ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" листопада 2015 р. Справа № 921/348/14-г/8
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І. М. розглянув скаргу б/н від 07.09.2015 р. (вх. №19259 від 07.09.2015 р.), з врахуванням прийнятих судом доповнень та уточнень б/н від 23.09.2015 р. (вх. №20477 від 24.09.2015 р.) ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Постолівська" на дії органу ДВС у справі

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро", вул. Велика Морська, буд. 143, м. Миколаїв, 54000 (вул. Ямська, 28А, м. Київ, 03038)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Постолівська", с. Постолівка, Гусятинський район, Тернопільська область, 48236

про стягнення заборгованості в загальній сумі 4 768 673 грн17 коп, в т.ч.: 2 380 170,73 грн - основного боргу, 952 068,29 грн - дооцінки вартості неоплаченого товару, 680 085,43 грн - 36% річних, 246 482,73 грн - пені, 33 831,85 грн - інфляційні нарахування та 476 034,14 грн штрафу

За участі представників:

стягувача: не прибув

боржника: ОСОБА_2 уповноваженого, довіреність б/н від 06.03.2015 р.

органу ДВС: ОСОБА_3 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Тернопільській області, довіреність №03.3-32/2680 від 03.07.2015 р.

В судових засіданнях учасникам судового процесу розяснювались процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі -ГПК України.

В порядку ст. 81-1 ГПК України, технічна фіксація (звукозапис) судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

07.09.2015 р. ТзОВ "Агрофірма"Постолівська", в порядку ст. 121-2 ГПК України, звернулось до господарського суду Тернопільської області із скаргою б/н від 07.09.2015 р. (вх. №19259) на дії органу державної виконавчої служби, яку 24 вересня 2015 року доповнило та уточнило, надавши суду відповідну заяву б/н від 23.09.2015 р. (зареєстровано канцелярією суду за вх. №20477). Згідно вказаної заяви (скарги) заявник просить:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Тернопільській області по винесенню постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.08.2015 р. по виконавчому провадженню №48508157 та від 02.03.2015 р. по виконавчому провадженню №45979802;

- визнати недійсними та скасувати постанови Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Тернопільській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.08.2015 р. по виконавчому провадженню №48508157 та від 02.03.2015 р. по виконавчому провадженню №45979802;

- зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області вчинити дії щодо вилучення з реєстру обтяжень рухомого майна записів про арешт всього рухомого майна ТОВ "Агрофірма"Постолівська" та оголошення заборони на його відчуження по виконавчих провадженнях №45979802 та №48508157;

- зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області вчинити дії щодо вилучення з реєстру обтяжень нерухомого майна запису про арешт всього нерухомого майна ТОВ "Агрофірма"Постолівська" та оголошення заборони на його відчуження по виконавчих провадженнях №45979802 та №48508157.

Судове засідання для розгляду скарги ТзОВ "Агрофірма Постолівська" (вх. №19259 від 07.09.2015 р.) на дії органу ДВС у справі №921/348/14-г/8, призначене вперше ухвалою суду від 08.09.2015 р. на 14:15 год. 05.10.2015 р., в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на 15:00 год. 26.10.2015 р., на 15:00 год. 09.11.2015р., на 10:15 год. 18.11.2015 р. та, відповідно, на 14:45 год. 23.11.2015 р., з викладених у відповідних ухвалах суду підстав. Також, в судовому засіданні, призначеному на 10:15 год. 18.11.2015р., в порядку ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 15:00 год. 18.11.2015р.

Строк розгляду скарги було продовжено, в передбаченому ч. 3 ст. 69 ГПК України порядку, про що судом винесено відповідну ухвалу від 09.11.2015 р.

Окрім того, у звязку із клопотанням ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Імперія - Агро" про його участь у судовому засіданні по розгляду скарги ТзОВ "Агрофірма Постолівська" на дії органу ДВС в режимі відеоконференції, ухвалою суду від 26.10.2015 р. останнє було задоволено та забезпечення проведення відеоконференції було доручено господарському суду м. Києва.

Поряд з цим, 10.11.2015 року та 17.11.2015р. ТОВ "Імперія-Агро" клопотаннями б/н б/д (вх. №№23750(е), 24345) про розгляд скарги ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" на дії органу ДВС в судовому засіданні 18.11.2015 р. та наступних судових засіданнях у справі №921/348/14-г/8 без участі його повноважного представника, суд, враховуючи приписи ст. 81-1 ГПК України, ухвалив призначене на 23.11.2015 р. судове засідання проводити в звичайному режимі без використання системи відеоконференцзв'язку.

У зв'язку із наведеним, хід і результати процесуальних дій відображено судом у формулярі (протоколі) судового засідання.

Представник скаржника (боржника) у судове засідання 23.11.2015 року прибув, скаргу на дії органу ДВС від 07.09.2015, з врахуванням поданих ним та прийнятих судом доповнень та уточнень б/н від 23.09.2015 р., підтримав в повному обсязі.

Присутній в судовому засіданні 23.11.2015 року повноважний представник Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Тернопільській області заперечив проти вимог скарги ТзОВ "Агрофірма Постолівська" з підстав, викладених у відзиві на скаргу №03.3-32/3106 від 09.10.2015 р., просить відмовити у її задоволенні.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 23.11.2015 р. не забезпечив, витребовуваних судом документів не надав. Поряд з цим, в порядку ст. 22 ГПК України, звернувся до суду із клопотаннями б/н б/д (вх. №23750(е), №24345) про здійснення розгляду справи без участі його повноважного представника.

Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги (ч. 2 ст 121-2 ГПК України).

Розглянувши скаргу б/н від 07.09.2015 р. (вх. №19259 від 07.09.2015 р.), з врахуванням прийнятих судом доповнень та уточнень б/н від 23.09.2015 р. (вх. №20477 від 24.09.2015 р.) ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" та долучені до неї документи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення учасників судового процесу, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 27.06.2014 р. у справі №921/348/14-г/8 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Постолівська", с. Постолівка, Гусятинський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 30787770, на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро", вул. Велика Морська, буд. 143, м. Миколаїв, 54000 (вул. Ямська, 28А, м. Київ, 03038), ідентифікаційний код 35472893: 2 380 170 грн 73 коп. основного боргу; 952 068 грн 29 коп. дооцінки вартості товару; 680 085 грн 43 коп. 36% річних; 246 482 грн 73 коп. пені; 476 034 грн 14 коп. штрафу; 72 561 грн 35 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору. В задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 33 831,85 грн відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.07.2014 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Постолівська" повернуто скаржнику.

13 серпня 2014 р. матеріали справи №921/348/14-г/8 надійшли на адресу господарського суду Тернопільської області.

14.08.2014 р. господарським судом Тернопільської області, на підставі ст. 116 ГПК України, видано наказ про примусове виконання рішення суду у справі №921/348/14-г/8.

27.08.2014 р. Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №44498645).

25.09.2014 р., у зв'язку із повторним надходженням апеляційної скарги ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" на рішення господарського суду Тернопільської області від 27.06.2014 р., матеріали справи №921/348/14-г/8 направлено на адресу Львівського апеляційного господарського суду.

21.10.2014 р. головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Тернопільській області Господар А.Р., на підставі ч. 1 ст. 48, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у звязку із прийняттям Львівським Апеляційним господарським судом апеляційної скарги ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" та відновленням строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Тернопільської області від 27.06.2014 р у справі №921/348/14-г/8, винесено постанову про повернення виконавчого документа.

24.10.2014 р. наказ №921/348/14-г/8 від 14.08.2014 р. повернуто на адресу господарського суду Тернопільської області.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 р. рішення господарського суду Тернопільської області від 27.06.2014 р. у справі №921/348/14-г/8 залишено без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" без задоволення.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.12.2014 року касаційну скаргу на рішення господарського суду Тернопільської області від 27.06.2014 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 року повернуто скаржнику - ТзОВ "Агрофірма "Постолівська".

30.12.2014 р. за заявою ТзОВ "Імперія Агро" наказ господарського суду Тернопільської області видано стягувачу (позивачу у справі).

15.01.2015 р. старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Тернопільській області Господар А.Р., на підставі п. 6, 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті виконавчого документа).

31.01.2015 року начальником відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Тернопільській області, на підставі ст. 83 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про скасування процесуального документу, якою постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.01.2015 р., що видана державним виконавцем Господар А.Р. при примусовому виконанні наказу господарського суду Тернопільської області по справі №921/348/14-г/8 від 14.08.2014 р. скасовано.

09 лютого 2015 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Тернопільської області №921/348/14-г/8 від 14.08.2014 р. (ВП №45979802).

16.02.2015 р. стягувач, в порядку ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", звернувся до органу ДВС із заявою (вх. №676/03.3-28) про накладення арешту на грошові кошти (у межах суми боргу), що містяться на рахунку боржника: №3051 в Тернопільській філії ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 3338783, про вжиття заходів щодо виявлення інших рахунків боржника, відкритих у банківських чи інших кредитно-фінансових установах та накладення арешту на грошові кошти (в межах суми боргу), які на них містяться, накладення арешту на грошові кошти, які містяться у касі боржника, а також накладення арешту на майно боржника (у межах суми боргу) та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису та арешту майна боржника.

Поряд із цим, 16.02.2015 р. боржник - ТзОВ "Агрофірма "Постолівська", на підставі ч. 1 ст 35 Закону України "Про виконавче провадження" звернувся до органу ДВС із заявою б/н від 16.02.2015 р. (вх. №655/033-28) про відкладення виконавчих дій на строк до десяти робочих днів.

17.02.2015 р. державним виконавцем вчинено дії спрямовані на виявлення рахунків боржника в банківських установах (відповідь № від 18.02.2015 р. на запит №9921052 від 17.02.2015 р. до ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах в матеріалах справи).

19 лютого 2015 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області, за заявою боржника (відповідача/скаржника у даній справі) на підставі ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 28.02.2015 р.

02.03.2015 р. державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Тернопільській області винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 480 740,27 грн (10% від суми, що підлягала стягненню за наказом господарського суду Тернопільської області №921/348/14-г/8 від 14.08.2014 р.).

Окрім того, 02.03.2015 р. державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить ТзОВ "Агрофірма Постолівська" у межах суми звернення стягнення 5 288 142,94 грн, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ТзОВ "Агрофірма Постолівська" лише в межах суми боргу та приєднано виконавче провадження №45979802 з примусового виконання наказу №921/348/14-г/8 від 14.08.2014 р. до зведеного виконавчого провадження №33373059, про що органом ДВС винесено відповідні постанови (в матеріалах справи).

04.03.2015 р. державним реєстратором Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області та Тернопільською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України", на підставі постанови ДВС від 02.03.2015 р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено записи про арешт нерухомого та рухомого майна ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" (належним чином засвідчені копії витягів №34482699 та №46493943 від 04.03.2015 р. в матеріалах справи).

Окрім того, 04.03.2015 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Тернопільській області винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми 5 288 142,94 грн, окрім коштів, на які не може бути звернено стягнення, визначених статтею 73 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 01.07.2015 р. затверджено укладену між сторонами в процесі виконання судового рішення по справі №921/348/14-г/8 мирову угоду про закінчення виконавчого провадження від 25.05.2015р.

15.07.2015 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, на підставі заяви боржника, у звязку із закінченням виконавчого провадження №45979802, згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову про виведення виконавчого провадження №45979802 із зведеного виконавчого провадження №33373059 та, відповідно, постанову про закінчення виконавчого провадження №459798023, у звязку із затвердженням 01.07.2015 р. господарським судом укладеної між сторонами у справі 30.06.2015 р. мирової угоди про закінчення виконавчого провадження. При цьому, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 02.03.2015 р. державним виконавцем виділено в окреме провадження.

Зокрема, 15.07.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48150818 з виконання постанови №45979802, виданої ВПВР УДВС ГУЮ в Тернопільській області від 02.03.2015 р. про стягнення з боржника ТзОВ "Агрофірма"Постолівська" виконавчого збору в розмірі 470 205,22 грн.

Окрім того, виконавче провадження №48150818 було приєднано до зведеного виконавчого провадження №33373059, про що органом ДВС винесено відповідну постанову від 15.07.2015 р. (в матеріалах справи).

Поряд із цим, враховуючи невиконання боржником умов мирової угоди, 19.08.2015 р. ТзОВ "Імперія-Агро" звернулась до органу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання ухвали господарського суду Тернопільської області від 01.07.2015 р. у справі №921/348/14-г/8. Також, з метою забезпечення повного та своєчасного виконання ухвали суду від 01.07.2015 р., стягувач просив орган ДВС, у порядку ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", одночасно при відкритті виконавчого провадження накласти арешт на грошові кошти (у межах суми боргу), що містяться на рахунках боржника у банківських чи інших кредитно-фінансових установах та майно боржника (у межах суми боргу) та оголосити заборону на його відчуження, провести опис та арешт майна боржника, вчинити інші виконавчі дії, направлені на швидке, повне та своєчасне виконання ухвали суду від 01.07.2015 р. у справі №921/348/14-г/8 (належним чином засвідчена копія заяви - в матеріалах справи).

На підставі заяви стягувача, 20.08.2015 р. начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48508157 про стягнення з ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" на користь ТзОВ "Імперія-Агро" 4 702 052,22 грн згідно ухвали господарського суду Тернопільської області від 01.07.2015 р. у справі №921/348/14-г/8 та постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунку №3051 Тернопільської філії ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 338783, що належить боржнику у межах суми 4 702 052,22 грн, а також - постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ТзОВ "Агрофірма"Постолівська" у межах суми звернення стягнення 4 702 052,22 грн та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" в межах суми боргу.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Постолівська" (боржник за виконавчим документом/скаржник у даній справі) постанову органу ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.08.2015 р. у виконавчому провадженні №48508157 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.03.2015 р. по виконавчому провадженню №45979802 вважає неправомірними та такими, що винесені органом ДВС з порушенням Закону України "Про виконавче провадження", просить їх скасувати.

При цьому, в обґрунтування правомірності своїх доводів посилається на приписи ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження". Стверджує, що арешт може бути накладений виключно у розмірі суми стягнення та за наслідками проведення державним виконавцем дій з визначення вартості майна боржника. Однак, як зазначає скаржник, Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області при винесенні постанови про арешт майна боржника від 20.08.2015 р. по виконавчому провадженню №48508157 вимог чинного законодавства не дотримано, арешт накладено на все майно боржника без проведення його оцінки.

Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.03.2015 р. по виконавчому провадженню №45979802, окрім наведених вище доводів, скаржник вважає незаконною з огляду на те, що постановою від 15.07.2015 р. виконавче провадження №45979802 закінчено, однак запис №3 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ТОВ "Агрофірма "Постолівська" про арешт коштів боржника та оголошення заборони на його відчуження не вилучено. При цьому, зазначає, що про існування та чинність останньої, товариство дізналося лише 14.09.2015 р., отримавши витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №47844254.

Відповідно до ст. ст. 115, 116 ГПК України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Так, відповідно до ст. ст. 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 19 вказаного Закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що:

- 16.02.2015 р. ТзОВ "Імперія -Агро", з метою забезпечення повного та своєчасного виконання наказу господарського суду Тернопільської області від 14.08.2014 р. по справі №921/348/14-г/8, зважаючи на те, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.02.2015 р. вимоги стягувача щодо накладення в межах суми боргу арешту на майно та грошові кошти боржника органом ДВС залишено поза увагою, звернулось до Відділу ПВР УДВС ГУЮ у Тернопільській області із заявою, зокрема, про накладення арешту на грошові кошти боржника, а також накладення арешту на майно боржника (у межах суми боргу) та оголошення заборони на його відчуження;.

- з метою забезпечення повного та своєчасного виконання ухвали суду від 01.07.2015 р., звертаючись 19.08.2015 до органу ДВС із заявою за вих. №12/08 від 12.08.2015 р. про відкриття виконавчого провадження, стягувач просив орган ДВС, у порядку ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", одночасно при відкритті виконавчого провадження накласти арешт на грошові кошти (у межах суми боргу), що містяться на рахунках боржника у банківських чи інших кредитно-фінансових установах та майно боржника (у межах суми боргу) та оголосити заборону на його відчуження, провести опис та арешт майна боржника, вчинити інші виконавчі дії, направлені на швидке, повне та своєчасне виконання ухвали суду від 01.07.2015 р. у справі №921/348/14-г/8

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", чинна редакція на момент прийняття обох постанов, за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Отже, виходячи з наведених вище норм, державний виконавець наділений правом накладення арешту на майно боржника як під час відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого документа за заявою стягувача, так і під час проведення виконавчих дій по ньому. Дане право і було реалізовано державним виконавцем під час винесення постанов 02.03.2015 р. ВП № 45979802 та 20.08.2015 р. ВП №48508157.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Арешт (опис) майна - це сукупність дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення. Отже, акт опису (арешту) майна - це службовий документ, який містить в собі письмовий опис заходу примусового виконання рішення та майна, на яке може бути звернено стягнення, тобто події.

Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна (ч. 2 ст. 57 Закону україни "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови:

про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження (ч. 3 ст. 57 Закону).

Аналіз наведених вище норм Закону свідчить про те, що накладення арешту на майно боржника можливе лише в межах суми стягнення (з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів), як на все майно боржника, так і на окремо визначене.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено державним виконавцем 02.03.2015 р. та 20.08.2015 р. відповідно до вимог закону, за різними виконавчими документами, в межах суми звернення стягнення - 5 288142,94 грн (4 807 402,67 сума стягнення згідно судового рішення + 480 740,27 виконавчий збір, згідно постанови від 02.03.2015 р.) та, відповідно, - 4 702 052,22 грн. (сума стягнення згідно ухвали суду від 01.07.2015 р.) та не стосується всього належного боржнику майна, чим спростовуються твердження скаржника про зворотне.

Слід зазначити, що при реалізації державним виконавцем права накладення арешту на майно боржника під час відкриття виконавчого провадження (шляхом винесення відповідних постанов), передбаченого ч. 2 ст. 25 та ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", не можливо здійснити визначення конкретного рухомого та нерухомого майна боржника, яке підлягає арешту. Перевірка майнового стану боржника (визначення наявності у боржника коштів, інших цінностей, майна, його виду, вартості) відбувається лише після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення суду, під час примусового виконання рішення суду органом ДВС.

Окрім того, ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції чинній на момент винесення оскаржуваних постанов, не надано право державному виконавцю при винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, здійснювати опис майна та його оцінку.

До того ж, з огляду на приписи ст. 57 Закону України Про виконавче провадження" та Інструкції про проведення виконавчих дій, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту та винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є окремими самостійними способами накладення арешту на майно боржника.

У зв'язку з наведеним, посилання скаржника на те, що державний виконавець, наклавши арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, без проведення його оцінки, в порушення вимог закону не визначив конкретний перелік майна, що підлягає арешту, на думку суду, є безпідставними.

Також, на думку суду, помилковими є і посилання скаржника на правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові №3-767к10 від 09.03.2010 р., оскільки остання базувалася на правовому аналізі приписів чинної на момент винесення органом ДВС оскаржуваного акту (24.12.2008 р.) ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", яка надавала право державному виконавцю при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження та одночасно з винесенням такої постанови провести опис та арешт такого майна, проте забороняла відкривати виконавче провадження (приймати до виконання виконавчий документ) до закінчення терміну відстрочки рішення суду (при наявності).

Поряд із цим, чинне законодавство (ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження") визначає право державного виконавця під час виконання рішення суду про стягнення коштів одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження лише накласти арешт на майно та кошти боржника в межах суми стягнення шляхом винесення відповідної постанови, а визначення його конкретного переліку повинно здійснюватись державним виконавцем вже в ході примусового виконання виконавчого документа.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

За змістом статті 33 Господарського процесуального України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року за № 9 зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином, беручи до уваги, що предметом оскарження та розгляду в даному судовому засіданні є правомірність дій органу ДВС при винесенні постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, cуд дійшов висновку, що доводи скаржника щодо наявності підстав для визнання недійсними постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.08.2015 р. по виконавчому провадженні №48508157 та від 02.03.2015 р. по виконавчому провадженню №45979802 є неправомірними, а скарга підлягає відхиленню.

Судом враховано, що аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України, зокрема, у постановах №25/470 від 13.06.2012 р. та №910/14247/14 від 06.08.2015 р.

Окрім того, ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Як вже зазначалось вище, 02.03.2015 р. державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Тернопільській області винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 480 740,27 грн (10% від суми, що підлягає стягненню за наказом господарського суду Тернопільської області №921/348/14-г/8 від 14.08.2014 р.).

15.07.2015 р. виконавче провадження №45979802 закінчено, а постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 02.03.2015 р. державним виконавцем виділено в окреме провадження № 48150818 та приєднано до зведеного виконавчого провадження № 33373059.

В судовому засіданні встановлено, що станом на 15.07.2015 р. органом ДВС згідно постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 480 740,27 грн, останній стягнуто лише на суму 10 535,05 грн. Станом на день розгляду даної скарги в суді сума виконавчого збору, яка належить до стягнення з боржника, становить 470 205,22 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини правомірності дій органу ДВС під час винесення оскаржуваних постанов та відповідність останніх на момент їх прийняття приписам чинного законодавства, зважаючи на те, що станом на 15.07.2015 р. виконавчий збір не було стягнуто органом ДВС в повному обсязі, вимоги скаржника щодо зобов'язання органу ДВС вчинити дії щодо вилучення з реєстрів обтяжень рухомого та нерухомого майна записів про арешт всього рухомого та нерухомого майна ТзОВ "Агрофірма "Постолівська" та заборони його відчуження по виконавчих провадженнях №45979802 та №48508157, на думку суду, є неправомірними, а скарга в цій частині підлягає відхиленню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 64, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Доводи ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Постолівська", викладені у скарзі б/н від 07.09.2015 р. (вх. №19259 від 07.09.2015 р.), з врахуванням доповнень та уточнень до неї б/н від 23.09.2015 р. (вх. №20477 від 24.09.2015 р.), визнати неправомірними, скаргу відхилити.

2. Ухвалу направити рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення сторонам у справі, Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Тернопільській області, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль.

Суддя І.М. Гирила