РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа № 910/24014/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЗАЛІЗНИЧСЕРВІС» до публічного акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» про стягнення 3905901,03 грн, за участю представників:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: Слюсар С.В. (довіреність від 19.12.2014 № 2-17д),

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року до Господарського суду міста Києва звернулося ТОВ «ТРАНСЗАЛІЗНИЧСЕРВІС» з позовом до ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ», яким заявлено позовну вимогу про стягнення з останнього 3905901,03 грн, а також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати, пов'язані зі сплатою послуг адвоката та судового збору.

Позов мотивований порушенням відповідачем зобов'язання, яке полягає у здійсненні попередньої оплати, за договором поставки від 07.07.2015 № УГВ11262//25-15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 прийнято позов ТОВ «ТРАНСЗАЛІЗНИЧСЕРВІС» до розгляду та порушено провадження у справі № 910/24014/15.

У судових засіданнях 07 жовтня 2015 року та 19 жовтня 2015 року судом оголошувалися перерви до 19 жовтня 2015 року та 26 жовтня 2015 року, відповідно.

Ухвалою від 26.10.2015 розгляд справи відкладено на 16 листопада 2015 року. Також вказаною ухвалою за клопотанням представника відповідача продовжено строк розгляду спору в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач, скориставшись правом, наданим ст. 59 ГПК України, надав суду відзив на позов, яким позовну вимогу відхилив повністю у зв'язку із тим, що захистом порушеного права при нездійсненні попередньої оплати за договором чинним законодавством передбачено лише право постачальника зупинити виконання свого обов'язку або відмовитися від його виконання частково або у повністю. Крім того, відповідач зазначає, що зобов'язання сторін за договором припинилися у зв'язку зі спливом строку дії договору.

13 жовтня 2015 року до господарського суду надійшли письмові заперечення на відзив, з яких вбачається, що за умовами договору він діє в частині взаєморозрахунків до повного їх виконання, а тому позивач вважає, що договір є чинним. Крім того позивач зазначає, що доказів повідомлення останнього про припинення зобов'язань за договором відповідачем суду не надано. Також відповідач стверджує, що правила, встановлені ст. 538 Цивільного кодексу України, для позивача є необов'язковими.

Позивач свого повноваженого представника у судове засідання 16 листопада 2015 року не направив, обґрунтованих письмових пояснень з цього приводу до суду не подав, хоча про дату, час і місце розгляду даної справи був належним чином повідомлений, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення поштового зв'язку про вручення відповідачеві поштового відправлення, яким надсилалася ухвала від 26.10.2015.

В судовому засіданні 16 листопада 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважних представників сторін, судом встановлено таке.

Між ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ», як покупцем, та ТОВ «ТРАНСЗАЛІЗНИЧСЕРВІС», як постачальником, укладено договір поставки від 07.07.2015 № УГВ11262//25-15 (далі - договір), у відповідності до предмета якого постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації (далі - товар), що додається до договору і є його невід'ємною частиною (далі - специфікація), а покупець - прийняти і оплатити такий товар (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору ціна договору вказується в специфікації в гривнях та включаючи ПДВ (для резидента) або в іноземній валюті (для нерезидента).

Як передбачено сторонами у п. 4.1 договору, розрахунки проводяться шляхом 50 % попередньої оплати від ціни договору в розмірі 3905901,03 грн, на підставі рахунку. Постачальник протягом трьох днів з дня надходження коштів, як попередньої оплати підтверджує їх використання згідно з актом приймання-передачі товарів проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням.

Решта суми договору сплачується покупцем після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару та підписаного сторонами акту приймання-передачі або видаткової накладної, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікації. До рахунка додаються: підписаний уповноваженими представниками сторін акт приймання-передачі товарів або видаткова накладна (п. 4.2 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплений печатками сторін і діє до 31 серпня 2015 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань (п. 10.1 договору).

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Укладений між сторонами договір є договором поставки, а тому права і обов'язки сторін визначаються, зокрема положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписами частин 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, судом встановлено, що загальна вартість товару, узгодженого у специфікації, яка є додатком до договору, складає 7811802,06 грн.

Також встановлено, що 22 липня 2015 року позивачем надіслано відповідачеві лист від 22.07.2015 № 56-7, до якого додано рахунок-фактуру від 07.07.2015 № СФ-0040015 на суму 3905901,03 грн. У листі позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити попередню оплату протягом триденного строку з моменту отримання даного листа.

З повідомлення поштового зв'язку вбачається, що відповідач лист позивача від 22.07.2015 № 56-7 отримав 28 липня 2015 року.

29 липня 2015 року позивач надіслав відповідачеві лист-вимогу від 29.07.2015 № 59-7, яким просив відповідача здійснити попередню оплату товару у розмірі 50 % його вартості у семиденний строк з дня отримання вимоги.

З повідомлення поштового зв'язку вбачається, що відповідач лист-вимогу позивача від 29.07.2015 № 59-7 отримав 31 липня 2015 року. (засвідчені копії вказаних листів та докази їх відправлення і отримання містяться у матеріалах справи)

Спір між сторонами справи виник, як стверджує позивач, у зв'язку з невиконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором, останній попередню оплату товару у розмірі 3905901,03 грн, що складає 50 % його вартості, на користь позивача не здійснив, що стало наслідком для звернення ТОВ «ТРАНСЗАЛІЗНИЧСЕРВІС» до господарського суду з позовом у даній справі.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд зазначає таке.

Згідно ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно частинами 1, 3 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Отже, наведені вище норми права дають суду підстави для висновку, що несвоєчасне виконання покупцем умов договору, пов'язаних зі здійсненням попередньої оплати, є порушенням зобов'язання, що, у свою чергу, тягне за собою наслідки, передбачені ст. 538 та ст. 615 ЦК України, тобто продавець в такому випадку має право або зупинити поставку товару або відмовитися від такого обов'язку.

При попередній оплаті за договором поставки чинне законодавство не надає право постачальникові вимагати від іншої сторони виконання грошового зобов'язання, оскільки в цьому випадку порушувався б принцип вільного волевиявлення сторін при укладенні угоди (п. 3 ст. 203 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Вищого господарського суду України від 06.03.2008 у справі № 18/365, від 14.04.2009 у справі № 6/147, від 01.10.2013 у справі № 922/1176/13, від 19.11.2013 у справі № 912/163/13-г, від 23.04.2014 у справі № 921/504/13-г/5.

Поряд із цим та враховуючи припис ч. 1 ст. 692 ЦК України, суд зазначає, що право на стягнення з відповідача суми, яка є предметом спору у даній справі, виникло б у позивача у тому випадку, коли товар, узгоджений сторонами у специфікації до договору, позивач, до здійснення відповідачем попередньої оплати, поставив, а відповідач його належним чином прийняв. Таких доказів матеріали справи не містять.

Крім того, як зазначалося вище, термі дії договору встановлено до 31 серпня 2015 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України унормовано, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

З наведеного слідує, що договір діє лише в частині взаєморозрахунків до повного виконання, а в іншій - до 31 серпня 2015 року.

Однак, як зазначалося судом вище, таких обставин як поставка позивачем і отримання відповідачем товару до здійснення останнім попередньої оплати, у відносинах сторін відсутні, а тому й відсутні такі зобов'язання як розрахунки між сторонами.

З наведеного слідує, що дія договору припинилася 31 серпня 2015 року, як і інші зобов'язання сторін договору, обумовлені ним.

Таким чином, у будь-якому випадку, обов'язок позивача за договором, який полягає у поставці товару, припинився.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 ГПК).

Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин і норм права, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 3905901,03 грн, які визначені договором як сума попередньої оплати, є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

З правилами, встановленими ч. 5 ст. 49 ГПК України, судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору та послуг адвоката, покладаються на позивача повністю.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25 листопада 2015 року.

Суддя Я.А. Карабань