ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 листопада 2015 року Справа № 922/1727/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Воліка І.М., Шевчук С.Р.,

розглянувши касаційну скаргу Державної фінансової інспекції України
на рішення та постановугосподарського суду Харківської області від 03.06.2015 Харківського апеляційного господарського суду від 19.08.2015
у справі№ 922/1727/15 господарського суду Харківської області
за позовомДержавного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Ікон-Трейд"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державна фінансова інспекція України
простягнення 1 664,76 грн.,

в с т а н о в и в:

Подана Державною фінансовою інспекцією України касаційна скарга від 10.09.2015 на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.08.2015 у справі № 922/1727/15 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються докази сплати судового збору.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

З 01.09.2015 набрав чинності Закон України від 22.05.2015 № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, в частині розміру ставок судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, що діє з 01.09.2015, ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду, становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Проте, до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору. При цьому, у переліку доданих до касаційної скарги документів відсутні докази сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Також, у силу ч. 1 ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 ГПК України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, отже строк на касаційне оскарження постанови апеляційної інстанції відраховується саме з дати її прийняття.

Оскаржувана постанова Харківського апеляційного господарського суду прийнята 19.08.2015, а отже, днем закінчення строку для подання касаційної скарги на вказану постанову є 08.09.2015.

Згідно з ч. 1 ст. 109 ГПК України касаційна скарга подається до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення чи постанову.

Державна фінансова інспекція України звернулася з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.08.2015 у справі № 922/1727/15, як вбачається зі штампу Харківського апеляційного господарського суду - 10.09.2015.

Таким чином, касаційну скаргу Державної фінансової інспекції України подано після закінчення строку, встановленого для її подання. При цьому, касаційна скарга подана без клопотання про відновлення цього строку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Отже, у касаційній скарзі повинно бути зазначено, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального і/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій у прийнятті оскаржуваних судових рішень, у чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Вимоги п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України Державною фінансовою інспекцією України не дотримано, оскільки у поданій касаційній скарзі не вказано, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального і/або процесуального права припустився суд апеляційної інстанції у прийнятті оскаржуваної постанови.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, касаційна скарга Державної фінансової інспекції України на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.08.2015 у справі № 922/1727/15 підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 110, 111, п.п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції України на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.08.2015 у справі № 922/1727/15 повернути скаржнику.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.М. Волік

С.Р. Шевчук