РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа №910/23817/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про відшкодування шкоди в порядку регресу 48 348, 34 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Майструк Є.С. (довіреність № 3618/18 від 25.11.2014);

від відповідача: Петренко Р.О. (довіреність № 3 від 02.01.2015).

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (надалі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 48 348, 34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/23817/15.

01.10.2015 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній визнає позовні вимоги частково в сумі 32 177, 24 грн та зазначає, що відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, як зазначає відповідач, приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» повинно відшкодовувати вартість саме матеріального збитку з урахуванням зносу.

Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що останнім було отримано заяву позивача від 07.07.2015 № ЛВ8979 про відшкодування шкоди в порядку регресу 13.07.2015, у зв'язку з чим обов'язок відповідача щодо сплати страхового відшкодування на момент подання позовної заяви до суду не настав.

Представник позивача подав до суду заперечення на відзив відповідача, у якому стверджує, що об'єм відповідальності особи, винної за спричинені збитки визначається у межах фактичних витрат.

Щодо недотримання відповідачем строку розгляду претензії, що становить 90 днів, позивач зазначає, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію на суму 48 348, 34 грн. У відповідності до п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), однак станом на день звернення позивача до суду з даною позовною заявою сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем не відшкодована.

30.10.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист з інформацією на судовий запит стосовно страхового полісу № АІ/3790512.

02.11.2015 до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, в якій зазначено, що відповідачем частково сплачено страхове відшкодування в добровільному порядку у розмірі 32 177, 24 (копія платіжного доручення наявна в матеріалах справи).

У судове засідання, призначене на 16.11.2015 представники сторін з'явилися, надали пояснення по суті спору.

Представник позивача у судовому засіданні 16.11.2015 підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення 32 177, 24 грн у зв'язку із добровільною сплатою відповідачем страхового відшкодування, в іншій частині позову просить суд задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення 32 177, 24 грн у зв'язку із добровільною сплатою відповідачем страхового відшкодування, в іншій частині позову просить суд відмовити.

У судовому засіданні 16.11.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

26.03.2014 між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» був укладений договір страхування наземного транспорту № PL82136Га/14скв (надалі - договір), відповідно до якого застраховано майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, вказаним у розділах 5 та 6 цього Договору.

Строк дії договору встановлений з 26.03.2014 до 25.03.2015 (п. 11 договору).

Безумовна франшиза за договором встановлена у гривневому еквіваленті 217, 51 доларів США за комерційним курсом ПАТ КБ «Креді Агріколь» на дату настання страхового випадку, що дорівнює 5 633, 38 грн. (п. 10.2. договору).

За умовами договору транспортний засіб застраховано, в тому числі, на випадок дорожньо-транспортної пригоди (п. 9.2. договору).

14.02.2015 в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу Volkswagen CC, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія», під керуванням ОСОБА_4.

Постановою Котовського міськрайсуду Одеської області від 08.04.2015 у справі № 505/1202/15-п ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, через пошкодження внаслідок ДТП застрахованого транспортного засобу у позивача виник обов'язок виплатити страхове відшкодування згідно з умовами договору.

Згідно ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Згідно п. 26.10 договору при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт.

При пошкодженні транспортного засобу страхове відшкодування сплачується страхувальнику шляхом перерахування на рахунок СТО, обраної відповідно до п. 26.11 договору, згідно належним чином оформленими документами, наданими відповідними підприємствами, про витрати на компенсацію скоєних збитків (наряд-замова, рахунок, акт виконаних робіт, тощо), якщо інше не погоджено між страховиком та вигодо набувачем. Вказані документи повинні містити повний перелік робіт, їх вартість, а також вартість запчастин та матеріалів, використаних під час ремонту (п. 26.15 договору).

У відповідності до п. 26.11 при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 10 договору франшизи по відповідному ризику, але не більше ліміту відповідальності за відповідний річний період дії договору.

У відповідності до рахунку від 19.02.2015 № ZCC0000026 ТОВ «Джерман-Автоцентр» вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 53 981, 24 грн.

На підставі страхового акту від 03.03.2015 № 1.003.15.02154/VESKO5168 на рахунок ТОВ «Джерман-Автоцентр» перераховано 48 348, 34 грн (за вирахуванням франшизи по договору), що підтверджується платіжним дорученням від 04.03.2015 № 161160 копії яких містяться в матеріалах справи.

Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання страховика за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів перед страхувальником у повному обсязі.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги щодо сплати шкоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування - 48 348, 34 грн до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Наявність вини у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження застрахованого транспортного засобу, підтверджена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Законом України «Про страхування» передбачено, що цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів підлягає обов'язковому страхуванню (ст. 7 Закону)

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія» на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/3790512, строк дії з 19.12.2014 по 18.12.2015, страхувальник товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія», забезпечений транспортний засіб автомобіль Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_2).

Обов'язок страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи, встановлений п. 22.1 ст. 22. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відшкодування здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Вирішуючи питання про суму відшкодування, суд враховує положення абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № АІ/3790512, яким застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи, встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000, 00 грн та франшизу 0 грн.

Суд не погоджується з твердженням відповідача, що сума відшкодування повинна бути визначена з урахуванням зносу відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з огляду на наступне.

Як зазначено в преамбулі, вказаний Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розділ ІІІ Закону, яким передбачено порядок здійснення страхового відшкодування, регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком. Проте для позивача відповідач у справі не є страховиком у розумінні Закону, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

З правового аналізу норм ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" слідує, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту та коефіцієнту зносу. Крім того, договором страхування наземного транспорту від 26.03.2014 № PL82136Га/14скв, при виконанні якого у позивача виник обов'язок виплатити страхувальнику страхове відшкодування, встановлено, що знос на запасні частини та деталі, що підлягають заміні внаслідок настання страхового випадку, не враховується (п. 26.10 договору).

Отже, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування, право вимоги виплати якого виникло у позивача до відповідача, обмежений лише фактичними витратами (платежами) страховика (позивача), здійсненими на користь страхувальника, за вирахуванням встановленої полісом франшизи.

Твердження відповідача про звернення позивача до суду до закінчення строку, передбаченого законодавством щодо сплати страхового відшкодування, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з претензією на суму 48 348, 34 грн, яка отримана відповідачем 13.07.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Господарського процесуального кодексу України претензія розглядається в місячний строк, який обчислюється з дня одержання претензії, однак відповідач жодної відповіді позивачеві не надав, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

При цьому суд враховує часткове погашення відповідачем заявленої до стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 32 177, 24 грн, що відбулося після звернення позивача до суду.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування шкоди в розмірі 48 348, 34 підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі № 910/23817/15 в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» страхового відшкодування у розмірі 32 177, 24 грн.

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) суму страхового відшкодування в розмірі 16 171 (шістнадцять тисяч сто сімдесят одну) грн 10 коп., а також судовий збір в сумі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 23.11.2015.

Суддя Я.А. Карабань