КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. Справа№ 910/16888/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Нижник Г.Г., довіреність № б/н від 30.06.2015; Балійчук Л.І., довіреність № б/н від 20.05.2015;

від відповідача - Овчинников Д.В., довіреність № б/н від 16.01.2015,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." на рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі № 910/16888/15 (суддя Ковтун С.А.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" до товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." про стягнення 1000000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." про стягнення 1000000,00 грн., безпідставно отриманих коштів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі №910/16888/15 позов задоволено повністю: вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 1000000,00 грн. безпідставно набутих коштів.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі виходив з того, що оскільки договір підряду між сторонами є таким, що не відбувся, тобто є неукладеним, кошти отримані відповідачем є набутими без достатньої правової підстави.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі № 910/16888/15 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що сторонами вчинялись дії з виконання спірного договору.

Крім цього, відповідач посилається на припинення зобов'язань шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

В судовому засіданні 16.11.2015 року представник апелянта - відповідача у справі, підтримав вимоги за апеляційною скаргою та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники позивача надали пояснення, якими просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" (замовник) та товариство з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." (підрядником) 28.03.2014 підписали договір підряду №28/03-14 на виконання робіт по об'єкту будівництво житлового будинку за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Щорса, 34 (далі - Договір), в якому зазначили, що підрядник зобов'язується на умовах Договору та згідно з вимогами чинного законодавства, за завданням замовника на свій ризик виконати та здати замовнику у встановлений Договором строк комплекс по прокладанню каналізаційних та водопровідних мереж і виконання ТУ на об'єкті "Житловий будинок з паркінгом та вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Щорса, 34" (п.1.1 договору).

Підрядник зобов'язується виконати та передати роботи, які передбачені цим Договором замовнику протягом 270 календарних днів з моменту надходження авансового платежу за цим Договором за умови надання замовником проектно-технічної документації. У випадку настання несприятливих погодних умов строк виконання робіт за цим Договором переноситься на час існування зазначених погодних умов, що фіксується в журналі виконаних робіт, додатково погодивши перенос строків з замовником (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору, він складається з таких документів (невід'ємних частин Договору): основний текст Договору; додаток № 1. Договірна ціна, локальний кошторис, підсумкова відомість ресурсів; додаток № 2. Копія ліцензії підрядника.

Згідно п. 5.5. договору оплата робіт здійснюється в наступному порядку: замовник не пізніше 3-х банківських днів з моменту підписання Договору перераховує підряднику аванс у розмірі 70% від договірної ціни, визначеної додатку № 1 до Договору; оплата виконаних робіт по цьому Договору спочатку здійснюється в рахунок авансу, а після його закінчення - щомісячно (у поточному місяці за минулий місяць) за фактично виконані підрядником роботи у звітному місяця шляхом перерахування грошових коштів замовника на поточний рахунок підрядника упродовж 5 банківських днів з дати підписання актів № КБ-2а та довідок № КБ-3 уповноваженими представниками.

Додаток № 1 до Договору, який би визначав ціну цього договору між сторонами не укладався.

Порядок передачі-приймання робіт визначений у 6 розділі Договору.

Згідно вказаного розділу при завершенні виконаних робіт підрядник зобов'язаний приступити до здачі виконаних робіт шляхом надання замовнику протягом 3 робочих днів, з дня завершення робіт, документів зазначених у п. 6.2 Договору.

Відповідно до п. 6.2 договору роботи за ним будуть прийняті замовником після їх виконання, шляхом підписання сторонами та скріплення печатками сторін наступного пакету документів: довідки про вартість виконаних підрядних робіт типової форми №КБ-3; акту прийняття виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-2.

Позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти в загальній сумі 1 000 000,00 грн.

Разом з тим, проектно-технічна документація позивачем відповідачу не надавалась.

Позивач звернувся до суду з даним позовом з вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 1 000 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на ст. 1212 Цивільного кодексу України, вказував про те, що у зв'язку з розірванням замовником в односторонньому порядку договору, підстава на якій вказані кошти було перераховано відповідачу відпала, а отже вони неправомірно ним утримуються.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про те, що договір підряду між сторонами є неукладеним, у зв'язку з відсутністю істотних умов щодо виду, обсягу та ціни робіт, задовольнив позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 8 статті 181 Господарського кодексу України у разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 Цивільного кодексу України).

Істотними умовами договору підряду є: предмет договору, його ціна та строки виконання робіт.

Документ, який підписано сторонами, 28.03.2014 не містить даних щодо виду та обсягу робіт по прокладанню каналізаційних та водопровідних мереж на об'єкті "Житловий будинок з паркінгом та вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Щорса, 34", які підлягають виконанню, та ціни даних робіт (їх кошторису).

Оскільки вказані умови є істотними, їх відсутність у договорі свідчить про його неукладеність.

Доводи апелянта про те, що сторонами вчинялись дії з виконання спірного договору є необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідач у письмових поясненнях наданих апеляційному суду посилається на отримання від позивача технічної документації по договору.

При цьому, апелянт зазначає про наявність відповідних доказів у матеріалах справи.

Разом з тим, матеріали даної справи доказів щодо надання позивачем відповідачу проектно-технічної документації не містять.

Слід також зазначити, що при розгляді даної справи в суді першої інстанції, відповідач у відзиві (а.с.75) вказував на протилежні обставини, а саме зазначалось про ненадання позивачем підряднику проектно-технічної документації.

Враховуючи ненадання відповідачем доказів отримання від позивача проектно-технічної документації, доводи апелянта про виконання договору відхиляються судом за необґрунтованістю.

Стосовно перерахування позивачем відповідачу коштів, в заявленій до стягнення сумі, які за доводами апелянта є 70% від договірної ціни, слід зазначити наступне.

Як вже було зазначено, у договорі відсутня така його істотна умова, як ціна, тому відповідно встановлення тієї обставини, що кошти перераховані позивачем відповідачу є 70% від договірної ціни, не вбачається можливим.

Доводи апелянта про вчинення ним дій з виконання договору № 28/03-14 шляхом укладення з третіми особами договорів є необґрунтованими та не свідчать про виконання вказаного договору.

Так, згідно умов наданого апелянтом договору, укладеного між ним, як замовником та ТОВ «Руст», як підрядником, останній зобов'язався здійснити розробку проектної документації.

В свою чергу за умовами підписаного між сторонами договору № 28/03-14 відповідач зобов'язаний виконати саме роботи.

За наведених обставин, укладення договору з ТОВ «Руст», предметом якого є розробка цим товариством проектної документації, не свідчить про виконання відповідачем договору № 28/03-14, оскільки на виконання саме останнього відповідачем такі дії, як виконання робіт, не вчинялись.

З огляду на викладене, посилання апелянта на виконання договору №28/03-14 є необґрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відсутність у вказаному договорі таких істотних умов, як вид та обсяг робіт, а також ціна, свідчить про його неукладеність.

Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана його повернути. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2).

Відповідно до ч. 3 вказаної статті положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Наслідком визнання відсутності між сторонами договірних відносин є відсутність правових підстав для володіння коштами відповідачем. Вказані обставини свідчать про їх безпідставне набуття відповідачем.

Тому, положення ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України про те, що особа яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана його повернути, підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, відповідач необґрунтовано не повернув позивачу кошти у заявленій до стягнення сумі.

Оскільки, факт перерахування позивачем відповідачу коштів в сумі 1 000 000,00 грн. грн. підтверджується матеріалами справи, тоді як доказів повернення вищезазначених сплачених коштів, останнім до суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача вказаної суми правомірно задоволена судом першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було самостійно, без відповідної заяви позивача змінено предмет позову - зі стягнення коштів на визнання договору недійсним є необґрунтованими та відповідно підлягають відхиленню, з огляду на наступне.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача коштів, які відповідач безпідставно утримує (ст. 1212 Цивільного кодексу України).

Вказана вимога ґрунтується на обставинах безпідставного утримання коштів відповідачем.

Судом при прийнятті рішення про стягнення з відповідача вказаних коштів жодним чином не було змінено вказаний предмет спору.

Навпаки, у рішенні відображені обставини безпідставності утримання коштів відповідачем, які обґрунтовують позовні вимоги.

При цьому, висновок суду про неукладеність договору не свідчить про його недійсність.

Жодних посилань на недійсність договору рішення не містить.

Крім цього, згідно п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №118 "Про деякі питання практики визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність.

За наведених обставин, вказані доводи підлягають відхиленню.

Щодо доводів апелянта про припинення зобов'язання на суму 985 714,29 грн. внаслідок зарахуванням зустрічних однорідних вимог, слід зазначити наступне.

Статтею 601 ЦК України, встановлено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимог.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. В такому випадку зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відповідачем не доведено, що станом на 16.07.2015 у позивача існувало зобов'язання перед відповідачем з оплати 985714,29 грн. за виконані роботи, строк виконання якого настав, отже підстави вважати, що зобов'язання на суму 985714,29 грн. є припиненими, відсутні.

Слід також зазначити, що у матеріалах даної справи відсутні докази направлення позивачу заяви про зарахування.

За наведених обставин, висновок апелянта про припинення зобов'язань за договором №28/03-14 є хибним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі № 910/16888/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Матеріали справи № 910/16888/15 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко