номер провадження справи 4/23/12
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.11.2015 Справа № 5009/1034/12

Розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі", м. Мелітополь Запорізької області на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

у справі №5009/1034/12

за позовом Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області, (72319, м. Мелітополь Запорізької області, вул. Байбулатова, буд. 22) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі", (72312, м. Мелітополь Запорізької області, вул. Луначарського, буд. 61)

про стягнення 2 862 427,33 грн. заборгованості за спожитий природний газ за договором про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-2200БО-14 від 20.12.2010 р.

Заінтересована особа - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6).

суддя Зінченко Н.Г.

представники:

від позивача- Яковенко П.А., довіреність №46/16 від 09.06.2015р.;

від відповідача (скаржника) - Тьо-Левіна Г.В. довіреність №149 від 30.01.2012р.;

від ВДВС- Половников Р.С., довіреність б/н від 02.06.2015р;

від прокурора - Тронь Г.М. посвідчення №035881 від 05.10.15р.

СУТНІСТЬ СПОРУ :

12.10.2015 р. на адресу господарського суду Запорізької області надійшла скарга вих. б/н б/д Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі", м. Мелітополь Запорізької області на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у справі №5009/1034/12.

В скарзі відповідач просить суд: - скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 24.09.2015р. про арешт коштів ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" в частині накладення арешту на рахунок №1936 (код валюти рахунку:980) в ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код банку 334851; - зняти арешт з коштів на рахунку ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" - №1936 (код валюти рахунку:980) в ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код банку 334851.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду скаргу передано на розгляд судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою суду від 12.10.2015 р. скаргу на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (надалі - виконавча служба) у справі № 5009/1034/12 прийнято до розгляду, засідання призначено на 09.11.2015 р. Ухвалою суду від 09.11.2015р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд скарги відкладався до 18.11.2015р.

Ухвалу оголошено в судовому засіданні 18.11.2015р.

За письмовим клопотанням представників сторін, прокуратури та ВДВС розгляд скарги здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Відповідач (скаржник) в обґрунтування скарги зазначає, що 26.08.2015р. відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову про поновлення виконавчого провадження по виконанню наказу Господарського суду Запорізької області по справі № 5009/1034/12 від 26.04.2012 року. 24.09.2015р. відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову про арешт коштів боржника. Державним виконавцем накладено арешт на всі рахунки ТОВ «Мелітопольські теплові мережі», а саме: - в Публічному акціонерному товаристві "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код банку 334851; - в Філії "Запорізьке регіональне управляння "Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», код банку 313399; - Публічному акціонерному товаристві "УКРСИББАНК", код банку 351005; - в Публічному акціонерному товаристві "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК", код банку 300142; - в Філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», код банку 313957; - в ГУ ДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015. Вищезазначена заборгованість виникла внаслідок порушення умов договору № 06/10-2201 БО-14 від 20.12.2010 року про закупівлю природного газу. Згідно довідки ПАТ «ПУМБ» від 06.10.2015 № МЕ 1-52/220 боржником ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» відкрито у банку рахунок № 1936, на якому обліковуються кошти для виплати заробітної плати працівникам підприємства. У відповідності до ст. 43 Конституції України, ст. 115 Кзпп та ст. 24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата має виплачуватись працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Арешт рахунків не дає можливості здійснити розрахунки по виплаті заробітної плати. Таким чином, накладення арешту на рахунок боржника № 1936, відкритий в ПАТ "ПУМБ", який призначений для виплати заробітної плати унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві. З урахуванням викладеного відповідач (скаржник) просить суд: - скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 24.09.2015р. про арешт коштів ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" в частині накладення арешту на рахунок №1936 (код валюти рахунку:980) в ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код банку 334851; - зняти арешт з коштів на рахунку ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" - №1936 (код валюти рахунку:980) в ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код банку 334851.

Стягувач (позивач) - Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в запереченнях на скаргу зазначає, що згідно з п 4.1.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін'юсту від 02.04.12 № 512/5, зареєстрованому в Мін'юсті 02.04.14 за № 489/20802, на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС. Таким чином, зазначає, що державним виконавець при винесені оскаржуваної постанови діяв у спосіб, визначений Законом, та в межах наданих йому повноважень. Крім того, зазначає, що до компетенції державного виконавця не входить перевірка цільового призначення рахунків боржника, відкритих в банках. В той же час, статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано державного виконавця зняти арешт з рахунку боржника в разі надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. Тобто, повідомлення державного виконавця про рахунки, які не підлягають арешту, є завданням банку та самого боржника. Також, просить врахувати, що ДК «Газ України» не є газовидобувною компанією. Інших джерел погашення заборгованості за спожитий природний газ, ніж її стягнення в судовому порядку з своїх контрагентів у ДК «Газ України» не існує, у зв'язку з чим просить в задоволенні скарги відмовити.

Представник від Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вважає скаргу безпідставною та необґрунтованою, у запереченнях на скаргу вказує, що пунктом 5 статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» визначено що не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, кошти: що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки"; що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання" та статті 15-1 Закону України "Про. електроенергетику". Зазначений в скарзі розрахунковий рахунок відкритий в ПАТ «ПУМБ» № 1936 не відноситься до переліку зазначеному вище, а отже державний виконавець діяв в межах і у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та правомірно наклав арешт , тому в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, представлені письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу.

Згідно приписів ст. 115 ГПК України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який, у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», є виконавчим документом та підлягає виконанню державною виконавчою службою.

У відповідності до ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

В судовому засіданні встановлено, що рішенням господарського суду Запорізької області по справі №5009/1034/12 від 09.04.2012 р. задоволені позовні вимоги Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області, м. Мелітополь Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, -Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі", м. Мелітополь Запорізької області про стягнення 2 862 427,33 грн. заборгованості за спожитий природний газ за договором про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-2200БО-14 від 20.12.2010 р. задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" 2 862 427 грн. 33 коп. заборгованості за поставлений природний газ та 57 248 грн. 54 коп. судового збору.

26.04.2012р. на примусове виконання рішення від 09.04.2012р. по справі №5009/1034/12 господарським судом виданий відповідний наказ.

23.05.2012р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управляння юстиції Запорізької області Куницею О.А., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 32691190 по примусовому виконанню наказу № 5009/1034/12 від 26.04.2012р.

На підставі постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження від 20.06.2012р. (виконавчі провадження по виконанню наказів №5009/1034/12 від 26.04.2012р, №5009/504/12 від 07.05.2012р., №15/5009/2115/11 від 06.07.20111р., №908/2962/13 від 29.11.2013р.) передано з відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції на виконання до відділу та приєднано до зведеного виконавчого провадження № 339/3 ( ЗВП 49012451) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" на користь юридичних осіб боргів, яке передано із Відділу Державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції.

Предметом оскарження у даній скарзі є дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що полягають у накладенні арешту на кошти боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" у межах зведеного виконавчого провадження №339/3 (ЗВП 49012451).

Як зазначено в п. 9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, то вона підлягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішення (ухвали, постанови) господарського суду, але не загального суду чи іншого органу, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно до ч. 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, згідно п. 6 ч. 3 зазначеного Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За приписами ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 65 Закону державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

З урахуванням вищевказаних норм Закону, державним виконавцем було вжито відповідних заходів до примусового виконання рішення.

Так, державним виконавцем направлено відповідний електронний запит до Державної фіскальної служби України щодо наявних у боржника відкритих рахунків в банківських установах.

27.08.2015р. отримано відповідь № від 27.08.2015р. про номери рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями.

24.09.2015р. державним виконавцем (заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Запорізькій області Юлдашевим А.А.) винесено постанову про арешт коштів боржника № 32909766 від 24.09.2015р. та надіслано сторонам виконавчого провадження до відома та фінансовим установам до виконання.

Зазначеною постановою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках:

- в Публічному акціонерному товаристві "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код банку 334851;

- в Філії "Запорізьке регіональне правляння" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», код банку 313399;

- Публічному акціонерному товаристві "УКРСИББАНК", код банку 351005;

- в Публічному акціонерному товаристві "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК", код банку 300142;

- в Філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», код банку 313957;

- в ГУ ДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015.

Статтею 65 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено порядок звернення стягнення на кошти боржника - юридичної особи.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону, державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також; за повідомленнями стягувача.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 Закону, державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Частиною 5 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом: -кошти, що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки"; - суми авансових платежів та попередньої оплати за контрактами підприємств суднобудівної промисловості (клас 30.11 група 30.1 розділ 30, клас 33.15 група 33.1 розділ 33 КВЕД ДК 009:2010), отримані від замовників морських, річкових суден, інших плавучих засобів та суднової техніки, суднових двигунів, суднових приладів і оснащення або від замовників ремонту, модернізації морських, річкових суден, інших плавучих засобів та суднової техніки, суднових двигунів, суднових приладів і оснащення, а також кошти у вигляді кредитів, які зазначені підприємства спрямовують на будівництва або ремонту морських, річкових суден, а також на виготовлення : суднової техніки, суднових двигунів, суднових приладів і оснащення, що перебувають на окремих рахунках зазначених підприємств.

Правова природа коштів, щодо яких державний виконавець вчинив виконавчі дії, а саме наклав арешт для подальшого їх стягнення, це кошти, направлені на виплату заробітної плати. Тобто, це кошти, на які Законом не накладено заборони щодо їх стягнення.

За таких обставин, дії державного виконавця з накладення арешту на кошти боржника є правомірними, оскільки державний виконавець не мав відомостей про цільове використання рахунків і з'ясування цих обставин не входить до кола його обов'язків.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом..

Статтями 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 р. № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 р., ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01.11.1996 № 9 закріплено: "Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Частиною 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів н через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частини 5 та 6 статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачають, що за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно Податкового кодексу України роботодавець як податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі. Крім того, роботодавець зобов'язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне страхування відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-УІ від 08.07.2010.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації" від 27.03.2014 р. № 1169-VII внесено зміни до Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" від 25.03.92 р. № 2232-XII та ст. 119 КЗпП, згідно з якими за громадянами України, які проходять військову службу за призовом у зв'язку з мобілізацією, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування і форм власності. Згідно з ч. 3 ст. 119 КЗпП мобілізованим працівникам нараховується компенсація в межах середнього заробітку, який розраховується виходячи із заробітної плати за попередні два місяці (відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.95 р. № 100).

Отже, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Таким чином, накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, які працюють на підприємстві, що призводить до порушення їх конституційних прав.

Судом досліджено надані відповідачем докази та встановлено, що рахунок № 1936 (код валюти рахунку: 980), відкритий в Публічному акціонерному товаристві "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", використовується. для виплати заробітної плати. Про це свідчать фактичні платежі за вказаним рахунком, що підтверджується: журналом проводок по рахунку № 1936 за 9 місяців 2015 р., відповідними платіжним дорученнями за період: з 08.01.15 р. по 23.09.15 р.; довідкою ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" № МЕ- 1-52/240 від 16.11.15 р., в якій підтверджено, що платіжні доручення були проведені в повному обсязі та зараховані на платіжні картки робітникам ТОВ "Мелітопольські теплові мережі"; довідкою ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" № МЕ- 1-52/220 від 06.10.15 р., в якій вказано, що рахунок № 1936 використовується для виплати заробітної плати. Проведення платежів з іншим, ніж оплата праці (заробітна плата, неоподатковувана виплата мобілізованим), призначенням відсутнє.

Докази виплати заробітної плати за допомогою інших рахунків, крім № 1936 (код валюти рахунку: 980), що відкритий в Публічному акціонерному товаристві "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", матеріали справи не містять.

Договір № 7306020, який вказано у довідці від 06.10.15 р. № МЕ- 1-52/220 в якості підстави для використання рахунку № 1936, укладено 30.12.08 р. між ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (Банк) та Мелітопольським орендним підприємством теплових мереж (Підприємство, правонаступником якого є ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" згідно статуту). За розділом 1 вказаного договору Підприємство доручає, а Банк бере на себе зобов'язання відкрити карткові рахунки фізичним особам - співробітникам Підприємства і організовувати перерахування грошових коштів на карткові рахунки співробітників.

Таким чином, суд вважає доведеним факт використання рахунку № 1936 для оплати праці.

Згідно довідки ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" № 1368 від 05.10.15 р. заборгованість відповідача за несплаченою заробітною платою складає 1896027,82 грн. (заробітна плата за липень 2015 року та за серпень 2015 року).

За приписами ст.57 Закону постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Згідно ч.3 ст. 60 Закону, з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Разом з тим, частиною 5 ст. 60 вказаного Закону передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 24.09.2015р. про арешт коштів ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" в частині накладення арешту на рахунок №1936 підлягає скасуванню, а з коштів відповідача, які знаходяться на рахунку № 1936 (код валюти рахунку: 980), що відкритий в Публічному акціонерному товаристві "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", арешт має бути знятий для забезпечення конституційних прав працівників ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" на оплату праці. (вказана правова позиція викладена в постанові Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.15 р. № 908/3422/14).

Виходячи з викладеного, суд вважає доведеними скаржником підстави для задоволення скарги, скасування постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 24.09.2015р. про арешт коштів ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" в частині накладення арешту на рахунок №1936 (код валюти рахунку:980) в ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код банку 334851 та зняття арешту з коштів на рахунку ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" - №1936 (код валюти рахунку:980) в ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код банку 334851.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 89, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Доводи скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі", м. Мелітополь Запорізької області на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області визнати правомірними, скаргу задовольнити.

2. Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 24.09.2015р. про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" в частині накладення арешту на рахунок №1936 (код валюти рахунку: 980) в Публічному акціонерному товаристві "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код банку 334851.

3. Зняти арешт з коштів на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" (72312, м. Мелітополь Запорізької області, вул. Луначарського, буд. 61, ) - №1936 (код валюти рахунку:980) в Публічному акціонерному товаристві "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код банку 334851.

4. Копію даної ухвали направити сторонам у справі та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Суддя Н.Г.Зінченко

Ухвала оформлена в повному обсязі та підписана 18 листопада 2015 р.