донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

24.11.2015 справа №908/2651/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

При секретарі Виноградовій В.В.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_4, за довіреністю

від відповідача 1 не зявився

від відповідача 2 без участі представника

від 3-ї особи (Відділ примусового виконання рішень ДВС України) ОСОБА_5, за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Комтес - ХХІ, м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від28.04.15 р. (підписано 08.05.15 р.)
у справі№ 908/2651/14 (суддя Попова І.А.)
за позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю Комтес - ХХІ, м. Запоріжжя 1 Товариства з обмеженою відповідальністю Фьюче - ЛТД, м. Запоріжжя 2. Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк, м. Київ
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, м. Київ
прозвільнення рухомого майна з-під арешту В С Т А Н О В И В:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «Комтес ХХІ» звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фьюче ЛТД», Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про звільнення з під арешту рухомого майна, яке є власністю ТОВ «Фьюче ЛТД» і передано останнім у володіння та користування ТОВ «Комтес ХХІ» за договором закладу (застави) рухомого майна (з додатками), укладеним між ТОВ «Комтес ХХІ» і ТОВ «Фьюче ЛТД» 02.07.2012 року; зняття з розшуку рухоме майно, яке є власністю ТОВ «Фьюче ЛТД» і передано останнім у володіння та користування ТОВ «Комтес ХХІ» за договором закладу (застави) рухомого майна (з додатками), укладеним між ТОВ «Комтес ХХІ» і ТОВ «Фьюче ЛТД» 02.07.2012 року.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на невиконання відповідачем 1 договору безпроцентної позики, укладеного 02.07.2012 року між ТОВ "Комтес-XXI" (позикодавець) та ТОВ "Фьюче ЛТД" (позичальник), на забезпечення виконання зобовязань позичальника за яким між тими ж сторонами укладено договір закладу рухомого майна, згідно з яким закладене майно було передано за актом приймання-передачі у володіння та користування заставодержателю - позивачу по даній справі. Внаслідок невиконання відповідачем-1 умов договору безпроцентної позики щодо своєчасного повернення грошових коштів, позивач отримав право звернення стягнення на предмет закладу. Оскільки відповідач 1 ухилився від нотаріального посвідчення договору закладу (застави), рішенням господарського суду Запорізької області від 18.06.2014 р. по справі за позовом ТОВ Комтес - XXI до ТОВ Фьюче ЛТД договір закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012р. визнаний дійсним.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.07.2012р. у справі №334/12 задоволено позов ПАТ Укрсоцбанк до ТОВ Фьюче ЛТД про стягнення боргу в сумі 13 158 952, 07 грн. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП № 34925733 від 26.10.2012р. відкрито виконавче провадження. 17.02.2014р. винесені постанови ВП №34925733 про арешт всього майна ТОВ Фьюче ЛТД та оголошення заборони на його відчуження і про розшук всього рухомого майна того ж боржника.

Позивач наполягає, що наклавши арешт та встановивши заборону на здійснення відчуження рухомого майна, згідно з переліком, відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України порушив Закон України «Про виконавче провадження», оскільки постанови, якими накладено арешт на рухоме майно ТОВ «Фьюче ЛТД» та оголошення його розшуку перешкоджають позивачу користуватися цим майном, яке перейшло у його володіння за договором закладу (застави), та звернути стягнення на це майно.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.08.2014р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Заявою № 69 від 19.08.2014р. позивач уточнив позовні вимоги та просив зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України звільнити з-під арешту рухоме майно та зняти заборону на здійснення відчуження рухомого майна згідно з визначеним у заяві переліком, яке є власністю ТОВ «Фьюче ЛТД» і передано останнім у володіння та користування ТОВ «Комтес ХХІ» за договором закладу (застави) рухомого майна ( з додатковою угодою № 1 від 04.07.2012р. до договору), укладеним між ТОВ «Комтес ХХІ» та ТОВ «Фьюче ЛТД» 02.07.2012р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.08.2014р. позовні вимоги ТОВ «Комтес ХХІ» задоволено повністю.

Зобов'язано відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (вул. Артема, 73, м. Київ, 04053) звільнити з під арешту рухоме майно та зняти заборону на здійснення відчуження рухомого майна (згідно переліку), яке є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фьюче ЛТД» i передано останнім у володіння та користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Комтес ХХІ» за договором закладу (застави) рухомого майна (з урахуванням додаткової угоди №1 від 04.07.2012 до договору), укладеним між ТОВ «Комтес ХХІ» i ТОВ «Фьюче ЛТД» 02 липня 2012р.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фьюче ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтес ХХІ» судовий збір в розмірі 1 218, 00 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2014р. по справі № 908/2651/14 апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень ДВС України на рішення господарського суду Запорізької області від 22.08.2014р. у справі № 908/2651/14 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Запорізької області від 22.08.2014р. у справі № 908/2651/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2015 року по справі № 908/2651/14 касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень ДВС України задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2014р. та рішення господарського суду Запорізької області від 22.08.2014р. скасовано, справу № 908/2651/14 передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Судом касаційної інстанції зазначено, що дійшовши висновку про те, що право застави у позивача виникло раніше, ніж державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34925733, суди попередніх інстанцій не з'ясували моменту виникнення права застави з урахуванням того, що рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 334/12 про стягнення з ТОВ "Фьюче ЛТД" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості прийнято 13.07.2012 року, на виконання якого ухвалою господарського суду міста Києва від 04.10.2012 року видано наказ, а рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/1594/14 про визнання дійсним договору закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012 року винесено 18.06.2014 року. Зазначених обставин справи суди не врахували та не навели їм правової оцінки. Водночас, судами не було наведено правової оцінки обставинам відсутності нотаріального посвідчення договору застави, який підлягав нотаріальному посвідченню за законом, як на час винесення рішення третейським судом про стягнення з боржника коштів, так і на час накладення арешту на майно боржника.

Вищим господарським судом України зазначено, що не є можливим покладення на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-яких матеріально-правових обов'язків, а також установлення чи захист їхніх прав. Тобто є неможливим винесення рішення або ухвали суду про права чи обов'язки цих третіх осіб.

Проте, зобов'язавши третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України звільнити з-під арешту рухоме майно та зняти заборону на здійснення відчуження рухомого майна згідно з переліком, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.03.2015р. справу № 908/2651/15 прийнято до провадження. Розгляд справи відкладався.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.04.2015р. по справі № 908/2651/14 у задоволенні позову ТОВ «Комтес ХХІ» відмовлено.

Рішення мотивовано безпідставністю заявлених вимог та тим, що 1) моментом виникнення застави на рухоме майно у позивача за договором застави від 02.07.2012 р., є день набрання чинності рішенням господарського суду Запорізької області від 18.06.2014 р. по справі № 908/1594/14 (30.06.2014 р.), право застави у позивача виникло після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, державним виконавцем правомірно накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження; 2) з огляду на встановлені обставини та відкрите виконавче провадження з примусового стягнення виконавчого збору арешт на рухоме майно, що є власністю ТОВ Фьюче ЛТД, зберігає чинність в силу приписів ч. 3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ «Комтес ХХІ» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 28.04.2015р. по справі № 908/2651/14 та постановити нове рішення про задоволення позову ТОВ «Комтес ХХІ».

Наполягає, що незважаючи на те, що в справі є докази про перебування рухомого майна, яке зареєстровано за ТОВ «Фьюче ЛТД», в заставі у ТОВ «Комтес ХХІ», а старшим державним виконавцем відділу ПВР ДВС України ОСОБА_6 здійснено арешт майна боржника і оголошення заборони про його відчуження та оголошено про розшук майна боржника з порушенням норм діючого законодавства України, місцевим господарським судом при розгляді справи, були неповно зясовані обставини, які мають значення для справи, що призвело, при винесенні оскаржуваного рішення, до порушення норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.08.2015 апеляційну скаргу ТОВ «Комтес ХХІ» прийнято до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 13.10.2015р. Розгляд апеляційної скарги відкладався.

Відповідач 1, ТОВ «Фьюче ЛТД», не скористався правом участі представника в судових засіданнях апеляційної інстанції, про час і місце судового засідання було повідомлено належним чином. Ухвалами суду сторони не зобовязувалися забезпечити явку повноважних представників в судове засідання, тому згідно зі ст. 75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто за наявними матеріалами, які є достатніми для розгляду апеляційної скарги.

22.09.2015 року від відповідача 2, ПАТ «Укрсоцбанк», через канцелярію суду надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу вих. № 12/08-10/760-980 від 16.09.2015р., в яких останнім викладено позицію, що наводилася ним у відзиві на позовну заяву. Просить розглянути справу № 908/2651/14 за позовом ТОВ «Комтес ХХІ» до ТОВ «Фьюче ЛТД», ПАТ «Укрсоцбанк» про звільнення рухомого майна з-під арешту без участі представника ПАТ «Укрсоцбанк».

Представник позивача в судових засіданнях наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги. Просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 28.04.2015р. по справі № 908/2651/14 та постановити нове рішення про задоволення позову ТОВ «Комтес ХХІ».

Згідно з положеннями ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п. п. 2 - 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та ПАТ Укрсоцбанк», перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

02.07.2012 року між ТОВ "Комтес-XXI" (позикодавець) і ТОВ "Фьюче ЛТД" (позичальник) укладено договір безпроцентної позики № 29-09/2012, за умовами п. 1.1. якого позикодавець зобов'язався надати позичальнику безвідсоткову позику, а останній зобов'язався повернути позику у визначений даним договором строк. Сума позики за цим договором становить 650 000,00 грн. (п. 2.1. договору безпроцентної позики).

Строк надання позики позичальнику, за п. 4.1. договору безпроцентної позики, становить з моменту підписання договору 6 місяців.

Позичальник зобовязався повернути суму позики протягом 10 банківських днів після закінчення строку, вказаного в п. 4.1 договору безпроцентної позики (п. 5.1. договору безпроцентної позики).

Відповідно до Додатку № 1 від 28.12.2012р. до договору позики № 29-09/2012 строк надання позики позичальнику становить з моменту підписання договору 18 місяців»; «п. 6.1. Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання, проте у будь якому випадку до 31.12.2013 року.

02.07.2012 року, на забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором безпроцентної позики № 29-09/2012 від 02.07.2012р., ТОВ "Комтес XXI" (заставодержатель) та ТОВ "Фьюче ЛТД" (заставодавець) уклали договір закладу (застави) рухомого майна, відповідно до п. 1.2. якого, заставодавець передає у володіння заставодержателю належне йому на праві власності рухоме майно (транспортні засоби), яке зазначено у таблиці ( 42 позиції). Предмети закладу оцінено сторонами в сумі 588 500,00 грн.(п. 1.3. договору).

За умовами п. 2.2. договір закладу повинен бути нотаріально посвідчений.

У випадку невиконання чи неналежного виконання заставодавцем зобов'язань по договору, заставодержатель має право звернути стягнення на предмети закладу. Звернення стягнення на предмети закладу здійснюється заставодержателем на підставі рішення суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, або в позасудовому порядку відповідно до статей 24, 26, 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (п. 2.14 договору закладу).

Додатковою угодою від 04.07.2012 року № 1 до договору закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012 року, заставодавець додатково передав у володіння заставодержателю належне йому на праві власності рухоме майно (транспортні засоби), зазначене у таблиці ( по 13 позиціях).

Додаткові предмети застави оцінені сторонами в сумі 20 200,00 грн. Загалом, за договором застави і дійсною додатковою угодою до нього, предмети застави оцінені сторонами в сумі 608 700,00 грн.

Відповідно до акту прийому - передачі рухомого майна від 05.07.2012 року до договору закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012р., предмети закладу, комплекти ключів від предметів закладу та свідоцтва про реєстрацію предметів закладу, відповідно до переліку, були передані ТОВ "Фьюче ЛТД", а ТОВ "Комтес XXI" прийняті у володіння.

На підставі заяв ТОВ "Комтес XXI" від 23.11.2012р. № 152 та від 14.12.2012р. № 154, поданих до Запорізької філії ДП «Інформаційний центр» МЮУ, застава рухомого майна була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, про що свідчать ОСОБА_5 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 38989732 від 27.11.2012р., та ОСОБА_5 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) за № 39406521 від 18.12.2012р. (на підставі додаткової угоди № 1 від 04.07.2012 до договору закладу (застави) рухомого майна).

Нотаріальне посвідчення договору закладу сторонами здійснено не було.

У звязку з тим, що позичальник не повернув позику 31.12.2013 року, 21.01.2014 року ТОВ «Комтес ХХІ» направило на адресу ТОВ «Фьюче ЛТД» претензію вих. № 08/1 з вимогою повернути на протязі 10 банківських днів суму позики, яка складає 422 435,00 грн.

У відповіді на претензію вих. №14/1 від 17.02.2014 ТОВ «Фьюче ЛТД», посилаючись на складний фінансовий стан, просило відстрочити повернення позики до 28.03.2014р.

24.04.2014р. сторонами підписано Акт звірки взаєморозрахунків, згідно з яким заборгованість ТОВ «Фьюче ЛТД» за договором безпроцентної позики № 29-09/2012 від 02.07.2012 перед ТОВ «Комтес ХХІ» склала 422 435,00 грн.

13.05.2014 року ТОВ "Комтес XXI" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про визнання дійсним договору закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012 року, оскільки договір закладу (застави) не був нотаріально посвідчений, як того вимагає ст. 13 Закону України "Про заставу".

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.06.2014 року у справі № 908/1594/14, яке набрало законної сили, позов ТОВ "Комтес XXI" до ТОВ "Фьюче ЛТД" про визнання дійсним договору закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012 року задоволено, договір закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012 року визнано дійсним.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.07.2012 року у справі № 334/12 задоволено позов ПАТ "Укрсоцбанк" до ТОВ "Фьюче ЛТД" про стягнення заборгованості по генеральному договору про здійснення кредитування в сумі 13 158 952,07 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від04.10.2012 року по справі № 5011-71/13006-2012 задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу судового наказу на рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13.07.2012 року у справі № 334/12. Видано відповідний наказ.

26.10.2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_6 винесено постанову ВП № 34925733 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва по справі № 5011-71/13006-2012 від 04.10.2012р.

14.02.2014 року державним виконавцем, в межах виконавчого провадження ВП № 34925733 з виконання наказу господарського суду міста Києва про стягнення з ТОВ «Фьюче ЛТД» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 13 158 952,07 грн. та стягнення третейського збору в сумі 25 500,00 грн., винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

14.02.2014 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

Як зазначено ПАТ «Укрсоцбанк», у звязку з тим, що в ході виконавчого провадження № 34925733, станом на 30.12.2013р., не було здійснено погашення заборгованості ТОВ «Фьюче ЛТД» перед ПАТ «Укрсоцбанк», 30.12.2013р. останній звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом про звернення стягнення на майно ТОВ «Фьюче ЛТД, шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» право власності на іпотечне майно (нерухомість).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.03.2014р. у справі № 908/4314/13 затверджено мирову угоду між ТОВ «Фьюче ЛТД» та ПАТ «Укрсоцбанк», згідно з якою ТОВ «Фьюче ЛТД» передало ПАТ «Укрсоцбанк» у власність іпотечне майно ( нерухомість, нежилі приміщення) в рахунок суми боргу. Провадження у справі № 908/4314/13 припинено.

Враховуючи наведене, заявою № 12/08-10/512-531 від 01.04.2014р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з проханням про повернення виконавчого документу та закінчення виконавчого провадження ВП № 34925733 з виконання наказу господарського суду міста Києва у справі № 5011-71/, виданого 04.10.2012 року господарським судом м. Києва, у звязку з повним виконанням основного зобовязання.

26.08.2014 року старшим державним виконавцем Кедою М.В. відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у звязку з затвердженням ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.03.2014р. по справі № 908/4314/13 мирової угоди між сторонами виконавчого провадження, що відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Постановою від 01.09.2014р. Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження з виконання постанови №34925733 від 30.05.2014р. про стягнення з ТОВ Фьюче ЛТД виконавчого збору в сумі 1 318 445,21 грн.

Постановою від 26.12.2014р. виконавче провадження закінчено у звязку з направленням його для виконання до Орджонікідзевського відділу ДВС Запорізького МУЮ за місцем знаходження боржника.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, з якою кореспондується ст.1 Закону України «Про заставу», застава є способом забезпечення виконання зобов'язання.

Суть правовідносин застави, виходячи з положень ч. 1 ст. 572, ч.1 ст.589 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 1 Закону України Про заставу, полягає у першочерговому праві кредитора - заставодержателя на отримання задоволення із вартості заставного майна.

Закладом, згідно приписів ст.44 Закону України «Про заставу» є застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст. 574 ЦК України).

Договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів ( ст.13 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до ст. 585 ЦК України, з якою кореспондується ст.16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення.

У разі недотримання сторонами вимоги щодо нотаріального посвідчення договору застави право застави в силу статті 585 ЦК України та статті 16 Закону України "Про заставу" не виникає (п. 4.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 «Про деякі питання практики розгляду спорів, що виникають з кредитних договорів»).

Згідно з приписами ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Недодержання форми правочину, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність правочину лише у разі, коли це прямо передбачено законом. У зазначених випадках правочин є нікчемним (недійсним). Недійсний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (стаття 216 ЦК України).

Відповідно до п. 4.3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 «Про деякі питання практики розгляду спорів, що виникають з кредитних договорів», реєстрація застави рухомого майна здійснюється у порядку, передбаченому Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Юридичне значення реєстрації застави рухомого майна полягає в тому, що заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше (частина п'ята статті 18 Закону України "Про заставу").

Разом з тим, реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави (частина друга статті 16 Закону України "Про заставу").

Згідно зі ст. ст. 11, 12 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що договір закладу (застави) рухомого майна від 02.07.2012р. не був сторонами посвідчений нотаріально, та такий договір визнаний дійсним на підставі рішення суду, ТОВ Комтес-ХХІ набуло право застави з моменту набрання чинності рішенням господарського суду Запорізької області від 18.06.2014р. (підписано 19.06.2014р.) по справі № 908/1594/14. Оскільки вказане рішення не оскаржено, останнє набрало чинності 01.07.2014р.

Виходячи з вищенаведеного, право застави у позивача виникло:

- після винесення постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків рішення від 13.07.2012р. у справі № 334/12 про стягнення з ТОВ "Фьюче ЛТД" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості, на виконання якого ухвалою господарського суду міста Києва від 04.10.2012 року видано наказ;

- після винесення державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_6 постанови ВП № 34925733 від 26.10.2012р. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва по справі № 5011-71/13006-2012 від 04.10.2012р.;

- після винесення державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 34925733 з виконання наказу Господарського суду міста Києва про стягнення з ТОВ «Фьюче ЛТД» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 13 158 952,07 грн. та стягнення третейського збору в сумі 25 500,00 грн., постанови від 14.02.2014р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та постанови від 14.02.2014р. про розшук майна боржника.

Зазначене свідчить, що наведені акти не порушують прав позивача на звернення стягнення, оскільки прийняті раніше набуття ТОВ Комтес-ХХІ права застави.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб ( ст.32 Закону України Про виконавче провадження).

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження).

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ( ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, неправомірним є наполягання позивача, що арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчуження здійснено з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та прав позивача, як заставодержателя.

26.08.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_6 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у звязку з затвердженням ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.03.2014р. по справі № 908/4314/13 мирової угоди між сторонами виконавчого провадження, що відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закінчення виконавчого провадження.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановою від 01.09.2014р. Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження з виконання постанови №34925733 від 30.05.2014р. про стягнення з ТОВ Фьюче ЛТД виконавчого збору в сумі 1 318 445,21 грн.

Постановою від 26.12.2014р. виконавче провадження закінчено у звязку з направленням його для виконання до Орджонікідзевського відділу ДВС Запорізького МУЮ за місцем знаходження боржника.

Відповідно до ст.21 Господарського процесуального кодексу України відповідачами є підприємства та організації, яким предявлено позовну заяву.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Позов предявлено позивачем до ТОВ «Фьюче ЛТД» та ПАТ «Укрсоцбанк», отже покладання на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, будь-яких матеріально-правових обов'язків, про які йдеться в заяві № 69 від 19.08.2014р., є неможливим.

Матеріали справи не містять доказів порушення відповідачами прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

З позовом до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про звільнення з-під арешту рухомого майна та зняття заборони на здійснення відчуження рухомого майна згідно з визначеним переліком позивач не звертався.

За таких обставин, прийняте господарським судом Запорізької області рішення про відмову в задоволенні вимог про звільнення з-під арешту рухомого майна, про речове право на яке заявляє ТОВ «Комтес-ХХІ», та зняття заборони на здійснення відчуження рухомого майна згідно з визначеним переліком, є законним та обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в звязку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Запорізької області від 03.09.2015р. у справі № 908/2651/14.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Результати апеляційного провадження у справі № 908/2651/14 оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтес ХХІ» на рішення господарського суду Запорізької області від 28.04.2015р. (підписано 08.05.2015р.) у справі № 908/2651/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 28.04.2015р. (підписано 08.05.2015р.) у справі № 908/2651/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: Н.М. Дучал

Судді: О.І. Склярук

ОСОБА_3

Надруковано 7 екз.:

1-позивачу,

2 відповідачам,

1- третій особі,

1-у справу,

1-ДАГС,

1-ГСЗО