РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа №910/26354/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "ОТІС"

до Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва"

про стягнення 52 871, 74 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Мацюк В.В.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ОТІС" (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" (далі-відповідач) про стягнення боргу у розмірі 52 871, 74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором на виконання ремонту ліфта D2 4T № 2429 від 09.10.2012.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.10.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22.10.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

21.10.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав клопотання, у якому просив суд відкласти розгляд даної справи.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

11.11.2015 представник відповідача через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем, Комунальне підприємство "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" не в змозі одноразово сплатити суму боргу.

Крім того, відповідачем подано заяву про відстрочення виконання рішення суду, в якому просить суд прийняти рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 52 871, 74 грн. та судового збору у сумі 1 378, 00 грн. з відстрочкою у виконанні судового акту на 1 (один) рік.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, проти задоволення клопотання про відстрочку сплати заборгованості заперечував.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2012 між Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду» Святошинського району м. Києва та Приватним акціонерним товариством "ОТІС" укладено договір D2 4Т № 2429 на виконання ремонту ліфта, умовами якого передбачено, що відповідач доручає, а позивач приймає на себе обов'язки щодо виконання ремонту ліфта реєстр. № 29258, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Хмельницького, 10 (п. 6) та придбання необхідних матеріалів для виконання робіт, а відповідач зобов'язується сплатити позивачу вартість робіт і матеріалів, яка визначена в договірній ціні.

Відповідно до п. 2.1. договору, вартість робіт, доручених позивачу за даним договором, визначається розрахунком договірної ціни на виконання ремонту ліфта, локальним кошторисом та дефектним актом, які є невід'ємною частиною договору, і складає:

Всього: 44 059, 78 грн.

ПДВ 20 %: 8 811, 96 грн.

Разом: 52 871, 74 грн.

Згідно п. 2.3. договору, оплата вартості ремонту ліфта згідно п.п. 2.1. договору здійснюється відповідачем протягом 5-ти робочих днів з дня підписання акту виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки за формою КБ-3.

Умовами п. 5.1. договору визначено, що термін виконання робіт - не пізніше 28 грудня 2012 року.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами своїх обов'язків (п. 5.2. договору).

Так, позивачем були виконані підрядні роботи згідно договору на загальну суму 52 871, 74 грн., а відповідачем прийняті виконані роботи, що підтверджується актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 29.10.2012 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати від 29.10.2012, які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками (копії в матеріалах справи).

При цьому, відповідач за виконані підрядні роботи не розрахувався, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у сумі 52 871, 74 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує зобов'язання щодо оплати виконаних підрядних робіт на суму 52 871, 74 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору D2 4Т № 2429 на виконання ремонту ліфта від 09.10.2012, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором підряду.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, виконав всі передбачені договором підрядні роботи, які прийняті відповідачем по акту приймання виконаних будівельних робіт.

Відповідач за виконані роботи не розрахувався, в результаті чого заборгував позивачеві 52 871, 74 грн.

Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи строки оплати, встановлені п. 2.3. договору, відповідач зобов'язаний оплатити виконані позивачем роботи в розмірі 52 871, 74 грн. протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня підписання акту виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки за формою КБ-3.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати виконаних робіт, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору D2 4Т № 2429 на виконання ремонту ліфта від 09.10.2012 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 52 871, 74 грн. основної заборгованості.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та пояснення в їх сукупності, у задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду суд відмовляє, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Приймаючи до уваги наведене, зважаючи на те, що відповідачем не надано належних доказів, які б підтверджували його скрутне фінансове становище станом на день розгляду спору, документального підтвердження відсутності грошових коштів на розрахункових рахунках, а також зважаючи на те, що відповідачем не наведено суду обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом, суд не вбачає підстав для задоволення поданої заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Разом з тим, при подачі позову до господарського суду міста Києва позивачем було переплачено судовий збір в сумі 160, 00 грн., так як, виходячи із заявленої ціни позову у даній справі, в силу вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач зобов'язаний сплатити судовий збір в сумі 1 218, 00 грн., однак сплатив - 1 378, 00 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ОТІС" задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 17, ідентифікаційний код - 36037999) на користь Приватного акціонерного товариства "ОТІС" (03062, м. Київ, вул. Чистяківська, буд. 32, ідентифікаційний код - 14357579) 52 871 (п'ятдесят дві тисячі вісімсот сімдесят одну) грн. 74 коп. - заборгованості та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "ОТІС" (03062, м. Київ, вул. Чистяківська, буд. 32, ідентифікаційний код - 14357579) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 160 (сто шістдесят) грн. 00 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні заяви Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" про відстрочку виконання рішення суду відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 18.11.2015.

Суддя Бондарчук В.В.