РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015Справа №910/14064/14
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Публічного акціонерного товариства "Омега Банк"

про стягнення 19 201 875,00 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Соболь О.М. (довіреність № 3870/18 від 02.12.2014)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" про стягнення 19 201 875,00 грн. виплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на п. 7.14 договору добровільного страхування майна підприємств та підприємців № 506-ип/10к від 02.04.2010, відповідно до якого страхувальник або вигодонабувач зобов'язані повернути страховику страхове відшкодування (або його відповідну частину), якщо виявиться така обставина, що за законом або даним договором цілком або частково позбавляє страхувальника або вигодонабувача права на страхове відшкодування. Позивач вказує на обставини, які не існували на момент відмови у виплаті страхового відшкодування та розгляду справи №4/190-20/163, проте, виникнення таких обставин після отримання відповідачем страхового відшкодування, за умовами договору добровільного страхування майна підприємств і підприємців № 506-ип/10к від 02.04.2010, позбавляють вигодонабувача (відповідача у справі) права на страхове відшкодування. За доводами позивача, висновки експертів у межах кримінального провадження, постанова від 30.10.2013 про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, перекваліфікація компетентними органами в ході досудового розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 4 ст. 190 КК України, є обставинами які повністю позбавляють вигодонабувача права на отримання страхового відшкодування та на підставі п. 7.14. договору добровільного страхування майна підприємств і підприємців № 506-ип/10к від 02.04.2010 відповідач має повернути страховику суму страхового відшкодування, як безпідставно отримане майно, відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у справі № 910/14064/14 залишено без змін.

Постановою Вищого Господарського суду України від 26.08.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі № 910/14064/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд. Направляючи справу на новий розгляд, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначила, що суди попередніх інстанцій, правильно встановивши, що договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч. 1 ст. 1212 ЦК України, разом з тим, в межах підстав та предмета позову не з'ясували наявність правових підстав для повернення страхового відшкодування, визначених умовами договору, а саме пунктом 7.14.

За результатами повторного автоматичного розподілу справу № 910/14064/14 передано на розгляд судді Турчина С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2015 (суддя Турчин С.О.) прийнято справу № 910/14064/14 до свого провадження та призначено розгляд справи на 24.09.2015.

23.09.2015 через канцелярію суду від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив, зазначивши, що посилання позивача на п. 7.14. договору та положення статті 1212 ЦК України є безпідставними, оскільки грошові кошти у розмірі 19201875,00 грн. отримані відповідачем на підставі судового рішення, а перекваліфікація кримінального діяння не має преюдиційного значення та не є підставою для повернення суми виплаченого страхового відшкодування. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до постанови Правління НБУ від 06 липня 2015 року №437 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 06 липня 2015 року № 127 про початок процедури ліквідації ПАТ "Омега Банк", а тому у відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" процес ліквідації виключає можливість стягнення суми страхового відшкодування поза межами ліквідаційної процедури.

24.09.2015 через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення із врахуванням обставин та доказів, на необхідність дослідження яких вказав Вищий господарський суд України у постанові від 26.08.2015, в яких позивач зазначив, що положення договору страхування не містять умов згідно із якими наявність страхового випадку підтверджується вироком суду у кримінальній справі, а закриття кримінального провадження свідчить про відсутність факту страхового випадку, тобто є обставиною, яка повністю позбавляє страхувальника або вигодонабувача на отримання страхового відшкодування, у зв'язку із чим, сума виплаченого страхового відшкодування на підставі п. 7.14 підлягає поверненню позивачу. Крім того, позивачем вказано, що ненадання документів вказаних у п. 11.1.1. договору та наявність визначених у п. 8.1. договору обставин, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Також, позивач просив суд врахувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2014 у справі №4/190-20/163 якою відмовлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "АХА Страхування" у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2011 у справі № 4/190-20/163 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 відкладено розгляд справи № 910/14064/14 на 20.10.2015.

20.10.2015 через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення на відзив відповідача, в яких позивач зазначив, що включення чи не включення до реєстру кредиторів відповідача не є предметом даного спору та не може впливати на вирішення даної справи. Разом з тим, позивач зазначив, що рішень про відмову уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення позивача до реєстру кредиторів до ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" не надходило.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/14064/14 на 15 днів до 17.11.2015 та відкладено її розгляд на 10.11.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 відкладено розгляд справи № 910/14064/14 на 17.11.2015.

17.11.2015 через канцелярію суду від позивача надійшли клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача - ТОВ "Українська бізнес група", клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача - МПП "Принцеса" та заява про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання 17.11.2015 не з'явився, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

Представник позивача в судове засідання 17.11.2015 з'явився, надав пояснення щодо заявлених клопотань про залучення до участі у справі інших відповідачів та заяви про збільшення позовних вимог.

Суд, розглянувши заяву позивача про збільшення позовних вимог, зазначає наступне.

Частиною 4 статті 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов'язано з пред'явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві (Інформаційний лист ВГСУ від 02.06.2006 № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році").

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "СК "АХА Страхування" до ПАТ "Омега Банк" про стягнення 19201875,00 грн. страхового відшкодування, виплаченого за договором № 506-ип/10к від 02.04.2010 року.

В своїй заяві про збільшення позивач просить суд:

- визнати не страховим випадком, подію зникнення цукру-піску в м. Одеса, вул. Моторна, 8 у кількості 3500 тон., заявлену повідомленням АТ "Сведбанк" 20.05.2010 за договором добровільного страхування майна підприємств та підприємців № 506-ип/10 к від 02.04.2010 укладеним між МПП "Принцеса" та АТ "СК "АХА Страхування";

- визнати право вимоги АТ "СК "АХА Страхування" на повернення страхового відшкодування у розмірі 19201875,00 грн. на підставі п. 7.14 Договору добровільного страхування майна підприємств та підприємців № 506-ип/10 к від 02.04.2010 укладеним між МПП "Принцеса" та АТ "СК "АХА Страхування";

- стягнути з Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" 19201875,00 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Таким чином, позивачем у заяві про збільшення позовних заявлено додаткові вимоги немайнового характеру про визнання не страховим випадком, події зникнення цукру-піску в м. Одеса, вул. Моторна, 8 у кількості 3500 тон. та визнання права вимоги АТ "СК "АХА Страхування" на повернення страхового відшкодування у розмірі 19201875,00 грн.

Водночас заява позивача про збільшення позовних вимог, як встановлено судом, спрямована на зміну предмету позову.

Також, представник позивача в судовому засіданні просив суд розцінювати вказану заяву як заяву про зміну предмету позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, що до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК України, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК України порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання (п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

В судовому засіданні 20.10.2015 розпочато розгляд справи по суті позовних вимог та представником позивача у судовому засіданні 20.10.2015 надано пояснення по суті позовних вимог, про що зазначено у протоколі судового засідання 20.10.2015.

Враховуючи те, що заява про збільшення позовних вимог яка по своїй суті є заявою про зміну предмету позову подана позивачем після розгляду справи по суті, то суд залишає вказану заяву позивача без розгляду, а подальший розгляд справи здійснюється відповідно до вимог заявлених в позовній заяві.

Щодо заявлених позивачем клопотань про залучення до участі у справі інших відповідачів Малого приватного підприємства "Принцеса" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська бізнес група", то судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача Малого приватного підприємства "Принцеса" обґрунтоване тим, що умови договору страхування встановлюють право солідарної вимоги до страхувальника та вигодонабувача в частині виконання обов'язків за договором страхування та солідарний обов'язок страхувальника та вигодонабувача на повернення страхового відшкодування, у разі якщо виявиться така обставина, що повністю та частково позбавляє право страхувальника та/або вигодонабувача право на отримання страхового відшкодування.

Як встановлено судом, позовні вимоги позивача обґрунтовані наявністю правових підстав для повернення страхового відшкодування, визначених п. 7.14 договору добровільного страхування майна підприємств та підприємців № 506-ип/10к від 02.04.2010.

Відповідно до пункту 7.14. договору, страхувальник або вигодонабувач зобов'язані повернути страховику страхове відшкодування (або його відповідну частину), якщо виявиться така обставина, що за законом або даним договором цілком або частково позбавляє страхувальника або вигодонабувача права на страхове відшкодування.

З положень договору вбачається, що повернення позивачу страхового відшкодування (або його відповідну частину) здійснюється або страхувальником або вигодонабувачем за договором, з огляду на те, ким було отримано відповідне страхове відшкодування.

Згідно із умовами договору страхування, вигодонабувачем у частині заборгованості за кредитним договором є ПАТ "Сведбанк", яке в подальшому було перейменовано на ПАТ "Омега Банк".

Як вбачається із матеріалів справи, страхове відшкодування було сплачено позивачем на користь відповідача - ПАТ "Омега Банк".

Оскільки, страхове відшкодування було отримано ПАТ "Омега Банк", то відповідно останній за наявності обставин передбачених пунктом 7.14 договору має повернути страхове відшкодування позивачу.

Таким чином, матеріально-правова вимога ПАТ "СК "АХА Страхування" про повернення грошових коштів, сплачених позивачем на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2011 у справі № 4/190-20/163 заявлена позивачем до ПАТ "Омега Банк" правомірно, а у МПП "Принцеса" відсутні зобов'язання здійснювати повернення страхового відшкодування, у разі наявності підстав для застосування положень пункту 7.14 договору.

При цьому, договір страхування не містить будь-яких умов щодо солідарного обов'язку страхувальника (МПП "Принцеса") та вигодонабувача (ПАТ "Омега Банк") на повернення страхового відшкодування, у разі якщо виявиться така обставина, що повністю та частково позбавляє право страхувальника та/або вигодонабувача на отримання страхового відшкодування.

Посилання позивача на те, що умови договору страхування встановлюють право солідарної вимоги до страхувальника та вигодонабувача в частині виконання обов'язків за договором страхування, то суд зазначає, що виконання вказаних обов'язків страхувальником чи вигодонабувачем не є предметом розгляду даної справи, оскільки в межах даної справи встановлюється наявність підстав, визначених пунктом 7.14 договору, для повернення страхового відшкодування, яке було виплачене ПАТ "Омега Банк" та яке за наявності підстав визначених п. 7.14. договору має бути повернуто ПАТ "Омега Банк".

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що матеріали справи не містять доказів заміни зобов'язаної сторони (ПАТ "Омега Банк") за п. 7.14 договору, суд дійшов висновку, що підстави для залучення до участі у справі іншого відповідача - Малого приватного підприємства "Принцеса" у суду відсутні, а тому відповідне клопотання позивача залишається судом без задоволення.

Клопотання позивача про залучення до участі у справі іншого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська бізнес група" мотивоване тим, що у відповідності до інформації, що міститься на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб всесвітньої мережі Інтернет (http://www.fg.gov.ua), "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб продав ТОВ "Українська бізнес група" (ТОВ "УБГ") перехідний банк ПАТ "РВС", який був створений на базі неплатоспроможного ПАТ "Омега Банк" на виконання плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду 05.05.2015.

Відповідно до конкурсної пропозиції ТОВ "УБГ" та плану врегулювання, до створеного Фондом перехідного банку ПАТ "РВС" були передані всі активи неплатоспроможного банку ПАТ "Омега Банк" (крім тих, які неможливо передавати згідно з діючим законодавством) на 229,1 млн. грн. та майже всі зобов'язання на аналогічну суму. До складу зобов'язань ввійшли: заборгованість перед кредиторами першої-сьомої черг та частина субординованого боргу, що відповідно до законодавства відноситься до останньої восьмої черги кредиторів.

Передача активів та зобов'язань банку відбулася 3 липня 2015 року. До складу переданих перехідному банку активів ввійшли: дев'ять об'єктів нерухомості (1 офісне приміщення у м. Ужгород, 5 об'єктів виробничо-складської нерухомості у різних областях України, 1 квартира у м. Києві та 2 об'єкти незавершеного будівництва у Київській області) загальною вартістю 68,7 млн. грн.; 33 земельні ділянки загальною площею 7,2 га, розташованих переважно у Київській області, загальною вартістю 12,3 млн. грн.; права вимоги за 65 кредитами фізичних осіб вартістю 6,7 млн. грн.; права вимоги за 204 кредитами юридичних осіб вартістю 140,6 млн. грн.".

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 42 закону України від 23.02.2012, № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд на підставі плану врегулювання приймає рішення про утворення перехідного банку із передачею всіх або частини активів і всіх або частини зобов'язань із збереженням черговості згідно із статтею 52 цього Закону одного або декількох неплатоспроможних банків. Перехідний банк утворюється у формі публічного акціонерного товариства.

Фонд здійснює продаж перехідного банку інвестору, визначеному за результатами проведення відкритого конкурсу в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду, крім випадків виведення неплатоспроможного банку з ринку за участю держави, передбачених статтею 41-1 цього Закону.

Перехідному банку передаються всі або визначена відповідно до плану врегулювання частина активів і зобов'язань неплатоспроможного банку.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів заявлення до відповідача кредиторської вимоги про повернення 19201875,00 грн. виплаченого страхового відшкодування, що є предметом спору у даній справі, визнання позивача кредитором у межах ліквідаційної процедури та включення матеріально-правової вимоги ПАТ "СК "АХА Страхування" про повернення грошових коштів у розмірі 19201875,00 грн. до реєстру вимог кредиторів.

Відомостей щодо передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська бізнес група" вказаного зобов'язання ПАТ "Омега Банк" зі сплати грошових коштів у розмірі 19201875,00 грн., як наявності такого зобов'язання, матеріали справи, також, не містять.

Таким чином, будь-які фактичні дані, з яких би вбачалось наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська бізнес група" перед позивачем обов'язків, що випливають з договору добровільного страхування майна підприємств та підприємців №506-ип/10к від 02.04.2010, в тому числі за п. 7.14 договору, відсутні, а відтак, у суду не має підстав для залучення ТОВ "Українська бізнес група" до участі у справі як іншого відповідача.

Враховуючи зазначене, клопотання позивача про залучення до участі у справі іншого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська бізнес група" залишається судом без задоволення.

Суд зазначає, що предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Відповідачем у справі може бути особа, якій пред'явлено позовну вимогу. Такою особою є виключно особа за рахунок якої в принципі можливо було б задовольнити позовні вимоги.

Натомість, Мале приватне підприємство "Принцеса" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська бізнес група", за висновками суду, не є особами за рахунок яких можливо було б задовольнити позовні вимоги позивача. Будь-яких вимог до вказаних осіб позивачем не заявлено, в тому числі, і у заяві про збільшення позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання 17.11.2015 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 17.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.2010, між МПП "Принцеса" (страхувальником) та АТ "СК "АХА Страхування" (страховиком) було укладено договір добровільного страхування майна підприємств і підприємців № 506-ип/10к (надалі - договір страхування).

Відповідно до п. 1.2 договору страхування, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов'язані з володінням, розпорядженням, користуванням майном: товари в обороті, а саме: цукор-пісок (ГОСТ 21-94) в кількості 1000,000 тон, яке знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Моторна, 8 "б" (територія страхування).

Пунктом 1.3 договору страхування визначено, що майно є предметом застави згідно договору застави №б/н від 02.04.2010, який є забезпеченням виконання зобов'язань страхувальника перед ПАТ "Сведбанк", яке в подальшому було перейменовано на ПАТ "Омега Банк", який є вигодонабувачем згідно цього договору, в частині заборгованості по кредиту, виданому страхувальнику згідно кредитного договору № 6 К-Н від 02.04.2010.

Відповідно до п. 2.1 Договору страхування загальна страхова сума за договором дорівнює 5 587 500,00 грн.

В подальшому, 27.04.2010 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору страхування, згідно з якою пункти 1.2, 2.1, 2.2 договору викладено у новій редакції:

"1.2. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов'язані з володінням, розпорядженням, користуванням майном: товари в обороті, а саме: цукор-пісок (ГОСТ 21-94) в кількості 3500,00 тон, яке знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Моторна, 8 (територія страхування), згідно з договором відповідального зберігання № 1 від 02.04.2010 р., укладеного між АТ "Віголін", юридична особа згідно законодавства Естонії, та страхувальником.";

"2.1. Загальна страхова сума за договором дорівнює 19395833,33 грн.".

Відповідно до п. 3.1. договору страхування, страховими випадками за цим договором визнаються втрата (загибель) або ушкодження майна в результаті пожежі (п.3.1.1.), вибуху (п.3.1.2.), удару блискавки (3.1.3.), падіння пілотованих літальних об'єктів або їхніх частин (п.3.1.4.), стихійних лих (п.3.1.5.), дії води (п.3.1.6.), стороннього впливу (п.3.1.7.), протиправних дій третіх осіб (п.3.1.8.).

Згідно із п. 3.1.8 договору страхування, протиправними діями третіх осіб є зникнення, знищення або пошкодження застрахованого майна в результаті виключно таких дій, вчинених з проникненням у приміщення чи інше сховище: крадіжки зі зломом, відкритого викрадення майна (грабежу), нападу з метою заволодіння майном, поєднаного з насильством (розбій), а також умисного знищення або пошкодження майна, вчиненого шляхом підпалу або іншим способом.

20.05.2010 AT "СК "АХА Страхування" отримано повідомлення AT "Сведбанк" про таємниче зникнення цукру-піску (ГОСТ 21-94) у кількості 3500 тонн, яке згідно заяви Вигодонабувача сталося за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 8.

Також, 20.05.2010 AT "Сведбанк" звернувся до AT "СК "АХА Страхування" із повідомленням про настання страхового випадку.

26.05.2010 та 28.05.2010 AT "Сведбанк" надав AT "СК "АХА Страхування" заяву на виплату страхового відшкодування та відповідні документи для виплати страхового відшкодування.

Листом № 1443/12 від 24.09.2010 AT "СК "АХА Страхування" повідомлено AT "Сведбанк" про відмову у визнанні події страховим випадком та відмову у виплаті страхового відшкодування.

Публічне акціонерне товариство "Сведбанк", не погоджуючись із даною відмовою, звернулось із позовом до Господарського суду міста Києва про стягнення з AT "СК "АХА Страхування" суми страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №4/190-20/163 від 26.09.2011 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" задоволено частково та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" суму страхового відшкодування у розмірі 19201875,00 грн., а також судові витрати.

Вказане рішення у справі №4/190-20/163 залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду № 4/190-20/163 від 08.12.2011, яка залишена без змін Вищим господарським судом України 14.03.2012.

ПрAT "СК "АХА Страхування" на виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №4/190-20/163 від 26.09.2011 здійснено виплату Публічному акціонерному товариству "Сведбанк" страхового відшкодування у розмірі 19201875,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17048 від 23.04.2012.

Відділом примусового виконання Державної виконавчої служби листом №12-0-34-4955/5/5-394/3 від 01.11.2012 повідомлено ПрАТ "СК "АХА Страхування", що ПАТ "Сведбанк" отримав на свій рахунок платіж у розмірі 19201875,00 грн., про що було зазначено банком у довідці від 05.06.2012.

Водночас, позивач неодноразово звертався із скаргами до правоохоронних органів, внаслідок чого 16.08.2013 позивачем отримано лист СВ Малиновського PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області, в якому значиться, що кримінальна справа № 9, порушена за ознаками злочину, передбаченого ст. 185 ч. 5 КК України за заявою ПАТ "Сведбанк" від 21.05.2010, внесена до ЄРДР і розслідується за ознаками злочину, передбаченого ч. 4. ст. 190 КК України, 13.08.2013.

Постановою СВ Малиновського PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 30.10.2013, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0005231 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 5 КК України закрито у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постановою СВ Малиновського PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 23.12.2013 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0005231 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 5 КК України перекваліфіковано на ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою СВ Малиновського PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 23.12.2013 матеріали досудового розслідування внесених до ЄРДР за № 0005231 від 13.08.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України та № 0006173 від 24.09.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України об'єднано в одне провадження, яке зареєстровано до ЄРДР за № 0005231.

В листі СВ Малиновського PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 23.12.2013, зазначено, що ПрAT "СК "АХА Страхування" визнано потерпілим за результатами розслідування кримінального провадження №0006173 від 24.09.2013, яке об'єднано з кримінальним провадженням № 0005231 від 13.08.2013.

На даний час слідчим відділом Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005231, за ознаками вчинення злочинів передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, про що зазначено у листі СВ Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 12.10.2015.

Як вбачається із матеріалів справи, в межах вказаного розслідування Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз СБУ проведено експертне дослідження за результатами якого складено висновок експертно-економічного дослідження № 5/7 від 24.12.2012, відповідно до якого одержання на зберігання АТ "Віголін" товару цукру-піску в кількості 3500 тон за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 8 переданого йому на зберігання МПП "Принцеса" відповідно до укладеного договору відповідального зберігання №1 від 02.04.2010 року документально та нормативно не підтверджується. Наявність та нестача у складському приміщенні АТ "Віголін" товару цукру-піску у кількості 3500 тон за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 8 станом на 20.05.2010 року документально не підтверджується.

Висновок експертів у межах кримінального провадження, за твердженнями позивача, встановлюють обставини, які свідчать про відсутність події, заявленої в якості страхового випадку.

Позивач, в письмових поясненнях, наданих під час нового розгляду справи, зазначає, що відповідно до п. 7.14. договору страхування, виплачена сума страхового відшкодування підлягає поверненню ПрAT "СК "АХА Страхування", у зв'язку із наявністю обставин, які позбавляють вигодонабувача на отримання страхового відшкодування. Так, підставами для відмови у визнанні події страховим випадком та відмови у виплаті страхового відшкодування є: відсутність події страхового випадку (крадіжки зі зломом цукру-піску у кількості 3500 тонн з території страхування), про яку було заявлено вигодо набувачем; відсутність самого предмету страхування та території страхування у кількості 3500 тонн на момент заявленого зникнення, про що було відомо вигодонабувачу та страхувальнику; відсутність складського обліку на території страхування; порушення страхувальником та вигодонабувачем обов'язків за договором страхування, зокрема: не надання документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитку, не повідомлення позивача про суттєві обставини, що мають значення для оцінки страхового ризику та щодо предмету страхування, відсутність складського обліку на території страхування.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, наведені у постанові від 26.08.2015, які зумовили скерування справи на новий розгляд, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Як встановлено судом вище, між МПП "Принцеса" як страхувальником та позивачем як страховиком було укладено договір добровільного страхування майна підприємств і підприємців № 506-ип/10к від 02.04.2010, відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов'язані з володінням, розпорядженням, користуванням майном: товари в обороті, а саме: цукор-пісок (ГОСТ 21-94) в кількості 3500,00 тон, яке знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Моторна, 8 (територія страхування), згідно з договором відповідального зберігання № 1 від 02.04.2010 р., укладеного з АТ "Віголін". Вигодонабувачем згідно цього договору, в частині заборгованості по кредиту, виданому страхувальнику згідно кредитного договору № 6 К-Н від 02.04.2010 є ПАТ "Сведбанк", яке в подальшому було перейменовано на ПАТ "Омега Банк" (відповідач у справі.)

Статтею 979 Цивільного кодексу України, за договором срахування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про страхування" № 85/96-ВР від 07.03.1996, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування (ч. 4 ст. 3 Закону України "Про страхування").

Як вбачається із матеріалів справи ПрAT "СК "АХА Страхування" (позивачем) на виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №4/190-20/163 від 26.09.2011 здійснено виплату відповідачу страхового відшкодування у розмірі 19201875,00 грн.

Під час розгляду даної справи необхідним є встановлення правових підстав для повернення страхового відшкодування згідно із умовами договору страхування, зокрема на підставі п. 7.14. договору страхування.

Пунктом 7.14 договору страхування, на який посилається позивач, як на підставу повернення страхового відшкодування у розмірі 19201875,00 грн., передбачено, що страхувальник або вигодонабувач зобов'язані повернути страховику отримане страхове відшкодування (або його відповідну частину), якщо виявиться така обставина, що за законом або даним договором цілком або частково позбавляє страхувальника або вигодонабувача права на страхове відшкодування.

Вищевказаним положенням договору передбачено обов'язок відповідача (як вигодонабувача, якому було здійснено виплату відповідачу страхового відшкодування у розмірі 19201875,00 грн. на виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №4/190-20/163 від 26.09.2011) повернути позивачу виплачену суму страхового відшкодування у разі якщо виявиться така обставина, яка за законом або даним договором позбавляє відповідача на страхове відшкодування.

Враховуючи положення чинного законодавства та умови договору, такими обставинами є випадки, за наявності яких, позивач, у разі настання страхового випадку, мав підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Позивачем, в обґрунтування заявлених вимог, зазначено, що закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, згідно із постановою СВ Малиновського PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 30.10.2013, свідчить про відсутність факту страхового випадку, тобто, на думку позивача, є обставиною, яка повністю позбавляє страхувальника або вигодонабувача на отримання страхового відшкодування, у зв'язку із чим, сума виплаченого страхового відшкодування на підставі п. 7.14 підлягає поверненню.

Статтею 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страховим відшкодуванням, у відповідності до ст. 16 Закону України "Про страхування" визначається страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

З огляну на положення чинного законодавства та умови договору страхування, у разі якщо подія, що настала, може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, у страховика виникає обов'язок здійснити страхове відшкодування.

Проаналізувавши пункт 7.14 договору страхування, суд дійшов висновку, що у вказаному пункті договору йде мова про визначені договором або законом обставини за наявності яких страхувальник або вигодонабувач позбавляються права на страхове відшкодування у разі настання події, що передбачена договором страхування або законодавством (страхового випадку), і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Тобто, сторонами було погоджено можливість повернення отриманого страхового відшкодування саме за наявності певних обставин за яких страхувальника або вигодонабувача (у даному спорі відповідача) могло бути позбавлено права на страхове відшкодування (позивач як страхувальник міг відмовити у виплаті страхового відшкодування), а не відсутність самого страхового випадку, як стверджує позивач.

Законом України "Про страхування" та положеннями договору страхування передбачено випадки за наявності яких відповідач може бути позбавлений права на страхове відшкодування.

Так, статтею 26 Закону України "Про страхування" передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Пунктом 8.1. договору страхування сторони погодили, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо:

страхувальником (вигодонабувачем) вчинені навмисні дії, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена форма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України (п. 8.1.1.);

страхувальником (вигодонабувачем) вчинено умисний злочин, що призвів до страхового випадку (п. 8.1.2.);

страхувальник повідомив страховику свідомо неправдиві відомості про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку (п. 8.1.3.);

страхувальник (вигодонабувач) несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку без поважних на це причин або створював страховикові перешкоди у визначенні обставин страхового випадку та розміру збитків (п. 8.1.4);

страхувальник (вигодонабувач) отримав повне відшкодування збитку від третіх осіб (п. 8.1.5.);

страхувальник повідомив страховику свідомо неправдиві відомості про ступінь страхового ризику (п. 8.1.6);

страхувальник навмисно не вжив доступних заходів, щоб зменшити збитки (п. 8.1.7);

страхувальник не виконав обов'язків, передбачених умовами договору (п. 8.1.8.);

страхувальник (вигодонабувач) відмовився від свого права вимоги до особи, відповідальної за збитки, що відшкодовуються страховиком за умовами договору, або якщо здійснення цього права стало неможливим з вини страхувальника (вигодонабувача).

Наявність визначених обставин, у відповідності до ст. ст. 33-34 ГПК України, мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Однак, за висновками суду, матеріали справи не містять доказів існування обставин, які визначені у п. 8.1 договору страхування та є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, зокрема, повідомлення страховику свідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; вчинення страхувальником (вигодонабувачем) навмисних дії, спрямованих на настання страхового випадку; вчинення страхувальником (вигодонабувачем) умисного злочину, що призвів до страхового випадку; тощо.

Представник позивача у судовому засіданні 17.11.2015 обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що відповідачем було надано позивачу свідомо неправдиві відомості про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку, посилаючись на висновок експертно-економічного дослідження № 5/7 від 24.12.2012 Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ та висновки, викладені у постанові СВ Малиновського PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 30.10.2013 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005231 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та постанові СВ Малиновського PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 23.12.2013 про перекваліфікацію кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005231 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 4 ст. 190 КК України.

Однак, висновки, викладені у постановах СВ Малиновського PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005231 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та про перекваліфікацію кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005231 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 4 ст. 190 КК України, а також, висновок експертно-економічного дослідження № 5/7 від 24.12.2012 Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ, не свідчать про наявність обставин, з настанням яких, відповідач міг бути позбавлений страхового відшкодування, не містять висновків щодо повідомлення відповідачем або страхувальником неправдивих відомостей позивачу про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку, а місять лише фактичні обставини, які були встановлені під час досудового розслідування кримінальної справи.

При цьому, у відповідності до приписів ст. ст. 34-35 ГПК України, повідомлення неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку саме страхувальником або вигодонабувачем, фактичні дані про те, що вигодонабувачу та страхувальнику було відомо про відсутність самого предмету страхування на території страхування у кількості 3500 тон на момент заявленого зникнення, а також, протиправність дій вигодонабувача та страхувальника, що призвели до наявності підстав для позбавлення страхового відшкодування, можуть бути підтверджені лише вироком у кримінальній справі постановленого, зокрема, за результатами судового слідства у кримінальному провадженні № 0005231.

Водночас, висновок експертів, постанови про закриття та перекваліфікацію кримінального провадження не спростовують висновків суду покладених в основу рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2011 у справі №4/190-20/163 про визнання події, яка мала місце 20.05.2010 страховим випадком та висновків суду, що у ПрAT "СК "АХА Страхування" не було підстав не визнавати заявлену ПАТ "Омега Банк" подію страховим випадком.

Крім того, встановлені у межах кримінального провадження №0005231 обставини щодо факту зникнення застрахованого майна в результаті шахрайських дій третіх осіб, не можуть підтверджувати наявність підстав для позбавлення відповідача на страхове відшкодування, оскільки, лише вироком у кримінальному провадженні №0005231 можуть бути встановлені фактичні дані про спосіб зникнення застрахованого майна, в тому числі і шляхом шахрайства. Наразі в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували дійсний спосіб зникнення застрахованого майна.

Наявність обставин, які б могли за законом чи договором позбавити відповідача на страхове відшкодування матеріалами справи не підтверджується та позивачем на доведена.

Позивач, у письмових поясненнях до позову, зазначав, що ненадання документів вказаних у п. 11.1.1. договору, також, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до п. 11.1.1 договору страхування, страхувальник зобов'язаний вести облік товарів, що зберігаються на території страхування. При настанні страхового випадку страховику повинні бути надані відповідні дані обліку про наявність товарів на території страхування із зазначенням в облікових документах дати вилучення товарів або розміщення їх на схов, найменування, кількості і вартості товарів. Дані обліку товарів є основою для визначення суми страхового відшкодування. Сума страхового відшкодування розраховується, виходячи із кількості та дійсної вартості товарів, що знаходяться в межах території страхування на момент настання страхового випадку.

Ненадання вказаних у п. 11.1.1. документів (в тому числі з причин їх знищення внаслідок страхового випадку) дає страховику право відмовити у виплаті відшкодування, як в цілому, так і в частині збитку, не підтвердженій такими документами (п. 11.1.2. договору).

Суд зазначає, що надання чи ненадання відповідачем або страхувальником даних обліку товарів, встановлюється виключно на час проведення дій по врегулюванню випадку та прийняття рішення по виплаті страхового відшкодування за страховим випадком, та не може бути обставиною, про існування якої страховику може стати відомо після виплати страхового відшкодування.

При цьому, виконання відповідачем або страхувальником пункту 11.1.1. договору повинно бути предметом дослідження при вирішенні питання про виплату страховиком страхового відшкодування у разі настання страхового випадку.

Так, в межах розгляду справи № 4/190-20/163 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" про стягнення з AT "СК "АХА Страхування" суми страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 20.05.2010, судом встановлювались обставини щодо надання ПАТ "Сведбанк" (відповідачем у даній справі) документів AT "СК "АХА Страхування" на підтвердження факту наявності майна на території страхування та за висновками суду були визнано безпідставними та необґрунтованими доводи AT "СК "АХА Страхування" щодо не підтвердження факту наявності застрахованого майна на момент настання страхового випадку, а також встановлено відсутність підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування із зазначених підстав.

Суд, також, зазначає, що доводи позивача про ненадання вигодонабувачем та страхувальником документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитку, не повідомлення позивача про суттєві обставини, що мають значення для оцінки страхового ризику та щодо предмету страхування, відсутність складського обліку на території страхування зводяться до переоцінки обставин встановлених у межах розгляду справи № 4/190-20/163 щодо наявності підстав для виплати страхового відшкодування відповідачу.

Щодо посилань позивача на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2014 у справі №4/190-20/163 якою відмовлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "АХА Страхування" у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2011 у справі № 4/190-20/163 за нововиявленими обставинами, в якій за доводами позивача, суд дійшов висновку про те, що обставини на які посилається заявник є не нововиявленими та не входять до предмету позову у справі № 4/190-20/163, то суд зазначає, що всупереч посиланням позивача, за результатами розгляду вказаної заяви, судом було здійснено висновки про передчасність поданої ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" заяви про перегляд рішення від 26.09.2011 за нововиявленими обставинами, оскільки, перекваліфікація в подальшому кримінальних діянь осіб, які спричинили зникнення застрахованого майна, не спростовує встановлених у справі № 4/190-20/163 судом обставин щодо безпідставності відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування на момент звернення позивача, та як наслідок виникнення обов'язку відповідача здійснити страхове відшкодування, а обставини щодо факту зникнення застрахованого майна можуть бути підтверджені лише вироком у кримінальній справі.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевстановлені судом обставини свідчать про відсутність на час прийняття рішення у даній справі, правових підстав для повернення позивачу страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, а саме: наявності обставин, що за законом або даним договором цілком або частково позбавляє страхувальника або вигодонабувача права на страхове відшкодування (п. 7.14. договору страхування).

Позивачем, у відповідності до ст. 33-34 ГПК України, не доведено суду існування обставин, які б законом або за договором страхування свідчили про наявність підстав для повернення сплаченого ПAT "Омега Банк" страхового відшкодування у розмірі 19201875,00 грн., у зв'язку з чим, підстави для задоволення позовних вимог у суду відсутні.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до постанови Правління НБУ від 06 липня 2015 року №437 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 06 липня 2015 року № 127 про початок процедури ліквідації ПАТ "Омега Банк".

Враховуючи положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, заявлення та приймання вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Підсумовуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" про стягнення 19 201 875,00 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" про стягнення 19 201 875,00 грн. відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2015 р.

Суддя С.О. Турчин