ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 рокуСправа № 912/3426/15
Господарський суд Кіровоградської області колегією в складі головуючого судді Колодій С.Б., суддів Глушкова М.С. та Шевчук О.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/3426/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Укргазбуд", Київська область, Броварський район, с. Зазим"є

до державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрний наук України", Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Чарівне

про стягнення 100 737,02 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Лісовенко В.І., довіреність № б/н від 12.01.2015;

від відповідача - участі не брали.

Публічне акціонерне товариство "Укргазбуд" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою від 31.08.2015 р. про стягнення з державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрний наук України" заборгованості в сумі 100 737,02 грн., з яких 55 407,60 грн. основний борг, 554,07 грн. штраф, 40 034,58 грн. інфляційних втрат, 4 740,77 грн. 3% річних, з покладенням на відповідача судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що ним на виконання умов договору поставки № 5/2 від 05.03.2012 р. було перераховано відповідачу 500 000,00 грн. попередньої оплати. Проте, відповідач в порушення умов договору поставив позивачу товар на загальну суму 444 592,40 грн., в зв"язку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією № 52 від 16.02.2015 р. Враховуючи те, що на момент звернення позивача до суду відповідач не здійснив в повному обсязі поставку товару та не повернув кошти за непоставлений товар, позивач просить суд стягнути з відповідача 55 407,60 грн. основний борг, 554,07 грн. штрафу та на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 40 034,58 грн. інфляційних втрат та 4 740,77 грн. 3% річних.

Позивач участь в судовому засіданні 17.11.2015 р. приймав, позовні вимоги підтримав, подав додаткові письмові пояснення по справі.

Відповідач участь в судовому засіданні не приймав, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України в разі якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

05.03.2012 р. між публічним акціонерним товариством "Укргазбуд" (Покупець) та державним підприємством "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградського інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрний наук України" (Постачальник) укладено договір поставки № 5/2 (далі-Договір, а.с. 8-10), відповідно до умов якого Постачальник зобов"язався поставити (передати у власність) Покупця товар, а Покупець зобов"язався прийняти у власність та оплатити товар в строк та в розмірі, передбачені цим Договором (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 1.4 Договору ціна, кількість та асортимент товару, що поставляється за цим Договором, визначається відповідно до специфікацій (Додатки), які є невід"ємними додатками до цього договору.

Ціна товару, що поставляється по даному Договору визначається в специфікаціях, які підписуються сторонами на кожну планову партію товару і оформлюється з урахуванням ПДВ. Загальна сум цього Договору визначається на підставі всіх специфікацій та складає 5 000 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 83 333,33 грн. (п. п. 3.1, 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.4 Договору оплату вартості товару здійснюється Покупцем за загальною ціною товару шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з моменту передання товару Постачальником, або за згодою сторін оплата може бути на умовах передоплати.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що Постачальник зобов"язується почати поставляти товар з вересня 2012 року. Поставка товару відбувається Постачальником протягом 30 календарних днів з моменту підписання специфікацій.

Поставка продукції виконується та підтверджується наступними документами: товарно - транспортна накладна; накладна на кількість, ціну та асортимент товару на ім"я Покупця (видаткова накладна); податкова накладна (п. 4.2 Договору).

Датою поставки вважається дата підписання представником Покупця видаткової накладної.

Згідно пояснень наданих представником позивача щодо наявності специфікації до договору поставки № 5/2 від 05.03.2012 р. зазначено, що на момент підписання даного договору сторонами було підписано всі обов"язкові додатки до договору. Проте у зв"язку з проведенням виємок у кримінальних провадження наразі на підприємстві оригінал специфікації відсутній.

19.04.2012 р. на виконання умов п. 3.4 договору позивачем перераховано відповідачу 500 000,00 грн. попередньої оплати, що підтверджується банківською випискою по рахунку (а.с. 11).

Проте, відповідачем було поставлено, а позивачем отримано лише частину передбаченого договором товару на загальну суму 444 592,40 грн., що підтверджується накладною № 171 від 24.10.2012 р. (а.с. 13).

У зв"язку із здійсненням вказаної поставки, строком поставки сторони вважають 24.10.2012 року. Відповідно, з 25.10.2012 року відбулось прострочення поставки товару. Подальшої оплати за товар позивач не здійснював, оскільки відповідачем у повному обсязі не була здійснена поставка товару.

16.02.2015 р. було направлено на адресу відповідача претензію (вимогу) № 52 про недопоставку товару на суму 55 407,60 грн. (а.с. 14-15).

Проте вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача попередню оплату у розмірі 55 407,60 грн. за договором поставки № 5/2 від 05.03.2012 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення повністю виходячи із наступних мотивів.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Станом на час розгляду справи доказів поставки товару ні до 25.10.2012 року, ні до 31.12.2012 р.(дата закінчення дії договору) або повернення передплати від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача попередньої плати у сумі 55 407,60 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 554,07 грн. штрафу на підставі п. 5.4 договору №5/2 від 05.03.2012.

Відповідно до п. 5.4. Договору за несвоєчасну передачу покупцеві товару постачальник зобов"язаний за вимогою покупця сплатити останньому штраф у розмірі 1% від вартості несвоєчасно поставленого товару.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Так, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми штрафу, господарський суд дійшов висновку про те, що розрахунки правильні, а відтак стягненню з відповідача підлягає 554,07 грн. штрафу (55 407,60 х 1%=554,07 грн).

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 4 740,77 грн. та 40 034,58 грн. інфляційних втрат за період з 25.10.2012 року по 31.08.2015 року.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Верховний Суд України у своєму листі від 01.07.2014 року "Аналіз практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві" роз'яснив, що стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

За Договором у відповідача виникло зобов'язання поставити товар, тобто негрошове зобов'язання, в свою чергу повернення попередньої оплати також не є грошовим зобов'язанням, а є правовим наслідком порушення умов Договору.

Отже, оскільки зобов'язання відповідача не є грошовим зобов'язанням і за його невиконання не можуть бути застосовані положення статті 625 Цивільного кодексу України, то вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 4 740,77 грн. та інфляційних витрат в сумі 40 034,58 грн. є неправомірною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрний наук України" (27241, Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Чарівне, ) на користь публічного акціонерного товариства "Укргазбуд" (07415, Київська область, Броварський район, с. Зазим"є, вул. Деснянська, 141, ) заборгованості в сумі 55 407,60 грн. та штраф в розмірі 554,07 грн., а також 1 119,23 грн. судового збору.

Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.11.2015 р.

Головуючий суддя С. Б. Колодій

Суддя М.С.Глушков

Суддя О.Б.Шевчук