ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.09.2015 Справа № 905/764/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

при секретарі судового засідання Часовському Є.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Агрінол», м.Бердянськ

до Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ», м.Краматорськ

про: стягнення 272197,14грн. основного боргу, 32573,70грн. пені, 212433,14грн. інфляційних, 16493,62грн. 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився,

від відповідача: ОСОБА_1 за дов. №17/55 від 12.11.2014р.

У судовому засіданні оголошувалась

перерва з 10.09.2015р. до 22.09.2015р.

згідно зі ст.77 ГПК України.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

22.09.2015р. з 12-35 год. до 12-40 год.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агрінол, м.Бердянськ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ, м.Краматорськ, про стягнення 272197,14грн. основного боргу, 32573,70грн. пені, 212433,14грн. інфляційних, 16493,62грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на: Договір поставки №15/1266 від 23.10.2013р. зі Специфікацією №1 від 23.10.2013р. та Додатковою угодою №1 від 25.11.2013р. до нього; видаткові накладні №АТ-2611058 від 26.11.2013р., №АТ-2711018 від 27.11.2013р., №АТ-2002057 від 20.02.2014р., №АТ-3004019 від 30.04.2014р., №АТ-0606080 від 06.06.2014р.; довіреності на отримання ТМЦ №344 від 20.02.2014р. та №926 від 28.04.2014р. тощо.

У позові викладений розрахунок сум пені, інфляційних нарахувань та 3% річних (а.с.4-7).

Протягом розгляду справи позивач надав:

1) з супровідним листом вих.№1712/07 від 20.07.2015р. банківські виписки та копії первинних документів, складених на підставі Договору поставки №15/1266 від 23.10.2013р. (а.с.46-65);

2) письмові пояснення вих.№1971/07 від 18.08.2015р. по суті спору з додатками (а.с.71-99);

3) з супровідним листом вих.№2096/07 від 07.09.2015р. банківські виписки про часткову сплату заборгованості (а.с.100-104);

4) з супровідним листом вх.№10812/15 від 10.09.2015р. копію рішення господарського суду Донецької області у справі №905/1240/15, яким Договір поставки №15/1266 від 23.10.2013р. визнано таким, що відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.110-114).

Протягом розгляду справи відповідач надав:

1) клопотання №17/886 від 21.07.2015р. про відкладення розгляду справи з доданими копіями правовстановлюючих документів (а.с.40-45);

2) клопотання №17/1149 від 09.09.2015р. про зупинення провадження у справі (з додатками) (а.с.105-108);

3) клопотання б/н від 10.09.2015р. про оголошення перерви у судовому засіданні (а.с.109);

4) клопотання №17/1227 від 18.09.2015р. про зупинення провадження у справі з додатками (а.с.118-120).

Ухвалою суду від 23.07.2015р. за клопотанням позивача вх.№5083/15 від 23.07.2015р. строк розгляду спору був продовжений на 15 днів в порядку ст.69 ГПК України (а.с.66, 69).

Відповідач будь-яких пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву не надав, хоча про час і місце розгляду справи, а також про вимоги ухвал суду був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчать штампи канцелярії господарського суду на ухвалах про порушення та про відкладення розгляду справи (зворотній бік а.с.1 та 69), а також явка представників відповідача у судові засідання 10.09.2015р. та 22.09.2015р. (а.с.116, 172).

Враховуючи правові позиції Вищого господарського суду України, викладені в п.3.9.2, п.3.12 Постанови Пленуму №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» та приймаючи до уваги, що відповідач не скористався правом надати відзив на позов, справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши документи, наявні у матеріалах справи, заслухавши представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, керуючись законом суд

ВСТАНОВИВ:

23.10.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Агрінол» (Постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (Покупець, відповідач) був укладений Договір поставки №15/1266 (далі Договір, а.с.21-27).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник передає у власність Покупцю, а Покупець приймає і оплачує товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру і загальна ціна, виробник якого визначені сторонами в специфікаціях, що є невід'ємною частиною Договору.

Згідно з п.2.1. та п.5.1. Договору ціна продукції, строки і умови поставки товару зазначаються в Специфікаціях.

Відповідно до п.5.2. Договору датою поставки товару вважається дата його передачі Покупцю Постачальником у встановленому в Специфікаціях місці.

Датою переходу права власності на товар від Постачальника до Покупця є дата підписання видаткової накладної повноважним представником Покупця (п.6.3. Договору).

Відповідно до п.9.1. Договору оплата здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в національній валюті України. Покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, зазначеного в Специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату і сертифіката якості, якщо інше не передбачено Специфікацією (п.9.3. Договору). Датою оплати товару (продукції) вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п.9.4. Договору).

Відповідно до п.10.6. Договору при несвоєчасній оплаті поставленої продукції Покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

Договір вважається укладеним і вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (п.13.1. Договору). Строк дії договору до 31.12.2015р. (п.13.2. Договору).

23.10.2013р. сторони також уклали Специфікацію №1 до Договору (а.с.28-29), якою визначили перелік (марки, якість, кількість, вартість) продукції, що підлягає поставці за Договором, а також умови поставки: DDP-склад покупця відповідно до ІНКОТЕРМС-2010 (п.1); умови оплати: протягом 45 днів від дати поставки (п.2); строк поставки: протягом 5 днів від дати заявки (п.3).

Додатковою угодою №1 від 25.11.2013р. до Договору сторони домовились про зміну ціни на продукцію (а.с.30).

За умовами Специфікації (в редакції Додаткової угоди №1) загальна ціна продукції, що підлягає поставці, складає 2036685,58грн.

Договір, Специфікація №1 та Додаткова угода №1 до нього підписані представниками обох сторін та скріплені їхніми печатками.

На виконання умов Договору позивач виставив відповідачу рахунки-фактури №АТ-2611058 від 26.11.2013р. на суму 179573,11грн., №АТ-2711018 від 27.11.2013р. на суму 252980,63грн., №АТ-1102026 від 11.02.2014р. на суму 130542,43грн., №АТ-3004004 від 30.04.2014р. на суму 6367,68грн., №АТ-0606080 від 06.06.2014р. на суму 12735,36грн. (а.с.53-57) та за видатковими накладними №АТ-2611058 від 26.11.2013р. на суму 179573,11грн., №АТ-2711018 від 27.11.2013р. на суму 252980,63грн., №АТ-2002057 від 20.02.2014р. на суму 15840,36грн. (на умовах самовивозу відповідач забрав меншу кількість товару, ніж замовив, з огляду на що сума даної видаткової накладної є меншою за суму рахунку-фактури №АТ-1102026 від 11.02.2014р. а.с.72, п.4 пояснень позивача вих.№1971/07 від 18.08.2015р.), №АТ-3004019 від 30.04.2014р. на суму 6367,68грн., №АТ-0606080 від 06.06.2014р. на суму 12735,36грн. (а.с.31-35) поставив відповідачу продукцію загальною вартістю 467497,14грн.

Про прийняття продукції відповідачем свідчать відповідні відмітки на накладних, зроблені уповноваженими представниками Покупця за довіреностями (а.с.36, 37, 72), а також часткова оплата Покупцем Товару: на суму 19800грн. з призначеннями платежу: «Оплата за масло согласно договора №15/1266 від 23.10.2013г.» (платіжне доручення №75238 від 18.02.2014р. а.с.49, 101); на суму 8500грн. з призначеннями платежу: «Оплата за масло согласно договора №15/1266 від 23.10.2013р.» (платіжне доручення №796833 від 28.04.2014р. а.с.50, 102); на суму 17000грн. з призначеннями платежу: «Оплата за СОЖ согласно договора №15/1266 від 23.10.2013р.» (платіжне доручення №800602 від 05.06.2014р. а.с.51, 103); на суму 150000грн. з призначеннями платежу: «Оплата за СОЖ, масло, смазочное масло согласно договора №15/1266 від 23.10.2013р.» (платіжне доручення №5436 від 16.01.2015р. а.с.52, 104).

Поставка товару на загальну суму 467497,14грн. не заперечувалась відповідачем під час розгляду даної справи.

Отже, позивач свої зобовязання за Договором виконав належним чином.

На підставі наявних у справі документів (а.с.4-7, 31-35, 49-52, 101-104) судом встановлено, що відповідач свого обовязку з повної та своєчасної оплати отриманої продукції у встановлені п.5.2. Договору та п.2 Специфікації №1 від 23.10.2013р. терміни не виконав, чим порушив умови Договору, вимоги ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу (далі ЦК) України та ст.193 Господарського кодексу (далі ГК) України щодо обовязковості виконання зобовязання належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобовязанні.

На момент розгляду даної справи існує заборгованість за поставлену продукцію у розмірі 272197,14грн., і іншого відповідачем не доведено.

З огляду на викладене позовна вимога про стягнення 272197,14грн. основного боргу за поставлену відповідачу продукцію є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе за Договором зобовязань, позивач також просить суд стягнути з відповідача 32573,70грн. пені (0,04% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення п.10.6. Договору), з яких:

- за видатковою накладною №АТ-2611058 від 26.11.2013р. 11497,67грн. за період 11.01.2014р. 12.07.2014р. (з урахуванням часткових оплат 18.02.2014р., 28.04.2014р., 05.06.2014р.);

- за видатковою накладною №АТ-2711018 від 27.11.2013р. 18518,18грн. за період 12.01.2014р. 13.07.2014р.;

- за видатковою накладною №АТ-2002057 від 20.02.2014р. 1159,51грн. за період 07.04.2014р. 06.10.2014р.;

- за видатковою накладною №АТ-3004019 від 30.04.2014р. 466,11грн. за період 15.06.2014р. 14.12.2014р.;

- за видатковою накладною №АТ-0606080 від 06.06.2014р. 932,23грн. за період 22.07.2014р. 20.01.2015р. (а.с.7).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені (а.с.7), суд встановив, що порядок її нарахування відповідає умовам п.5.2., п.9.3., п.10.6. Договору, п.2 Специфікації №1 та Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, проте суперечить приписам ч.6 ст.232 ГК України та ч.ч.2, 3 ст.254 ЦК України, оскільки жоден з періодів не дорівнює півроку: за двома першими з перелічених накладних періоди нарахування перебільшують встановлений законом шестимісячний строк нарахування пені, за рештою накладних періоди є меншими за півроку.

Так, частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки іншого порядку Договором не передбачено, то щодо строку та порядку, у межах якого Постачальник може нараховувати пеню, правовідносини сторін за Договором врегульовані частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до приписів ч.ч.2, 3 ст.254 ЦК України до строку, що визначений півроком, застосовуються правила про строки, визначені місяцями. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, виходячи зі змісту ст.232 ГК України та ст.254 ЦК України, умов Договору нарахування пені має тривати протягом шести місяців а саме:

- за видатковою накладною №АТ-2611058 від 26.11.2013р. за період 11.01.2014р. 11.07.2014р.;

- за видатковою накладною №АТ-2711018 від 27.11.2013р. за період 12.01.2014р. 12.07.2014р.;

- за видатковою накладною №АТ-2002057 від 20.02.2014р. за період 07.04.2014р. 07.10.2014р. (оскільки позивач здійснив нарахування пені до 06.10.2014р. (а.с.7), суд не виходитиме за межі позовних вимог щодо дати закінчення нарахування пені за даною накладною);

- за видатковою накладною №АТ-3004019 від 30.04.2014р. за період 15.06.2014р. 15.12.2014р. (оскільки позивач здійснив нарахування пені до 14.12.2014р. (а.с.7), суд не виходитиме за межі позовних вимог щодо дати закінчення нарахування пені за даною накладною);

- за видатковою накладною №АТ-0606080 від 06.06.2014р. за період 22.07.2014р. 22.01.2015р. (оскільки позивач здійснив нарахування пені до 20.01.2015р. (а.с.7), суд не виходитиме за межі позовних вимог щодо дати закінчення нарахування пені за даною накладною).

Суд також зазначає, що вимоги про стягнення пені за період 11.01.2014р. 01.07.2014р. заявлені позивачем за межами встановленого п.1 ч.2 ст.258 ЦК України строку спеціальної позовної давності (а.с.39), проте про застосування позовної давності відповідачем до винесення судом рішення у даній справі заявлено не було. Отже, суд розглядає вимоги про стягнення пені у заявленому обсязі на підставі приписів ч.ч.2, 3 ст.267 ЦК України.

Таким чином, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені (а.с.7), суд встановив, що за прострочення відповідачем оплати товару на підставі приписів ст.ст.6, 549, 627 ЦК України, ст.ст.216-218, ч.1 ст.230 ГК України стягненню на користь позивача підлягає пеня в загальній сумі 31996,24грн., а саме:

- за видатковою накладною №АТ-2611058 від 26.11.2013р. в сумі 11021,40грн. за період 11.01.2014р. 11.07.2014р.;

- за видатковою накладною №АТ-2711018 від 27.11.2013р. в сумі 18416,99грн. за період 12.01.2014р. 12.07.2014р.;

- за видатковою накладною №АТ-2002057 від 20.02.2014р. в сумі 1159,51грн. за період 07.04.2014р. 06.10.2014р.;

- за видатковою накладною №АТ-3004019 від 30.04.2014р. в сумі 466,11грн. за період 15.06.2014р. 14.12.2014р.;

- за видатковою накладною №АТ-0606080 від 06.06.2014р. в сумі 932,23грн. за період 22.07.2014р. 20.01.2015р.

На підставі приписів ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 212433,14грн. інфляційних нарахувань та 3% річних у розмірі 16493,62грн.

Судом перевірено розрахунки вказаних сум та встановлено:

1) розрахунок 3% річних (а.с.6) є арифметично вірним.

З огляду на викладене з відповідача підлягають стягненню 16493,62грн. річних, нараховані:

- за видатковою накладною №АТ-2611058 від 26.11.2013р. у розмірі 4437,33грн. за період 11.01.2014р. 16.01.2015р.;

- за видатковою накладною №АТ-2711018 від 27.11.2013р. у розмірі 10910,93грн. за період 12.01.2014р. 30.06.2015р.;

- за видатковою накладною №АТ-2002057 від 20.02.2014р. у розмірі 585,88грн. за період 07.04.2014р. 30.06.2015р.;

- за видатковою накладною №АТ-3004019 від 30.04.2014р. у розмірі 199,40грн. за період 15.06.2014р. 30.06.2015р.;

- за видатковою накладною №АТ-0606080 від 06.06.2014р. у розмірі 360,08грн. за період 22.07.2014р. 30.06.2015р.

2) Здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань (а.с.4-6) суперечить суті та призначенню інституту індексації простроченої заборгованості з огляду на таке.

Позивачем здійснене нарахування інфляційних за періоди прострочення виконання, які не дорівнюють повному календарному місяцю:

- інфляційні за січень 2014 року нараховані на заборгованість за видатковими накладними №АТ-2611058 від 26.11.2013р. та №АТ-2711018 від 27.11.2013р, яка виникла лише з 11 та 12 січня відповідно;

- інфляційні за квітень 2014 року нараховані на заборгованість за видатковою накладною №АТ-2002057 від 20.02.2014р., яка виникла лише з 07 квітня;

- інфляційні за червень 2014 року нараховані на заборгованість за видатковою накладною №АТ-3004019 від 30.04.2014р., яка виникла лише з 15 червня),

в той час як індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які мала місце дефляція (абз.3 п.3.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р.).

З огляду на викладене суд відмовляє у стягненні інфляційних нарахувань, здійснених за наведені вище періоди.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягають інфляційні у загальній сумі 211700,92грн., нараховані:

- у розмірі 33176,74грн. за період лютий грудень 2014 року на заборгованість за накладною №АТ-2611058 від 26.11.2013р.;

- у розмірі 157533,97грн. за період лютий 2014 року травень 2015 року на заборгованість за накладною №АТ-2711018 від 27.11.2013р.;

- у розмірі 10208,41грн. за період травень 2014 року травень 2015 року на заборгованість за накладною №АТ-2002057 від 20.02.2014р.;

- у розмірі 3620,46грн. за період липень 2014 року травень 2015 року на заборгованість за накладною №АТ-3004019 від 30.04.2014р.;

- у розмірі 7161,34грн. за період серпень 2014 року травень 2015 року на заборгованість за накладною №АТ-0606080 від 06.06.2014р.

У задоволенні клопотань відповідача №17/1149 від 09.09.2015р. (а.с.105) та №17/1227 від 18.09.2015р. (а.с.118) про зупинення провадження у справі №905/764/15 суд відмовляє з огляду на те, що зазначені в обох клопотаннях обставини відповідно до приписів ч.1 ст.79 Господарського процесуального Кодексу України не є підставами для зупинення провадження у справі.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст.49 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст.6, 253, 254, 258, 267, 525, 526, 530, 549, 625, 627 Цивільного кодексу України; ст.ст.193, 216-218, 230, 232 Господарського кодексу України; Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань №543-96ВР від 22.11.1996р.; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 51 (ч.4), 69, 75, 79, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агрінол, м.Бердянськ до Публічного акціонерного товариства ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ, м.Краматорськ про стягнення 272197,14грн. основного боргу, 32573,70грн. пені, 212433,14грн. інфляційних, 16493,62грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ (84306, Донецька обл., м.Краматорськ, ПАТ ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ; ідентифікаційний код 00210602) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агрінол (71100, Запорізька область, м.Бердянськ, Мелітопольське шосе, буд.84/1; ідентифікаційний код 32365436, р/р 9 в ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», м.Київ МФО 380805) 272197,14грн. основного боргу, 31996,24грн. пені, 211700,92грн. інфляційних втрат, 16493,62грн. 3% річних, 10647,27грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 22.09.2015р. оголошено та підписано вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.09.2015р.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 3 прим.:

1 до справи, 2 сторонам