ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Справа № 911/330/15

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого,
Корнілової Ж.О. - доповідача,
Чернова Є.В.
розглянувши касаційну скаргу
Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 10.08.2015
у справі№ 911/330/15 Господарського суду Київської області
за позовомДержавного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
доПриватного акціонерного товариства КП "Укренергомонтаж"
простягнення 11087095,86 грн. та зобов'язання вчинити дії,
та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства КП "Укренергомонтаж"
доДержавного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 2458357,70 грн.,
за участю представників сторін
від позивача:Левченко Д.Ю. (довіреність від 14.01.2015 № 03),
від відповідача:Акуленко О.В. (довіреність від 02.11.2015 № 455/11-15),
ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" у січні 2015 року звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства КП "Укренергомонтаж", з урахуванням уточнень, про стягнення 8047343,27 грн. пені, 3498752,59 грн. штрафу, 10195801,53 грн. попередньої оплати, 1839409,29 грн. процентів за користування попередньою оплатою, 443785,72 грн. 3% річних за користування попередньою оплатою.

Приватним акціонерним товариством КП "Укренергомонтаж" 24.03.2015 подано зустрічну позовну заяву до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення штрафних санкцій, пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 2458357,70 грн. Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.03.2015 зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства КП "Укренергомонтаж" до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 2458357,70 грн. прийнято для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 911/330/15.

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.06.2015 у справі № 911/330/15 (суддя Лопатіна А.В.) первісний позов частково задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства КП "Укренергомонтаж" на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 8047343,27 грн. пені, 3498752,59 грн. штрафу, 10195801,53 грн. авансу, 1839409,20 грн. процентів за користування авансом та 57973,74 грн. судового збору. У задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов частково задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 567105,93 грн. пені, 1042258,04 грн. штрафу, 66212,16 грн. 3% річних, 524686, 94 грн. інфляційних втрат, та 44005,26 грн. судового збору. У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 у справі № 911/330/15 (у складі колегії суддів: Зеленіна В.О. - головуючого, Зубець Л.П., Шевченка Е.О.) рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2015 у справі № 911/330/15 скасовано в частині задоволення первісного позову, викладено його резолютивну частину в наступній редакції: У задоволенні первісного позову повністю відмовлено. Зустрічний позов частково задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Приватного акціонерного товариства КП "Укренергомонтаж" 567105,93 грн. пені, 1042258,04 грн. штрафу, 66212, 16 грн. 3% річних, 524686,94 грн. інфляційних втрат та 44005,26 грн. судового збору. У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено. В решті рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2015 у справі № 911/330/15 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 у справі № 911/330/15, Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 щодо відмови у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго".

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (замовник) та Закритим акціонерним товариством КП "Укренергомонтаж", яке перейменовано у Приватне акціонерне товариство КП "Укренергомонтаж" (генпідрядник) 18.12.2007 укладено договір № 333/01-07, відповідно до якого, генпідрядник, зобов'язався на свій ризик власними та залученими силами за завданням замовника збудувати і здати в установлений договором строк об'єкт будівництва та виконати роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, технічних вимог, а замовник зобов'язався надати генпідряднику будівельний майданчик, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, технічні умови та прийняти об'єкт будівництва, закінчені будівельні роботи, а також оплатити їх.

Об'єктом будівництва є сукупність приміщень і споруд або окремі приміщення (споруди), будівництво яких здійснюється відповідно до проектної документації за титулом "Лінії електропередачі 750 кВ для видачі потужностей Рівненської та Хмельницької атомних електростанцій: повітряна лінія 750 кВ для видачі потужностей Рівненської та Хмельницької атомних електростанцій: повітряна лінія 750 кВ Рівненська АЕС - Київська з розширенням підстанції 750 кВ "Київська" та заходами повітряної лінії 750 кВ, зокрема, на території уповноваженого представника замовника - Центральної ЕС ДП НЕК "Укренерго": розширення ПС 750 кВ "Київська", розробка та впровадження АСУ ТП; лінійно-експлуатаційний зв'язок, спорудження РЕП у м. Коростень та м. Новоград-Волинський, будівництво житлового будинку у м. Макарів; на території уповноваженого представника замовника - Західної ЕС ДП НЕК "Укренерго": спорудження РЕП у м. Сарни, ВОЛЗ по ПЛ 330 кВРАЕС - ХАЕС.

У пунктах 3.1., 3.2. договору сторонами погоджено, що загальна вартість договору з урахуванням ПДВ складає 325098804 грн. Загальна вартість договору складається з: вартості будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт згідно з розрахунком договірної ціни (додаток № 3) - 142692448,80 грн. (з ПДВ); вартості обладнання, згідно з розрахунком вартості обладнання (додаток № 7) - 182406355,20 грн. (з ПДВ).

Відповідно до пункту 3.3. договору, договірна ціна може переглядатися сторонами за умов, зокрема, виникнення обставин непереборної сили, врахування інфляційних факторів, тощо.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2. договору, сторони домовились початком будівництва за договором вважати відкриття фінансування об'єкта будівництва замовником. За дату - початок будівництва вважається дата перших авансових платежів замовника. Замовник здійснює перші авансові платежі протягом 30-ти календарних днів з моменту підписання договору шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок генпідрядника наступним чином: 30% від вартості будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт, що складає 42807734,70 грн.; 90% від вартості обладнання, що складає 164165719,50 грн. Загальна сума авансу складає 206973454,20 грн.

Згідно з пунктом 5.5. договору, замовник здійснює щомісячні проміжні платежі протягом 5-ти банківських днів після підписання уповноваженими представниками сторін довідки та акта, зазначених у пункті 5.2. договору.

Відповідно до пункту 18.1. договору, порушення зобов'язань за договором є підставою для застосування штрафних санкцій передбачених цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 18.2. договору, застосування штрафних санкцій не звільняє сторону, що порушила зобов'язання, від виконання своїх зобов'язань за договором.

Пунктом 19.1. договору передбачено, що жодна із сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов'язань за договором, якщо таке невиконання є наслідком обставин непереборної сили - обставин, які не можуть бути передбачені при укладанні договору, і щодо виникнення яких вони не можуть прийняти відповідні заходи.

Відповідно до пункту 19.3. договору, до форс-мажорних обставин будуть відноситись, зокрема, війна і воєнні дії, заколот, блокада, безчинства, безпорядки та інші протиправні дії; прийняття нових законодавчих актів державними органами, які можуть суттєво вплинути на хід будівельних робіт; інші обставини, що знаходяться поза межами контролю сторін.

Згідно з пунктом 23.1 договору, договір набуває законної сили з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2009.

Відповідно до пункту 23.2. договору, терміни виконання етапів робіт встановлюються графіком виконання робіт (додаток № 1), що є невід'ємною частиною договору.

Згідно з пунктом 23.3. договору, терміни виконання робіт можуть переглядатися сторонами за наявності умов зазначених у пункті 3.3. договору. Крім останньої умови зазначеної у цьому пункті.

Відповідно до пункту 23.4. договору, початок виконання робіт - (IV квартал 2007 року), але не раніше дати отримання перших авансових платежів.

Згідно з пунктом 23.5. договору, датою закінчення виконання робіт вважається дата прийняття замовником об'єкта будівництва в експлуатацію - (ІІІ квартал 2009 року).

Сторонами 11.12.2009 укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до умов якої, сторони домовились викласти пункти 4.2., 18.5., 23.1., 23.5. договору в такій редакції:

1) "4.2. замовник здійснює авансові платежі на розрахунковий рахунок генпідрядника наступним чином: до 30 % від загальної вартості будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт; до 30 % від загальної вартості обладнання. Сума авансу, що підлягає до перерахування замовником, визначається за погодженням сторін у розмірі, визначеному у листах генпідрядника з обґрунтуванням ним необхідності перерахування конкретної грошової суми в межах розміру визначеному абзацом третім цього пункту".

2) " 18.5. генпідрядник протягом 10-ти днів після закінчення 3-х місяців з дня перерахування замовнику авансових платежів зобов'язаний надати підтвердження про їх використання щодо придбання обладнання та акти виконаних робіт (з будівельно-монтажних/пусконалагоджувальних роботах); повернути невикористану частину авансових платежів, а також сплатити відсотки за їх користування у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в цей період.

За неповернення/несвоєчасне повернення невикористаної частини авансових платежів генпідрядник несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання у розмірах, визначених у частині 2 статті 625 Цивільного кодексу України".

3) " 23.1. договір набуває законної сили з моменту підписання його сторонами та діє до 17.12.2011 включно. Закінчення строку дії договору не є підставою припинення виконання робіт".

4) " 23.5. датою закінчення виконання робіт вважається дата прийняття замовником об'єкта будівництва в експлуатацію".

Сторонами 27.07.2010 укладено додаткову угоду № 2 до договору, відповідно до умов якої, сторони виклали у новій редакції, у тому числі, пункт 3.1. договору щодо вартості договору, визначивши її в розмірі 323612056,20 грн. (з ПДВ), яка складається з: вартості будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт 121603298,30 грн. (з ПДВ); вартості обладнання, згідно з розрахунком вартості обладнання (додаток № 7) 182406355,20 грн. (з ПДВ); вартості виконання робочої документації 19611402,60 грн.

Сторонами 25.03.2011 укладено додаткову угоду № 3 до договору, якою змінено найменування генпідрядника на Приватне акціонерне товариство КП "Укренергомонтаж".

Сторонами 08.07.2011 укладено додаткову угоду № 4 до договору, відповідно до умов якої, сторони домовились статтю 4 договору доповнити пунктом 4.4., яким визначили початок виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт. Крім цього, внесено зміни до пункту 23.1. договору та встановлено, що договір набуває законної сили з моменту підписання його сторонами. Строк дії договору визначається графіком виконання робіт.

Сторонами 23.08.2011 укладено додаткову угоду № 5 до договору, відповідно до умов якої, сторони домовились доповнити пункт 3.2. новим підпунктом 3.2.3., виклавши його в наступній редакції: "Вартість обладнання визначається специфікаціями, погодженими уповноваженими представниками замовника та замовником відповідно до робочої документації".

Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" 14.05.2013 направлено Приватному акціонерному товариству КП "Укренергомонтаж" листа, у якому вказано про наявність заборгованості з трьох договорів на загальну суму 83354510,95 грн., у тому числі, за договором від 18.02.2007 № 333/01-07.

Сторонами 31.05.2013 укладено додаткову угоду № 9 до договору, відповідно до умов якої, сторони домовились статтю п'яту договору доповнити пунктом: " 5.10. замовник здійснює оплату за поставлені товари, виконані роботи та надані послуги в порядку, визначеному цим договором. Оплата здійснюється після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.10 статті 201 і пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України. Податкова накладна надається замовнику протягом двох робочих днів від дати її реєстрації. У разі виписки податкової накладної, яка не підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, генпідрядник надає її замовнику протягом п'яти робочих днів від дати виписки".

Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" 10.06.2013 направлено Приватному акціонерному товариству КП "Укренергомонтаж" листа, у якому вказано 16469800,52 грн. заборгованості за договором від 18.02.2007 № 333/01-07.

Судами встановлено, що сторонами 23.10.2013 укладено додаткову угоду № 10 до договору, відповідно до умов якої, сторони домовились в статті 5 договору пункт 5.5. викласти в наступній редакції: " 5.5. замовник здійснює проміжні платежі протягом 30-ти банківських днів після підписання сторонами довідок та актів, зазначених у пункті 5.2. договору".

Сторонами 25.12.2013 укладено додаткову угоду № 12 до договору, якою сторонами відкориговано графік виконання БМР та розрахунок договірної ціни для своєчасного завершення будівництва.

Сторонами 08.10.2013 погоджено специфікацію на поставку обладнання № 7. Загальна сума за специфікацією - 22501476,66 грн., з врахуванням 20% ПДВ. Аванс 30%, що складає 6750443 грн. Термін поставки обладнання до 210 днів з дати отримання авансу.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що на оплату обладнання за специфікацією № 7 позивачем за первісним позовом 22.10.2013 перераховано аванс у сумі 6750443 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22.10.2013 № 5864. Поставка повинна відбутись до 20.05.2014 ; за вказаною специфікацією частину обладнання на суму 8263094,30 грн. поставлено 14.07.2014 з простроченням на 55 днів, що підтверджується актом приймання-передачі обладнання № 7-1, іншу частину обладнання на суму 7252377,25 грн. поставлено 18.11.2014 з простроченням на 127 днів, що підтверджується актом приймання-передачі обладнання № 7-2; решту обладнання станом на 16.02.2015 за специфікацією № 7 не поставлено.

Сторонами 10.10.2013 погоджено специфікацію на поставку обладнання № 11. Загальна сума за специфікацією - 154692 грн. Аванс 30%, що складає 46407,60 грн. Термін поставки обладнання 60 днів з дати отримання авансу.

На оплату обладнання за специфікацією № 11 позивачем за первісним позовом 22.10.2013 перераховано аванс в сумі 416350,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22.10.2013 № 5886. Поставка повинна відбутись до 21.12.2013.

Сторонами 18.10.2013 погоджено специфікацію на поставку обладнання № 6. Загальна сума за специфікацією 27000000 грн. Аванс 30%, що складає 8100000 грн. Термін поставки обладнання до 240 днів з дати отримання авансу.

На оплату обладнання за специфікацією № 6 позивачем за первісним позовом 29.10.2013 перераховано аванс у сумі 8100000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.10.2013 № 6096. Поставка повинна відбутись до 27.06.2014. Станом на 16.02.2015 обладнання за специфікацією № 6 не поставлено.

Сторонами 17.11.2014 погоджено специфікацію №11/1, в якій зазначено, що з 17.11.2014 специфікація 11 втрачає чинність, а набуває чинності специфікація 11/1. Загальна сума за вказаною специфікацією складає 126758,28 грн., а аванс у сумі 46407,60 грн., сплачений за специфікацією від 10.10.2013 № 11, є чинним за специфікацією № 11/1. Оплата залишку коштів 80350,68 грн. вноситься протягом 30-ти днів після підписання акта приймання-передачі обладнання.

Обладнання за специфікацією № 11/1 поставлено 21.11.2014, що підтверджується актом приймання-передачі обладнання № 11/1. Прострочення поставки обладнання становить 335 днів, з яких: 331 за умовами специфікації від 10.10.2013 № 11 на суму 154692,00 грн., 4 дні за умовами, зміненими специфікацією від 17.11.2014 № 11/1 на суму 126758,28 грн.

Сторонами 11.12.2013 погоджено специфікацію на поставку обладнання № 23. Загальна сума за специфікацією - 735228,60 грн. Аванс 30%, що складає 220568,58 грн. Термін поставки обладнання 30 днів з дати отримання авансу.

На оплату обладнання за специфікацією № 23 позивачем за первісним позовом 16.01.2014 перераховано аванс у сумі 220568,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 16.01.2014 № 155. Поставка повинна відбутись до 15.02.2014. За вказаною специфікацією частину обладнання на суму 409217,42 грн. поставлено 25.02.2014, що підтверджується актом приймання-передачі обладнання № 23-1, решту обладнання на суму 326011,18 грн. поставлено 31.10.2014, що підтверджується актом приймання-передачі обладнання № 23-2, зобов'язання з поставки обладнання порушено на 258 днів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що отримані суми авансу відповідачем перераховано контрагентам з призначенням платежу "оплата авансу на придбання обладнання", що підтверджується банківськими виписками.

Крім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що Приватним акціонерним товариством КП "Укренергомонтаж" 11.08.2014 направлено Державному підприємству "Національна енергетична компанія "Укренерго" лист № 1037/08-14, у якому повідомлено про поставку в липні 2014 року обладнання за специфікаціями № 7 та № 8 на загальну суму 13291617,94 грн. та вказано на зростання курсу євро, що впливає на неможливість здійснення оплати за обладнання іноземного виробництва; зазначено, що за поставлене в грудні 2013 року обладнання за специфікаціями № № 11 та 23 не здійснено оплату.

Приватним акціонерним товариством КП "Укренергомонтаж" 11.09.2014 та повторно 23.09.2014 направлено Державному підприємству "Національна енергетична компанія "Укренерго" проекти додаткової угоди № 13 та проекти специфікацій № 6-1 та № 7-1, складених у зв'язку із значним зростанням рівня інфляції, зміною та нестабільністю курсу євро до гривні, що призвело до збільшення вартості обладнання.

Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" 14.10.2014 направлено Приватному акціонерному товариству КП "Укренергомонтаж" листа, у якому вказано на прострочення поставки обладнання та просив виконати умови договору, здійснити поставку обладнання згідно за специфікаціями № 6, 7, 11, 23 до відокремлених підрозділів ДП "НЕК "Укренерго"; сплатити пеню за порушення строків виконання зобов'язання за договором у розмірі 8605059,18 грн.; зазначено, що умовами договору не передбачено порядку зміни ціни залежно від зміни курсу іноземної валюти, тому він не вбачає правових підстав для внесення змін у договір.

Приватним акціонерним товариством КП "Укренергомонтаж" 23.10.2014 направлено Державному підприємству "Національна енергетична компанія "Укренерго", відповідь на лист щодо сплати пені, у якому вказано, що обладнання закуповується підприємством за іноземну валюту - євро, тому, враховуючи значний курс євро по відношенню до гривні, просив не застосовувати штрафні санкції.

Залишок коштів на рахунку Приватного акціонерного товариства КП "Укренергомонтаж" станом на 10.07.2014 становить 4563981,54 грн., що підтверджується довідкою тимчасової адміністрації ПАТ "КБ "Південкомбанк"; залишок коштів на рахунку Приватного акціонерного товариства КП "Укренергомонтаж" станом на 25.11.2014 становить 2660549,51 грн., що підтверджується банківською випискою ПАТ "БГ Банк".

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2005 у справі № 911/330/15 підлягає скасуванню в частині задоволення первісного позову з викладенням резолютивної частини в наступній редакції:

"У задоволенні первісного позову повністю відмовлено. Зустрічний позов частково задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Приватного акціонерного товариства КП "Укренергомонтаж" 567105,93 грн. пені, 1042258,04 грн. штрафу, 66212, 16 грн. 3% річних, 524686,94 грн. інфляційних втрат та 44005,26 грн. судового збору. У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено. В решті рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2015 у справі № 911/330/15 залишено без змін", виходячи з наступного.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, згідно зі статтею 218 Господарського процесуального кодексу України, є здійснення ним правопорушення у сфері господарювання.

Склад господарського правопорушення включає в себе: протиправну поведінку суб'єктів господарювання; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою правопорушника та наслідками; вину правопорушника.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач за первісним позовом, систематично порушував свої зобов'язання за договором щодо своєчасної оплати за виконані будівельно-монтажні роботи, але у зв'язку із падінням курсу гривні покупна здатність коштів зменшилась.

Крім цього, обладнання, яке є предметом специфікацій за договором, має імпортне походження, та у зв'язку із значним збільшенням курсу євро до гривні у 2014 році відповідач був позбавлений можливості своєчасно викупити вказане обладнання. Проте здійснював поставку переважної більшості обладнання.

Затримка у поставці обладнання пояснюється фінансовою кризою, блокуванням коштів відповідача на розрахункових рахунках у ПАТ "БГ Банк" та ПАТ "КБ Південкомбанк" у зв'язку із введенням тимчасової адміністрації.

Однією з підстав звільнення від відповідальності є дія непереборної сили.

Відповідно до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що такими обставинами у справі є: у банківських установах ПАТ "БГ Банк" та ПАТ "КБ Південкомбанк" введено тимчасову адміністрацію, у 2014-2015 роках відбулось значне падіння курсу гривні до євро, що вплинуло на можливість відповідача своєчасно та в повному обсязі здійснювати закупівлю обладнання за кордоном.

Вказані обставини виключають вину відповідача у господарському порушенні, що є підставою для звільнення його від сплати штрафних санкцій.

Щодо вимог про повернення попередньої оплати, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що вимоги про стягнення попередньої оплати не підлягають задоволенню, оскільки договір не є припиненим відповідно до частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу, що закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказаною статтею передбачена можливість стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення саме грошового зобов'язання.

Стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення попередньої оплати за непоставлений товар.

Обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач несе відповідальність, передбачену частиною 3 статті 693 Цивільного кодексу України, згідно з якою на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 Цивільного кодексу України).

Судом першої інстанції встановлено, що пунктом 18.5. договору, в редакції додаткової угоди від 11.12.2009 № 1 генпідрядник зобов'язаний сплатити відсотки за користування авансовими платежами у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в цей період.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до положень частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції, що встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором лише за порушення грошових зобов'язань.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку про відмову у стягненні процентів за користування чужими коштами, яка є похідною від позовної вимоги про стягнення попередньої оплати та 3 % річних за користування попередньою оплатою, яка є незаконною.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку щодо обмеження розміру нарахування пені подвійною обліковою ставкою НБУ, а кінцевий період нарахування пені обмежив датою, що передувала дню фактичної сплати заборгованості. Арифметично правильний розрахунок пені за період з 12.08.2014 до 28.12.2014 загалом складає 567105,93 грн. Вимога про стягнення 821382,81 грн. пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 567105,93 грн.

Крім цього, позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом 1042258,04 грн. штрафу у розмірі 7 % від вартості неоплаченого обладнання на підставі пункту 18.8. договору від 18.12.2007 № 333/01-07 за порушення строків оплати.

Судами встановлено, що зазначені у пункті 18.8. договору 7 % від вартості робіт з яких допущено порушення за своєю правовою природою є штрафом (господарсько-правовою санкцію у зв'язку з неналежним виконанням боржником негрошового зобов'язання).

Відповідно до вимог статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно кваліфікуючими ознаками штрафу є: а) можливість встановлення за майже будь-яке порушення зобов'язання: невиконання або неналежне виконання (порушення умов про кількість, якість товарів, робіт (послуг), виконання зобов'язання неналежним способом тощо); б) обчислення у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до частини 4 статті 213 Господарського кодексу України, штраф, як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, пеня і штраф є різновидами неустойки.

Судами встановлено, що відповідач не розрахувався за поставлене обладнання протягом більше ніж 30-ти днів з моменту виникнення обов'язку з оплати обладнання, штраф у розмірі 7 % від суми невиконаних робіт (погоджений сторонами пунктом 18.8. договору) у загальному розмірі 1042258,04 грн., з яких: 6228,58 грн. (7 % від 88979,70 грн. вартість неоплаченого обладнання понад 30-ть днів за актом № 15-2 від 10.07.2014), 24376,08 грн. (7 % від 348229,69 грн. вартість неоплаченого обладнання понад 30-ть днів за актом № 20-1 від 12.07.2014), 4997,62 грн. (7 % від 71394,59 грн. вартість неоплаченого обладнання понад 30-ть днів за актом № 15-3 від 11.07.2014), 246397,66 грн. (7 % від 3519966,54 грн. вартість неоплаченого обладнання понад 30-ть днів за актом № 8-1 від 14.07.2014), 404891,62 грн. (7 % від 5784166,01 грн. вартість неоплаченого обладнання понад 30-ть днів за актом № 7-1 від 14.07.2014) та 355366,49 грн. (7 % від 5076664,08 грн. вартість неоплаченого обладнання понад 30-ть днів за актом № 7-2 від 18.11.2014) відповідачем на час прийняття судового рішення не сплачено, розмір вказаного штрафу відповідає фактичним обставинам справи, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1042258,04 грн. штрафу є такою, що підлягає задоволенню судом.

Позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом 67510,92 грн. 3% річних та 527205,93 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку про обмеження кінцевого періоду нарахування 3% річних датою, що передувала дню фактичної сплати заборгованості. Арифметично правильний розрахунок 3% річних за період з 12.08.2014 до 28.12.2014 загалом складає 66212,16 грн. Вимога про стягнення 67510,92 грн. 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 66212,16грн.

Крім цього, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку про обмеження кінцевого періоду нарахування інфляційних втрат датою, що передувала дню фактичної сплати заборгованості. Арифметично правильний розрахунок інфляційних втрат за період з 12.08.2014 до 28.12.2014 загалом складає 524686,94 грн. Вимога про стягнення 527205,93 грн. інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 524686,94 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку, що з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає стягненню 567105,93 грн. пені; 1042258,04 грн. штрафу, 66212,16грн. 3% річних та 524686,94 грн. інфляційних втрат.

Таким чином, постанова Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 у справі № 911/330/15 Господарського суду Київської області підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, касаційна інстанція погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 у справі № 911/330/15 Господарського суду Київської області залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 у справі № 911/330/15 Господарського суду Київської області залишити без змін.

Головуючий, суддяОвечкін В.Е.
Судді:Корнілова Ж.О.
Чернов Є.В.