ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Справа № 908/5276/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Камишева Л.М.,

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників:

позивача не зявився;

відповідача не зявився;

третьої особи не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2026 З/1-28) на рішення Господарського суду Запорізької області від 12 березня 2015 року у справі № 908/5276/14

за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 акціонерне товариство Альба Україна, м. Бориспіль Київської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Аптека Магнолія, м. Запоріжжя,

про стягнення 1 392 461,94 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ПАТ Банк Київська Русь звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до ТОВ Аптека Магнолія про стягнення 972 808,27 грн. по договору купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р. укладеного між ПАТ «Альба Україна» (продавець) та ТОВ «Аптека Магнолія» (покупець) та договору відступлення права вимоги № 70505-20/14-7 від 05.06.2014 р., між ПАТ «Альба Україна» (первісний кредитор) та ПАТ «Банк «Київська Русь» (новий кредитор) .

Під час розгляду справи Господарським судом Запорізької області ухвалою від 01.12.2014 р. № 908/5276/14 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ПАТ Альба Україна.

28.01.2015 р. позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій, посилаючись на перерахування загальної суми заборгованості (з урахуванням штрафних санкцій, інфляційного збільшення суми заборгованості) просить стягнути з відповідача 1 019 803,05 грн., які складаються з: 809 297,02 грн. основної заборгованості; 89 466,24 грн. пені; 15 831,18 грн. 3 % річних та 105 208,61 грн. інфляційних втрат за період з 02.06.2014 р. по 25.01.2015 р. (т. 9 а.с. 7).

24.02.2015 р. до Господарського суду Запорізької області від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначено, що при подачі позову до суду позивач заявляв стягнення основної суми заборгованості по накладним за період з 25.03.2014 р. по 18.04.2014 р., та не врахував накладні за період з 19.03.2014 р. по 21.03.2014 р., у звязку з чим просить стягнути: заборгованість по накладним з 19.03.2014 р. по 18.04.2014 р. в сумі 1 073 378,89 грн.; пеню за період з 28.03.2014 р. по 01.12.2014 р. в сумі 117 714,23 грн.; 3% річних за період з 02.06.2014 р. по 03.03.2015 р. в сумі 24 261,30 грн. та інфляційні витрати за період з 02.06.2014 р. по 03.03.2015 р. в сумі 177 107,52 грн. (т. 9 а.с. 35-37).

Заяву позивача від 24.02.2015 р. про збільшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.03.2015 р. № 908/5276/14 (т. 10 а.с. 58-59).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.03.2015 р. (суддя Топчій О.А.) позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача: 1 073 378,89 грн. основного боргу, 117 714,23 грн. пені, 24 261,30 грн. 3% річних, 177 107,52 грн. збитків від інфляції та 27 852,00 грн. судового збору (т. 10 а.с. 128-132).

Відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № 2026 З/1 від 01.04.2015 р.), в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 12.03.2015 р. та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити (т. 10 а.с. 138-143).

01.04.2015 р. відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з клопотанням про зупинення апеляційного провадження у даній справі, з посиланням неможливість розглянути справу № 908/5276/14 до вирішення пов'язаною з нею справи № 911/221/15 за позовом ТОВ Аптека Магнолія до ПрАТ Альба Україна про визнання недійсним Договору відступлення прав вимоги № 70505-20/14-7 від 05.06.2014 р. (т. 10 а.с. 148).

Крім того, 18.05.2015 р. відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з клопотанням (вх. № 7779) про розстрочку виконання рішення у справі № 908/5276/14 терміном на 24 місяці рівними частинами, починаючи з травня 2015 р. по квітень 2017 р. включно (т. 10 а.с. 180).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2015 р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 19.05.2015 р.

Ухвалою від 19.05.2015 р., за клопотанням відповідача, зупинено апеляційне провадження у справі № 908/5276/14 до набрання законної сили рішенням у справі № 911/221/15 за позовом ТОВ Аптека Магнолія до ПАТ Альба Україна про визнання недійсним Договору відступлення прав вимоги № 70505-20/14-7 від 05.06.2014 р.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, ухвалою від 10.07.2015 р. поновлено апеляційне провадження у справі № 908/5276/14, розгляд справи призначено на 21.07.2015 р.

Ухвалами від 21.07.2015 р., 20.08.2015 р. та 23.09.2015 р. розгляд справи № 908/5276/14 було відкладено.

15.10.2015 р., у звязку з відпустками суддів Хачатрян В.С. та судді Сіверіна В.І, при повторному автоматичному розподілу апеляційних скарг (справ) між суддями для розгляду справи № 908/5276/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Россолов В.В.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 р., у звязку з відпусткою судді Россолова В.В., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

Відповідно до п. 9-2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.05.2011 р. № 7 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України із змінами, внесеними Постановою Вищого Господарського Суду № 6 від 10.07.2014 р., у разі зміни складу суду апеляційної інстанції, розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 р., у звязку з неявкою в судове засідання представників сторін та третьої особи та ненаданням відзиву на апеляційну скаргу третью особою, розгляд справи № 908/5276/14 відкладено на 12.11.2015 р.

Позивач (ПАТ Банк Київська Русь) у відзиві на апеляційну скаргу від 18.05.2015 р. за вх. № 7778 не погоджується з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, вважає їх необґрунтованими, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судове засідання 12.11.2015 р. не зявився, надіслав суду клопотання (вх. № 14884 від 02.11.2015 р.), в якому просить розглянути справу без його участі за наявними у справі матеріалами (т. 11 а.с. 27).

Представник відповідача (ТОВ Аптека Магнолія) в судове засідання 12.11.2015 р. не зявився, копія ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 р. про відкладення розгляду апеляційної скарги, яку було направлено на юридичну адресу відповідача, а саме: 69121, м. Запоріжжя, вул. Ладозька, 19, повернулась до суду з довідкою працівника відділення звязку про невручення поштового відправлення: за закінченням терміну зберігання (т. 11 а.с. 30-34).

Третя особа (ПрАТ Альба Україна) відзив на апеляційну скаргу відповідача не надала, свого представника в судове засідання 12.11.2015 р. не направила, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (т. 11 а.с. 25).

Згідно п. 3.9.1. ч. 3 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо.

Зважаючи на викладене, відповідач та третя особа повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в матеріалах справи достатньо документів, щоб розглянути апеляційну скаргу по суті без участі представників позивача, відповідача та третьої особи, їх незявлення в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 04.01.2010 р. між ПрАТ АЛЬБА УКРАЇНА (продавцем) та ТОВ Аптека Магнолія (покупцем) укладено договір купівлі-продажу № 115, за умовами якого (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 11.04.2011 р. до цього договору - т. 1 а.с. 40), продавець зобовязаний передавати (поставляти) лікарські засоби, вироби медичного призначення та інші супутні товари (товар) у власність покупця, а покупець зобовязаний приймати товар та оплачувати його відповідно до умов цього договору (т. 1 а.с. 23).

Відповідно до п. 10.2 договору купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р., договір укладено до 31.12.2010 р. з можливістю пролонгації договору на наступний календарний рік.

У відповідності до п. 1.2 договору купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р., товар передається по найменуванню та в кількості, з зазначенням ціни митної і ціни відпускної, що будуть описані в кожному окремому випадку у видаткових накладних.

Згідно п. 2.3 договору купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р., кожна товарна партія формується шляхом узгодження даних щодо поставки: асортименту, кількісті, ціни, місця та терміну поставки. Підтвердження виконання заказу продавцем є підписання видаткової накладної покупцем при прийомі-передачі партії товару.

В п. 4.2 договору купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р., з урахуванням підписаного сторонами протоколу розбіжностей до зазначеного договору (т. 1 а.с. 42), сторони встановили обовязок покупця прийняти замовлений товар і оплатити його в порядку, передбаченому даним договором.

Одночасно з укладенням договору купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р. сторонами було укладено 14 додаткових угод до зазначеного договору (т. 1 а.с. 24-37), в яких сторони домовились, що поставка товару (лікарських засобів, виробів медичного призначення та інших супутніх товарів) здійснюється централізовано-кільцевими перевезеннями товару транспортом постачальника.

Також в зазначених додаткових угодах покупець визначив, а постачальник узгодив адреси доставки товару та прізвище, імя, по батькові, паспортні данні матеріально-відповідальних осіб, що приймають товар, за визначеними адресами поставки, а також зразки печаток (штампів), якими матеріально-відповідальні особи завіряють свій підпис на супровідних документах на товар (накладні тощо).

З матеріалів справи вбачається, що продавець - ПАТ АЛЬБА УКРАЇНА виконав свої зобовязання по договору купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р., поставив покупцеві - ТОВ Аптека Магнолія у період з 19.03.2014 р. по 18.04.2014 р. лікарські засоби, вироби медичного призначення та інші супутні товари на загальну суму 1 073 378,89 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними, які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками сторін. З вказаних видаткових накладних вбачається, що поставлений 3-ю особою товар був прийнятий відповідачем без зауважень та заперечень.

Покупець (відповідач у справі) не виконав належним чином свої зобовязання по договору купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р. щодо оплати вартості отриманого товару, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість перед ПАТ АЛЬБА УКРАЇНА (3-ю особою у справі) на загальну суму 1 073 378,89 грн.

05.06.2014 р. між ПАТ АЛЬБА УКРАЇНА (первісним кредитором) та ПАТ Банк Київська Русь (новим кредитором) укладено договір про відступлення права вимоги № 70505-20/14-7 (т. 1 а.с. 43-46).

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, первісний кредитор відступає (продає), а новий кредитор приймає (купує) за 1 073 378,89 грн. у порядку та на умовах, визначених цим договором, право вимоги за зобовязаннями ТОВ Аптека Магнолія (боржника) в сумі 1 073 378,89 грн. по договору купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р. (основному зобовязанню).

На виконання договору про відступлення прав вимоги № 70505-20/14-7 від 05.06.2014 р. новий кредитор (позивач у справі) прийняв право вимоги на підставі Акту приймання-передачі права вимоги від 05.06.2014 р. (Додаток № 4 до цього договору), який підписаний ПрАТ АЛЬБА УКРАЇНА та ПАТ Банк Київська Русь та завірений печатками сторін (т. 1 а.с. 48).

З зазначеного акту приймання-передачі права вимоги вбачається, що ПрАТ АЛЬБА УКРАЇНА (первісний кредитор) зняло з балансу, а ПАТ Банк Київська Русь (новий кредитор) взяло на баланс дебіторську заборгованість в сумі 1 073 378,89 грн.

Між (первісним кредитором) та позивачем (новим кредитором) підписано Повідомлення про здійснення відступлення права вимоги (Додаток № 1 до зазначеного договору), копія якого міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 47).

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодись з посиланням відповідача на недійсність договору про відступлення права вимоги № 70505-20/14-7 від 05.06.2014 р., оскільки рішенням Господарського суду Київської області від 23.03.2015 р. у справі № 911/221/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 р. відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Аптека Магнолія» до ПАТ «Альба Україна» ти ПАТ « Банк «Київська Русь» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 05.06.2014 р.№ 70505-20/14-7 (т. 10 а.с. 204-207).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на відсутність у позивача правових підстав для стягнення з відповідача оплати по договору купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р., оскільки договір відступлення права вимоги № 70505-20/14-7 від 05.06.2014 р. укладено з порушенням прав та законних інтересів відповідача, а саме: без отримання повідомлення та згоди боржника на укладення договору відступлення права вимоги.

Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов'язанні унормовані ст. 512 Цивільного кодексу України, в силу якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Крім того, в ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України визначено обовязок первісного кредитора у зобов'язанні передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Разом з тим, ні договором купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р., ні чинним законодавством України не передбачено заборони на заміну кредитора у зобовязаннях, які виникають за умовами вказаного договору купівлі-продажу, за яким ПАТ Банк Київська Русь (позивачу) було передано право вимоги виконання зобовязання відповідно до договору відступлення права вимоги № 70505-20/14-7 від 05.06.2014 р. Цивільним законодавством не встановлено обов'язку щодо направлення повідомлення про здійснення відступлення права вимоги, оскільки воно є похідним від факту укладення відповідного договору. За приписами ст. 516 Цивільного кодексу України, в разі неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні, саме новий кредитор несе ризик настання несприятливих наслідків.

Тому посилання апелянта колегія суддів вважає безпідставним, у звязку з чим апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на підставі договору відступлення права вимоги № 70505-20/14-7 від 05.06.2014 р. до позивача (нового кредитора) перейшли права у зобов'язанні 3-ї особи (первісного кредитора) по договору купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р. в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, тобто станом на 05.06.2014 р. включно, на загальну суму 1 073 378,89 грн.

Згідно з п. 7.1 договору про відступлення прав вимоги № 70505-20/14-7 від 05.06.2014 р., новий кредитор набуває права вимагати від боржника належного виконання зобовязання по оплаті грошових коштів боржником в сумі, яка зазначена в п. 1.1 цього Договору.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про стягнення з ТОВ Аптека Магнолія 1 073 378,89 грн. основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 117 714,23 грн., 3% річних в сумі 24 261,30 грн. та інфляційні витрати в сумі 177 107,52 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2 договору відступлення права вимоги № 70505-20/14-7 від 05.06.2014 р., разом з правом вимоги новий кредитор набуває право на стягнення з боржника неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобовязань за договором купівліпродажу.

Згідно п. 7.2 договору купівлі-продажу № 115 від 04.01.2010 р., у випадку порушення покупцем п. 5.2 щодо оплати товару, він виплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

На підставі вищезазначеного, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за порушення строків розрахунку за поставлений товар по кожній видатковій накладній в межах встановленого п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України 6-місячного строку, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимоги позивача щодо стягнення пені в сумі 117 714,23 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначене та перевіривши здійснений позивачем розрахунок заявлених до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних за період з 02.06.2014 р. по 03.03.2015 р. в сумі 24 261,30 грн. та інфляційних витрат за період з 02.06.2014 р. по 03.03.2015 р. в сумі 177 107,52 грн.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобовязаний викласти в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Стосовно клопотання відповідача від 18.05.2015 р. за вх. № 7779 про розстрочку виконання рішення у справі № 908/5276/14, в якому відповідач просить розстрочити виконання рішення у даній справі на 24 місяці рівними частинами, починаючи з травня 2015 р. по квітень 2017 р. включно (т. 10 а.с. 180), колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони господарський суд у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може розстрочити виконання рішення суду.

Розстрочка виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі, та базується на принципах співрозмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.

За змістом ч. 2 ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, строки виконання рішення частинами визначаються судом.

Підставою для розстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає.

Разом з тим, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В клопотанні від 18.05.2015 р. за вх. № 7779 про розстрочку виконання рішення у даній справі відповідач фактично погоджується з наявністю заборгованості перед позивачем та в обґрунтування доцільності розстрочки виконання рішення на 24 місяці рівними частинами, починаючи з травня 2015 р. по квітень 2017 р., посилається на тяжке фінансове становище ТОВ Аптека Магнолія. Зазначає, що сплата всієї суми заборгованості одразу може привести до зупинення діяльності товариства, що спричинить його неплатоспроможність та в подальшому може створити реальну загрозу банкрутства товариства. Вважає, що розстрочка виконання рішення є єдиною можливістю уникнути вищезазначених негативних наслідків для товариства.

Посилання відповідача на тяжке фінансове становище ТОВ Аптека Магнолія не є винятковою обставиною надання розстрочки виконання рішення суду.

Відповідач не надав обґрунтувань щодо застосування запропонованої ним 24-місячної розстрочки виконання рішення, можливості виконання рішення суду саме в цей термін та доказів очікуваного надходження грошових коштів.

Враховуючи, що розстрочка виконання рішення базується на принципах співрозмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача та боржника, ненадання документальних обґрунтувань неможливості виконання рішення суду та необхідності застосування запропонованої відповідачем 24-хмісячної розстрочки виконання рішення,

унеможливлює задоволення клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення у справі № 908/5276/14.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про відсутність виняткових обставин, які б могли бути підставою для розстрочки виконання судового рішення, тому відмовляє у задоволенні клопотання від 18.05.2015 р. за вх. № 7779 про розстрочку виконання рішення у даній справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, 121 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого Господарського Суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складений та підписаний 17.11.2015 року.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.