РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа №927/273/15

За позовом Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" в особі відділення №14 філії Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра"

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

СУТЬ СПОРУ:

Виконавча дирекція Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності звернулася до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" в особі відділення №14 філії Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" про зобов'язання виконати платіжні доручення: №2 від 29.01.2015 р. на суму 203 грн. 93 коп., №4 від 29.01.2015 р. на суму 148 грн. 89 коп., №10 від 29.01.2015 р. на суму 1517 грн. 28 коп., №11 від 29.01.2015 р. на суму 1234 грн. 22 коп., №12 від 29.01.2015 р. на суму 1652 грн. 18 коп., №14 від 29.01.2015 р. на суму 7040 грн. 16 коп., №15 від 29.01.2015 р. на суму 3297 грн. 45 коп., №18 від 29.01.2015 р. на суму 106 грн. 92 коп., №19 від 29.01.2015 р. на суму 5619 грн. 88 коп., №20 від 29.01.2015 р. на суму 817 грн. 86 коп., №21 від 29.01.2015 р. на суму 1380 грн. 00 коп., №290 від 06.02.2015 р. на суму 175 грн. 59 коп., №43 від 30.01.2015 р. на суму 271 грн. 36 коп., №45 від 30.01.2015 р. на суму 1064 грн. 52 коп., №48 від 30.01.2015 р. на суму 515 грн. 00 коп., №52 від 30.01.2015 р. на суму 3912 грн. 01 коп., №53 від 03.02.2015 р. на суму 10960 грн. 59 коп., №54 від 03.02.2015 р. на суму 100 грн. 00 коп., №181496755 від 02.02.2015 р. на суму 140 грн. 80 коп.

27.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, у якій останній просив стягнути з відповідача грошові кошти, які знаходяться на рахунках Варвинської міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності в сумі 16 823 грн. 48 коп., в сумі 140 грн. 80 коп., в сумі 23 194 грн. 36 коп. на користь Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності.

01.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява, якою останній відмовляється від заяви про зміну позовних вимог по справі №927/273/15 від 27.03.2015 року та просить задовольнити первісні позовні вимоги.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов Договору банківського рахунка №14/2011/14556/2560 від 26.10.2011 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом на позов, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 у справі №927/273/15 задоволено позов Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", зобов'язано ПАТ "Комерційний банк "Надра" перерахувати з рахунків Варвинської міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності № 0001, №0002, № 0003 грошові кошти згідно з платіжними дорученнями: № 2 від 29.01.2015 на суму 203,93 грн, № 4 від 29.01.2015 на суму 148,89 грн, № 10 від 29.01.2015 на суму 1517,28 грн, № 11 від 29.01.2015 на суму 1234,22 грн, № 12 від 29.01.2015 на суму 1652,18 грн, № 14 від 29.01.2015 на суму 7040,16 грн, № 15 від 29.01.2015 на суму 3297,45 грн, № 18 від 29.01.2015 на суму 106,92 грн, № 19 від 29.01.2015 на суму 5619,88 грн, № 20 від 29.01.2015 на суму 817,86 грн, № 21 від 29.01.2015 на суму 1380,00 грн, № 290 від 06.02.2015 на суму 175,59 грн, № 43 від 30.01.2015 на суму 271,36 грн, № 45 від 30.01.2015 на суму 1064,52 грн, № 48 від 30.01.2015 на суму 515,00 грн, № 52 від 30.01.2015 на суму 3912,01 грн, № 53 від 03.02.2015 на суму 10960,59 грн, № 54 від 03.02.2015 на суму 100,00грн, № 181496755 від 02.02.2015 на суму 140,80 грн на рахунки отримувачів, що зазначені в платіжних дорученнях.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 у справі № 927/273/15 рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 у справі № 927/273/15 скасовано в частині стягнення судового збору з ПАТ "КБ "Надра", в решті частини рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.09.2015 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року та рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 року у справі №927/273/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 23.09.2015р. справу № 927/273/15 передано судді Цюкалу Ю.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято справу №927/273/15 до свого провадження та призначено її розгляд на 26.10.2015р.

26.10.2015р. через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача поступили письмові пояснення по справі.

У судове засідання, призначене на 26.10.2015р., представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2015р. розгляд справи відкладено на 16.11.2015р.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2011 року між Варвинською міжрайонною виконавчою дирекцією Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Надра" (Банк) (разом - сторони) було укладено Договір банківського рахунка №14/2011/14556/2560 (далі - Договір), відповідно до умов якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок №6001 у гривні, №6002 у гривні, № 6003 у гривні для зберігання коштів та здійснення розрахунково - касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та законодавства України, та зобов"язався приймати та зараховувати на Рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з Рахунку та проведення інших операцій з Рахунком, що передбачені чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання банком повідомлення про взяття рахунку на облік органом державної податкової служби.

Позивач стверджує, що через неналежне виконанням відповідачем умов Договору банківського рахунка №14/2011/14556/2560 від 26.10.2011 року щодо виконання ініційованих платіжних доручень, у останнього виникло зобов'язання перерахувати грошових коштів згідно з платіжними дорученнями: №2 від 29.01.2015 р. на суму 203 грн. 93 коп., №4 від 29.01.2015 р. на суму 148 грн. 89 коп., №10 від 29.01.2015 р. на суму 1517 грн. 28 коп., №11 від 29.01.2015 р. на суму 1234 грн. 22 коп., №12 від 29.01.2015 р. на суму 1652 грн. 18 коп., №14 від 29.01.2015 р. на суму 7040 грн. 16 коп., №15 від 29.01.2015 р. на суму 3297 грн. 45 коп., №18 від 29.01.2015 р. на суму 106 грн. 92 коп., №19 від 29.01.2015 р. на суму 5619 грн. 88 коп., №20 від 29.01.2015 р. на суму 817 грн. 86 коп., №21 від 29.01.2015 р. на суму 1380 грн. 00 коп., №290 від 06.02.2015 р. на суму 175 грн. 59 коп., №43 від 30.01.2015 р. на суму 271 грн. 36 коп., №45 від 30.01.2015 р. на суму 1064 грн. 52 коп., №48 від 30.01.2015 р. на суму 515 грн. 00 коп., №52 від 30.01.2015 р. на суму 3912 грн. 01 коп., №53 від 03.02.2015 р. на суму 10960 грн. 59 коп., №54 від 03.02.2015 р. на суму 100 грн. 00 коп., №181496755 від 02.02.2015 р. на суму 140 грн. 80 коп.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що з огляду на запровадженням тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Надра», позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення на підставі ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 1 статті 11112 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

На виконання викладених Вищим господарським судом України в постанові від 08.06.2015 року вказівок, ухвалою від 25.09.2015 року Господарським судом міста Києва зобов'язано сторін надати суду письмові пояснення по справі щодо заявлених вимог та заперечень з урахуванням постанови суду касаційної інстанції

26.10.2015 року через канцелярію до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, які долучені до справи, в яких останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

11.11.2015 року через канцелярію до суду від позивача надійшли письмові пояснення, у яких останнім зазначено, що його вимоги включені до 7 черги вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра».

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом, 26.10.2011 року між сторонами укладено Договір банківського рахунка №14/2011/14556/2560, відповідно до умов якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок №6001 у гривні, №6002 у гривні, № 6003 у гривні для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та законодавства України, та зобов'язався приймати та зараховувати на Рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з Рахунку та проведення інших операцій з Рахунком, що передбачені чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання банком повідомлення про взяття рахунку на облік органом державної податкової служби.

Підпунктом 2.2.1. Договору передбачено, що позивач має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України, крім випадків обмеження прав розпорядження коштами на рахунку за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 2.3.3. Договору, банк зобов'язаний своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта у відповідності з чинним законодавством України. У разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта для здійснення операції та сплати відповідної комісії за РКО на момент подання розрахункових документів до банку, здійснювати списання коштів з рахунку в межах суми встановленого овердрафту, якщо це обумовлено окремо укладеним договором між клієнтом та банком, в іншому випадку повертати розрахункові документи без виконання не пізніше наступного робочого дня з відміткою про причини повернення.

Операції за розрахунковими документами в гривнях, що надійшли до банку в операційний час (до 17 год. 30 хв.), виконуються банком того ж дня. Операції за розрахунковими документами в іноземній валюті для здійснення термінових переказів виконуються згідно затверджених тарифів. Документи, отримані після операційного часу, відмічаються штампом «Вечірня» та «післяопераційний час» та проводяться банком до 12 год. 00 хв. наступного робочого дня (п. 4.2. Договору).

Клієнт може подавати до банку розрахункові документи як в паперовій формі, так із використанням електронних розрахункових документів, відповідно до окремого укладеного договору (п. 4.3. Договору).

Договір банківського рахунку укладений на невизначений строк та набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (п. 8.1. Договору банківського рахунку).

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до пункту 8.1. статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Станом на 28.01.2015 року на рахунку Варвинської міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності знаходяться кошти в сумі 45 489 грн. 26 коп., що підтверджується випискою по рахункам Варвинської міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності.

У період з 29.01.2015 року по 06.02.2015 року Варвинська міжрайонна виконавча дирекція Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності подала до Банку до виконання платіжні доручення: №2 від 29.01.2015 р. на суму 203 грн. 93 коп., №4 від 29.01.2015 р. на суму 148 грн. 89 коп., №10 від 29.01.2015 р. на суму 1517 грн. 28 коп., №11 від 29.01.2015 р. на суму 1234 грн. 22 коп., №12 від 29.01.2015 р. на суму 1652 грн. 18 коп., №14 від 29.01.2015 р. на суму 7040 грн. 16 коп., №15 від 29.01.2015 р. на суму 3297 грн. 45 коп., №18 від 29.01.2015 р. на суму 106 грн. 92 коп., №19 від 29.01.2015 р. на суму 5619 грн. 88 коп., №20 від 29.01.2015 р. на суму 817 грн. 86 коп., №21 від 29.01.2015 р. на суму 1380 грн. 00 коп., №290 від 06.02.2015 р. на суму 175 грн. 59 коп., №43 від 30.01.2015 р. на суму 271 грн. 36 коп., №45 від 30.01.2015 р. на суму 1064 грн. 52 коп., №48 від 30.01.2015 р. на суму 515 грн. 00 коп., №52 від 30.01.2015 р. на суму 3912 грн. 01 коп., №53 від 03.02.2015 р. на суму 10960 грн. 59 коп., №54 від 03.02.2015 р. на суму 100 грн. 00 коп., №181496755 від 02.02.2015 р. на суму 140 грн. 80 коп., а загалом на суму 40 158 грн. 64 коп.

Проте, станом на день розгляду справи спірні платіжні доручення відповідачем не виконано, зворотного суду не доведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Враховуючи викладене, відповідачем було порушене майнове право позивача на вільне володіння та розпорядження належним останньому майном - грошовими коштами.

Разом з цим, судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05.02.2015 № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра» запроваджено строком на три місяця з 06.02.2015 по 05.05.2015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 85 від 23.04.2015 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у Банку до 05.06.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05.06.2015 № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було повідомлено, що інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам ПАТ «Надра» опубліковано в газеті «Голос України» 18 червня 2015 року.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

З огляду на зазначене, на час розгляду в суді даного спору відбувається ліквідація Банку.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Ліквідація банку - це процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Тому, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 36 вказаного нормативно-правового акту з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Судом враховано, що пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у цьому Законі термін «вкладник» вживається у значені «фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката».

Відтак, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття «вкладник» у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Даний Закон не дає визначення поняття «кредитор банку». Визначення терміну «кредитор банку» міститься у статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Отже, враховуючи вище наведені положення, та, зокрема, положення статей 177, 190, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, на інший рахунок є майновим зобов'язанням.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач є кредитором банку, за Договором банківського рахунку, зокрема щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування, на якого поширюються обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому вимога позивача про перерахування грошових коштів, які знаходяться на рахунку останнього у відповідача, є вимогою кредитора та не може бути виконана відповідачем в силу зазначеної норми, у зв'язку із здійсненням процедури ліквідації банку.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 24.12.2014р. Вищого господарського суду України по справі №910/9228/14.

Виходячи зі змісту статей 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Згідно з частиною 4 статті 49 цього Закону у судовому порядку підлягають вирішенню будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів.

Таким чином, після початку процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.

Отже, з урахуванням наведених вище приписів чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач є кредитором банку, вимоги якого у відповідності до змісту ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення процедури ліквідації банку не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Крім того, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" і позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується (п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України").

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Копію даного рішення направити сторонам у справі № 927/273/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 20.11.2015р.

Суддя Цюкало Ю.В.