ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2015 р. Справа № 911/3061/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників процесу:

від прокурора: Івашин О. Є. (посвідчення № 031867 від 02.02.2015 р.);

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 2-15/10 від 05.01.2015 р.);

від відповідача: не зявились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Першого заступника прокурора Київській області, м. Київ

в інтересах держави в особі Броварської міської ради Київської області, м. Бровари

до Товариства з обмеженою відповідальністю „СІТІ, м. Бровари

про стягнення 1 209 012, 09 грн та розірвання договору оренди земельної ділянки

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник прокурора Київській області в інтересах держави в особі Броварської міської ради Київської області звернувся в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „СІТІ про стягнення 1 209 012, 09 грн основної заборгованості та розірвання договору оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р., укладеного між Броварською міською радою Київської області та ТОВ „СІТІ.

Позовні вимоги обґрунтовані прокурором в інтересах позивача невиконанням відповідачем свого обовязку щодо сплати у повному обсязі орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.07.2015 р. порушено провадження у справі № 911/3061/15 за позовом Першого заступника прокурора Київській області в особі Броварської міської ради Київської області до ТОВ „СІТІ про стягнення 1 209 012, 09 грн та розірвання договору оренди земельної ділянки і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 05.08.2015 р.

05.08.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення № 2-15/3036 від 05.08.2015 р., у яких позивач підтримує позов прокурора у повному обсязі та просить суд задовольнити його.

05.08.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 09.09.2015 р.

09.09.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 23.09.2015 р.

23.09.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 07.10.2015 р.

07.10.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшов лист № 2-15/4030 від 07.10.2015 р. із доданими до нього документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи.

07.10.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 28.10.2015 р.

28.10.2015 р. у судовому засіданні прокурор надав усні пояснення щодо позовних вимог, заявлених в інтересах позивача, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо позовних вимог, заявлених в його інтересах прокурором, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву та інші документи, витребувані судом, не надав. Обовязок по повідомленню відповідача про час та місце судового засідання судом виконано, так як усі процесуальні документи по справі направлені відповідачу за його адресою реєстрації місцезнаходження: 07400, вул. Будьонного, 25, м. Бровари, Київська область, та за всіма іншими адресами, що вказані у позовній заяві і містяться у матеріалах справи. Про зміну адреси місцезнаходження відповідач позивача і суд не повідомляв.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за відсутності відзиву на позовну заяву за наявними у ній матеріалами.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням № 75-04-24 від 05.07.2002 р. „Про надання в оренду земельних ділянок Броварської міської ради Київської області надано ТОВ „СІТІ площею 17, 4655 га за рахунок порушених земель резервних територій міста для будівництва та обслуговування торгівельного комплексу - землі комерційного використання, по вул. Кутузова в районі радіопередавального центру терміном на 45 років; зобовязано товариство до 31.12.2002 р. розробити та затвердити у встановленому законом порядку проект будівництва обєкту.

16.02.2005 р., на підставі вищевказаного рішення Броварської міської ради Київської області, між Броварською міською радою Київської області та ТОВ „СІТІ було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно умов п. 1.1. якого орендодавець відповідно до рішення сесії Броварської міської ради Київської області від 05.07.2002 р. № 75-04-24 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 17, 4655 га, для будівництва та обслуговування торгівельного комплексу, яка знаходиться по вул. Кутузова в районі радіопередавального центру м. Бровари. Згідно з планом землекористування, що є невідємною частиною цього договору та довідки виданої Броварським міським відділом земельних ресурсів № 92 від 06.02.2002 р. та земельно-кадастровоїдокументації Броварського міського відділу земельних ресурсів ця земельна ділянка є землями комерційного використання Броварської міської ради.

Згідно з п. 2.1. договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 17, 4655 га.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що нормативна оцінка земельної ділянки згідно довідки Броварського міського відділу земельних ресурсів від 06.02.2005 р. за № 91 становить: - 2 602 360, 00 грн на період поточного будівництва; - 13 011 800, 00 грн з дати затвердження Акту Державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту.

Відповідно до п. 3. договору договір укладено на 45 (сорок пять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що річна орендна плата на період поточного будівництва, згідно Дозволу інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю складає 130 991, 25 грн.

Погашення сплати орендної плати за період з дати прийняття рішення від 05.05.02 по 15.02.05 проводиться на протязі трьох місяців з дати підписання акту прийому-передачі земельної ділянки в наступній послідовності:

- за період від 05.07.02 до 05.07.03 орендна плата складає 130 991, 25 грн і повинна бути сплачена до 15.03.05;

- за період від 05.07.03 до 05.07.04 орендна плати складає 130 991, 25 грн і повинна бути сплачена до 15.04.05;

- за період від 05.07.04 до 15.02.05 орендна плата складає 80 568, 60 грн і повинна бути сплачена до 15.05.05;

Річна орендна плата з дати затвердження Акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва складає 651 463, 15 грн.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем починаючи з дня прийняття рішення сесії від 05.07.02, зобовязання щодо сплати орендної плати за землю наступає з дати підписання акту прийому-передачі земельної ділянки, погашення по сплаті орендної плати з 05.07.02 по 15.02.05 проводиться відповідно до п. 4.2 договору оренди, поточна плата по сплаті орендної плати проводиться щомісячно рівними частками протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця шляхом перерахування на рахунок УДК у Київській області м. Києва МФО 821018 код 26376375 р/р 0001 - Броварської міської ради. Код класифікації 13050200 - оренда землі.

Пунктом 4.6. договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається у разі:

4.6.1. зміни умов господарювання, передбачених договором;

4.6.2. зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

4.6.3. в інших випадках, передбачених законом;

Пунктом 5.1. договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування торгівельного комплексу.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що цільове призначення земельної ділянки - землі комерційного використання.

Відповідно до п. 12.1. договору зміна умов договору здійснюються у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязуються у судовому порядку.

Згідно з пунктами 12.2.6., 12.2.7. дії договору припиняються шляхом його розірвання за:

- взаємною згодою сторін;

- рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 14.1. договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

16.02.2005 р. вказаний договір було зареєстровано у Київській регіональній філії ДП „Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що вчинено відповідний запис.

16.02.2005 р. між Броварською міською радою Київської області та ТОВ „СІТІ було підписано акт прийому-передачі земельної ділянки, згідно якого Броварська міська рада Київської області передала, а ТОВ „СІТІ прийняло в строкове платне користування земельну ділянку площею 17, 4655 га, для будівництва та обслуговування торгівельного комплексу, яка знаходиться по вул. Кутузова в районі радіопередавального центру м. Бровари.

Рішенням № 538-29-05 від 29.11.2007 р. Броварської міської ради Київської області „Про затвердження ставок орендної плати за земельні ділянки в м. Бровари затверджено ставки орендної плати за земельні ділянки в м. Бровари у вигляді відсоткових показників від грошової оцінки землі.

Рішенням № 883-46-05 від 30.09.2008 р. Броварської міської ради Київської області „Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Бровари затверджено нормативну грошову оцінку земель міста Бровари, згідно додатків № 1 та № 2.

Рішенням № 928-49-05 від 20.11.2008 р. Броварської міської ради Київської області внесено зміни в усі діючі договори земельних ділянок, укладені Броварською міською радою з юридичними та фізичними особами, відповідно до рішення Броварської міської ради від 30.09.2008 р. № 883-46-05 „Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Бровари.

Рішенням № 1456-80-05 від 18.03.2010 р. Броварської міської ради Київської області „Про відмову від договору оренди земельної ділянки площею 17, 4655 га, розташованої по вул. Кутузова в районі радіо передавального центру вирішено відмовитись від договору оренди земельної ділянки площею 17, 4655 га, розташованої по вул. Кутузова в районі радіопередавального центру, зареєстрованого у Київській регіональній філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах за № 7 від 16.02.2005 р., укладеного між Броварською міською радою Київської області та ТОВ „Сіті з дати прийняття цього рішення.

Листом № 2-6/734 від 25.03.2010 р. „Про відмову від договору оренди земельної ділянки Броварська міська рада Київської області повідомила ТОВ „Сіті, що згідно з рішенням Броварської міської ради № 1456-80-05 від 18.03.2010 р. Броварська міська рада Київської області відмовилася від договору з дати прийняття цього рішення.

Листом № 2-6/185 від 16.01.2012 р. „Про відмову від договору оренди земельної ділянки Броварська міська рада Київської області повторно повідомив ТОВ „Сіті, що згідно з рішенням Броварської міської ради № 1456-80-05 від 18.03.2010 р. Броварська міська рада Київської області відмовилася від договору з дати прийняття цього рішення.

У 2012 р. ТОВ „Сіті звернулось в господарський суд Київської області із позовом до Броварської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення Броварської міської ради „Про відмову від договору оренди земельної ділянки № 1456-80-05 від 18.03.2010 р.

Рішенням господарського суду Київської області від 31.08.2012 р. у справі № 17/057-12 за позовом ТОВ „Сіті до Броварської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення позов задоволено повністю і вирішено визнати нечинним з моменту прийняття рішення Броварської міської ради Київської області „Про відмову від договору оренди земельної ділянки площею 17, 4655 га, розташованої по вул. Кутузова в районі радіопередавального центру № 1456-80-05 від 18.03.2010 р., а також присуджено до стягнення з Броварської міської ради Київської області на користь ТОВ „Сіті 1 073, 00 грн. судового збору.

При цьому, у своєму рішенні від 31.08.2012 р. у справі № 17/057-12 господарський суд Київської області встановив та зазначив, що ТОВ „Сіті станом на момент прийняття Броварською міською радою Київської області спірного рішення належним чином виконував зобовязання зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р.

У жовтні 2012 р. Броварська міська рада Київської області звернулась в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „СІТІ про розірвання договору оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р., укладеного між Броварською міською радою Київської області та ТОВ „СІТІ, зобовязання звільнити земельну ділянку площею 17, 4655 га, що розташована по вул. Кутузова в районі радіопередавального центру м. Бровари, зобовязання внести зміни до державного реєстру земель.

Рішенням господарського суду Київської області від 14.02.2013 р. у справі № 26/132-12/14 за позовом Броварської міської ради Київської області до ТОВ „СІТІ за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Броварської обєднаної державної податкової інспекції Київської області, Управління Держкомзему у Броварському районі Київської області про розірвання договору та звільнення земельної ділянки відмовлено у задоволенні позову повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2013 р. рішення господарського суду Київської області від 14.02.2013 р. у справі № 26/132-12/14 залишено без змін.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 цього ж кодексу факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені рішенням господарського суду Київської області від 31.08.2012 р. у справі № 17/057-12 за позовом ТОВ „Сіті до Броварської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та рішенням господарського суду Київської області від 14.02.2013 р. у справі № 26/132-12/14 за позовом Броварської міської ради Київської області до ТОВ „СІТІ за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Броварської обєднаної державної податкової інспекції Київської області, Управління Держкомзему у Броварському районі Київської області про розірвання договору та звільнення земельної ділянки.

Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що відповідач користувався орендованою земельною ділянкою за договором з моменту підписання договору, його реєстрації та фактичного передання в оренду земельної ділянки та у період дії договору, а також станом на час розгляду справи і у заявлений прокурором період з січня 2012 р. по грудень 2014 р. і розмір орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою у вказаний період склав 506 782, 32 грн (розмір орендної плати згідно з договором), що підтверджується договором оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р., листом № 1167/9/1502-221/1493 від 29.05.2015 р. Броварської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, довідкою про стан розрахунків з бюджетом по орендній платі за землю ТОВ „Сіті, наявними у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем було виконано свій обовязок по оплаті нарахованої згідно з договором орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою у період з січня 2012 р. по грудень 2014 р. та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 507 915, 98 грн, що підтверджується договором оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р., листом № 1167/9/1502-221/1493 від 29.05.2015 р. Броварської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, довідкою про стан розрахунків з бюджетом по орендній платі за землю ТОВ „Сіті, наявними у матеріалах справи.

Як було зазначено вище, прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах позивача, крім інших вимог, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 209 012, 09 грн основної заборгованості по орендній платі.

З приводу вказаної позовної вимоги прокурора в інтересах позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ст. 1 Закону України „Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 цього ж закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1-3 ст. 21 цього ж закону (в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 191-VIII) передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 598 цього ж кодексу передбачено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 цього ж кодексу передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як було зазначено вище і встановлено судом у процесі розгляду справи, за період дії договору та на його виконання і у встановлений договором строк відповідачем було належним чином виконано свій обовязок по оплаті нарахованої згідно з договором орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою у період з січня 2012 р. по грудень 2014 р. та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 507 915, 98 грн, що підтверджується договором оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р., листом № 1167/9/1502-221/1493 від 29.05.2015 р. Броварської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, довідкою про стан розрахунків з бюджетом по орендній платі за землю ТОВ „Сіті, наявними у матеріалах справи, а тому суд дійшов висновку, що відповідно до ст. ст. 598, 599 Цивільного кодексу України зобовязання відповідача перед позивачем по оплаті нарахованої згідно з договором оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р. орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою у період з січня 2012 р. по грудень 2014 р. на загальну суму 506 782, 32 грн припинились шляхом їх належного виконання.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи прокурором та позивачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували факти неналежного виконання відповідачем свого обовязку щодо сплати у повному обсязі орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою саме за договором оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р.

Доказ, доданий прокурором до позовної заяви, на підтвердження неналежного виконання відповідачем свого обовязку щодо сплати у повному обсязі орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою за договором від 28.04.2004 р., а саме лист № 728/09/10-06-11 від 16.06.2015 р. Броварської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області не є належним доказом, що підтверджує факти неналежного виконання відповідачем свого обовязку щодо сплати у повному обсязі орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою за договором оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р., оскільки такий доказ вказує лише на необхідність приведення у відповідність розміру орендної плати, визначеної сторонами у договорі, із положеннями Податкового кодексу України, та на необхідність внесення відповідних змін до спірного договору в частині визначення і зміни розміру орендної плати у відповідності до нової нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки.

Крім того, як було зазначено вище, відсутність заборгованості по орендній платі за період користування відповідачем орендованою земельною ділянкою за договором оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р. з січня 2012 р. по грудень 2014 р. також підтверджується листом № 1167/9/1502-221/1493 від 29.05.2015 р. Броварської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, довідкою про стан розрахунків з бюджетом по орендній платі за землю ТОВ „Сіті, наявними у матеріалах справи.

Що стосується обґрунтування прокурора у своїй позовній заяві щодо виникнення у відповідача та необхідності виконання ним свого обовязку по сплаті орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою згідно з положеннями Податкового кодексу України у відповідності до нової нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки без внесення відповідних змін до спірного договору в частині визначення розміру орендної плати, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 30 „Про оренду землі передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно з п. 4.6 договору розмір орендної плати переглядається у разі:

4.6.1. зміни умов господарювання, передбачених договором;

4.6.2. зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

4.6.3. в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 12.1. договору зміна умов договору здійснюються у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязуються у судовому порядку.

Згідно з п. 14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2011 р., плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно ст. 288.1 цього ж кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Статтею 288.4 цього ж кодексу передбачено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до ст. 288.5. цього ж кодексу розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

288.5.1. не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;

288.5.2. не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки;

288.5.3. може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Статтею 289.1. цього ж кодексу передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 652 цього ж кодексу у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у звязку з виконанням цього договору.

Зміна договору у звязку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Пунктами 2.18., 2.19. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин передбачено, що вирішення спорів про внесення змін до договору повязане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобовязати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобовязання відповідача внести такі зміни до договору.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Судам слід враховувати, що розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України „Про оренду землі.

Статтею 30 Закону України „Про оренду землі передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обовязком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору. Якщо зі зміною граничного розміру орендної плати таку ж зміну до договору оренди в установленому законом порядку не внесено, то застосуванню підлягає відповідна умова договору.

При цьому згідно з частиною третьою статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Під час вирішення спору щодо внесення змін до договору оренди землі, зокрема, в частині розміру орендної плати, господарський суд може залучити як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відповідний територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів (Державного агентства земельних ресурсів України).

Отже, враховуючи вищевказані положення Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, Закону України „Про оренду землі та інших нормативно-правових актів, та за наслідками їх правового аналізу суд вважає, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки є основою для визначення розміру орендної плати за користування земельною ділянкою, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки у разі відсутності визначення сторонами у договорі розміру орендної плати за користування земельною ділянкою шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати і до моменту внесення відповідних змін до договору оренди земельної ділянки в частині зміни розміру орендної плати у відповідності до нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки у орендаря не виникає і відсутній обовязок по сплаті орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою згідно з положеннями Податкового кодексу України у відповідності до нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Вищевказана правова позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у його постанові від 03.12.2013 р. у справі № 5009/3430/12 господарського суду Запорізької області за позовом Запорізького міжрайонного екологічного прокурора в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ПАТ „Запорізький абразивний комбінат про стягнення 2 107 877, 31 грн.

У процесі розгляду справи прокурором та позивачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували новий розмір нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки.

Доказ, доданий прокурором до позовної заяви, на підтвердження затвердженого у встановленому порядку нового розміру нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки, а саме лист № 728/09/10-06-11 від 16.06.2015 р. Броварської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, не є належним доказом, що підтверджує затверджений у встановленому порядку новий розмір нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки, оскільки у відповідності до положень Закону України „Про оцінку земель таким належним доказом є витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що при укладенні договору оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р. позивач та відповідач не досягли згоди щодо визначення у спірному договорі розміру орендної плати за користування земельною ділянкою шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що, як було встановлено судом у процесі розгляду справи, за період дії договору та на його виконання і у встановлений договором строк відповідачем було належним чином виконано свій обовязок по оплаті нарахованої згідно з договором орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою у період з січня 2012 р. по грудень 2014 р. та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 507 915, 98 грн, і відповідно до ст. ст. 598, 599 Цивільного кодексу України зобовязання відповідача перед позивачем по оплаті нарахованої згідно з договором оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р. орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою у період з січня 2012 р. по грудень 2014 р. на загальну суму 506 782, 32 грн припинились шляхом їх належного виконання, а тому позовна вимога прокурора в інтересах позивача до відповідача про стягнення основної заборгованості на суму 1 209 012, 09 грн за договором, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Крім того, прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах позивача, крім інших вимог, просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р., укладений між Броварською міською радою Київської області та ТОВ „СІТІ.

З приводу вказаної позовної вимоги прокурора в інтересах позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частиною 3 ст. 291 цього ж кодексу передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 32 цього ж закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом 2.20. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин передбачено, що у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України „Про оренду землі на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України „Про оренду землі, у разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом 2.23. цієї ж постанови передбачено, що розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України „Про оренду землі основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Разом з тим доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Як було зазначено вище і встановлено судом у процесі розгляду справи, за період дії договору та на його виконання і у встановлений договором строк відповідачем було належним чином виконано свій обовязок по оплаті нарахованої згідно з договором орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою у період з січня 2012 р. по грудень 2014 р. та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 507 915, 98 грн, і відповідно до ст. ст. 598, 599 Цивільного кодексу України зобовязання відповідача перед позивачем по оплаті нарахованої згідно з договором оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р. орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою у період з січня 2012 р. по грудень 2014 р. на загальну суму 506 782, 32 грн припинились шляхом їх належного виконання, що в свою чергу вказує на відсутність існування будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем по орендній платі за користування орендованою земельною ділянкою у вказаний період за договором та вказує на відсутність істотності та систематичності порушень відповідачем умов договору оренди земельної ділянки від 16.02.2005 р., у звязку із чим у позивача у даному випадку не виникло право на розірвання спірного договору оренди земельної ділянки з підстав, зазначених у пункті 12. договору та у ст. ст. 24, 25, 32 Закону України „Про оренду землі.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що, як було встановлено судом у процесі розгляду справи, недоведеними є факти систематичного невиконання відповідачем обовязків, передбачених статтями 24 і 25 Закону України „Про оренду землі та умовами договору оренди земельної ділянки, що в свою чергу виключає істотне порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки та положень законодавства України, що врегульовує питання оренди землі, у звязку із чим суд вважає, що у позивача не виникло право на розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав, зазначених у самому договорі та у ст. 32 Закону України „Про оренду землі, а тому позовна вимога прокурора в інтересах позивача до відповідача про розірвання договору оренди земельної ділянки, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини, викладені у позовній заяві прокурора, поданій в інтересах позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, його позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

13 листопада 2015 р.