахунку в банку, довідка з якого була додана до клопотання, має ще рахунки в інших банківських установах. Отже, апелянтом не було надано ані суду першої ані суду апеляційної інстанції достатніх та допустимих доказів відсутності у Підприємства інших розрахункових рахунків в інших банківських установах та відсутності коштів, достатніх для сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подання позовної заяви) встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Тобто, обов'язковою умовою для відстрочення сплати судового збору є наявність обґрунтованих обставин, що свідчать про неможливість сплати судового збору. При цьому, обов'язок по доведенню наявності таких обставин покладається на заявника.

Зважаючи на зазначене, та на відсутність достатніх доказів для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, господарським судом правомірно та обґрунтовано було відмовлено позивачу у звільненні від сплати судового збору при подані позовної заяви.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

До того ж, судова колегія вважає за необхідне зазначити, як правильно вказав місцевий господарський суд, згідно ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення такої позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення, тобто повернення позивачу вказаної позовної заяви не позбавляє його у доступі до правосуддя.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскаржувана ухвала є правомірною та обґрунтованою, відтак, апеляційний суд дійшов висновків про відсутність підстав, передбачених ст.106 ГПК України для зміни або скасування оскаржуваної ухвали, у звязку з чим в задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства «Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» слід відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» - залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Херсонської області від 16.02.2015 без змін.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Лисенко В.А.

ОСОБА_1