РІШЕННЯ

19 листопада 2015 року Справа № 913/909/15

Провадження №16/913/909/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Берінг, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 13 053 грн. 96 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

Секретар судового засідання-помічник судді Павлова А.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 22.12.2014 № 808/12-1683;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 10.12.2014 № ББУ/СА 273/ВП/14.

в с т а н о в и в:

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю Берінг (далі ТОВ Берінг, позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом від 02.10.2015 № 808/10-1912 до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит (далі ТОВ ДТЕК Свердлоантрацит, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 13 053 грн. 96 коп. за договором поставки від 27.01.2014 № 85/14-2СА.

Позивач, посилаючись на статті 173,174, 193, 265 Господарського кодексу України (далі ГК України), статті 16, 525, 526, 527, 692 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України), обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами у справі договору щодо своєчасної оплати товару.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.11.15 звернувся до суду з клопотанням про надання додаткового часу для можливості врегулювання спору в добровільному порядку і надав відзив, яким заперечив проти позову у звязку з невизначеністю в договорі, на думку відповідача, строків оплати отриманого товару, тому відповідач вважає, що права позивача не порушено.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на тривалий строк невиконання відповідачем обовязків по оплаті товару і на можливість врегулювати спір добровільно на стадії виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги доводи представника позивача, суд залишає клопотання відповідача без задоволення, оскільки суперечливість доводів, викладених у відзиві і у клопотанні, не свідчить про намір відповідача врегулювати спір добровільно.

Між сторонами у справі укладено договір поставки від 27.01.14 №85/14-2СА, на підставі якого постачальник (позивач) зобов'язується передати згідно з умовами даного договору покупцю (відповідачу) товар продукцію виробничо-технічного призначення за ціною, у кількості, по відповідній якості та в асортименті, вказаних в договорі та в додатках до договору, а покупець (відповідач) зобов'язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, встановлених даним договором і додатками до договору (специфікаціями) - протягом 60 календарних днів з дня приймання продукції (умови специфікацій п.4, а.с.12,13).

За своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки і відповідає вимогам правового інституту поставки (ст.ст.265-267 ГК України) з відстрочкою платежу.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 13053,96 грн., а відповідач отримав продукцію за вказаним договором, що підтверджено видатковими накладними від 26.06.14 №255 на суму 6884,76 грн., від 26.06.14 №258 на суму 3841,20 грн., від 04.07.14 №277 на суму 2296,80 грн., від 04.07.14 №280 на суму 31,20 грн. та довіреностями відповідача на отримання ТМЦ форми М-2. Вказані документи надані до справи представником позивача (а.с.14-19).

Відповідач не оплатив товар, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду, вказуючи про порушення відповідачем вимог закону і умов укладеного договору, і просить стягнути з відповідача борг за поставлений товар в сумі 13053,96 грн.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Договором поставки від 27.01.14 №85/14-2СА, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем зобовязань по сплаті вартості поставленої продукції. Строк оплати вказано в договорі поставки в п.5.3 (через 60 календарних днів з дня поставки продукції) і в специфікаціях до договору через 60 календарних днів з дня отримання продукції (умови специфікацій п.4, а.с.9-13).

Позивач поставив відповідачу товар на суму 13053,96грн. і відповідач отримав поставлений товар, що належним чином в порядку ст.ст.33,34 ГПК України - довів суду позивач: до матеріалів справи надано видаткові накладні, довіреності відповідача на отримання товару і документи в підтвердження доставки товару позивачем на склад відповідача (а.с.14-21).

Таким чином, позивач у відповідності до умов договору та вимог закону має право на стягнення боргу з відповідача в сумі 13053,96 грн. Право позивача на отримання грошових коштів за поставлений товар порушено відповідачем 27.08.14 (від видаткових накладних від 24.06.14 + 60 календарних днів з дня отримання продукції) і 05.09.14 (від видаткових накладних від 04.07.14 + 60 календарних днів з дня отримання продукції).

Приписи 265-267 ГК України, ст.ст.655-692 ЦК України зобовязують відповідача виконати обовязок по оплаті поставленої продукції у відповідності до вимог закону та умов договору. За таких підстав з відповідача слід стягнути борг в сумі 13053,96грн.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Як було вказано вище за текстом рішення, і договір поставки від 27.01.14 №85/14-2СА, укладений сторонами по справі, і специфікації до договору містять чітко визначений строк виконання обовязків покупця (відповідача) по оплаті товару. Відсутність у видаткових накладних (на штампі отримувача товару - відповідача) дати отримання продукції не спростовує умов договору поставки від 27.01.14 №85/14-2СА в частині обовязку покупця оплатити товар через 60 днів після його отримання. Факт отримання товару відповідач не заперечив. І дату отримання товару, яка б відрізнялась від дати поставки, відповідач не вказав і обставин з цього приводу суду не довів.

Інші доводи, викладені у відзиві, не мають відношення до суті спору.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст.173,193,232,265-267 ГК України, ст.ст.625,629,655-692 ЦК України, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82,84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гоголя, 24 «а», ід. код 37596090 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Берінг, АДРЕСА_1, ід. код 36960280 суму боргу у розмірі 13053,96грн., витрати на судовий збір в сумі 1218грн. Видати наказ.

Рішення підписане 20.11.15

Суддя Р. Шеліхіна