ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 листопада 2015 року Справа № 910/22704/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Панової І.Ю.,
суддів:Білошкап О.В., Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 30.09.2015
у справі№ 910/22704/15 господарського суду міста Києва
за заявою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Інтерблок плюс"
провизнання банкрутом

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.09.2015 (суддя Чеберяк П.П.) заяву Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про порушення справи про банкрутство та додані до неї документи повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 (колегія суддів: Пантелієнко В.О., Гарник Л.Л., Доманська М.Л.) відмовлено Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; повернуто апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.09.2015 у справі № 910/22704/15 (з доданими до неї матеріалами) повернуто Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 20.10.2015 на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015, з проханням скасувати останню та передати справу № 910/22704/15 на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Подана Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві касаційна скарга від 20.10.2015 на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 у справі №910/22704/15 не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 1111 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, а саме з переліку додатків, доданих до касаційної скарги (п. 1), скаржником надано оригінал фіскального чека № 8526 від 20.10.2015, як доказ направлення копії касаційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерблок плюс".

Як вбачається з тексту вищезазначеного фіскального чека, Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, відправила кореспонденцію Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерблок плюс", але не зазначено, які саме документи були направлені даній особі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, звертає увагу на те, що в матеріалах скарги відсутній опис вкладення у цінний лист, який би підтверджував надіслання скаржником копії касаційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерблок плюс", а поданий фіскальний чек не містить посилань щодо надіслання скаржником копії касаційної скарги.

Таким чином, заявником касаційної скарги не дотримано вимог п. 3 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України щодо надання доказів надіслання копії касаційної скарги всім сторонам у справі про банкрутство, що є підставою для повернення скарги відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, що набрав чинності 01.09.2015 року).

Згідно з п. п. 7 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.01.2015 встановлена у розмірі 1218, 00 грн., тобто судовий збір сплачується в сумі 1218, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги від 21.10.2015, скаржником не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Заявник - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у тексті касаційної скарги зазначила, що у зв'язку з тим, що на момент звернення ДПІ із заявою про визнання боржника банкрутом, державні органи були звільнені від сплати судового збору, розмір судового збору для ДПІ дорівнює 0 відсотків.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено пільги щодо сплати судового збору та визначено перелік осіб, які звільняються від сплати останнього.

До вказаного переліку органи Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві не відносяться.

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, що набрав чинності 01.09.2015 року) Кабінет Міністрів України зобов'язаний забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02. 2013 (із змінами та доповненнями).

Зважаючи на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 20.10.2015 на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 у справі № 910/22704/15 не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст.ст. 86, 107, ч. 1 п. п. 3, 4 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 20.10.2015 на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 у справі № 910/22704/15 повернути заявнику.

Головуючий І. Ю. Панова

Судді О.В. Білошкап

В.Я. Погребняк