КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р. Справа№ 910/24527/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Місяць А.П.

від відповідача: Мірошник Р.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Віта»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015р.

у справі №910/24527/15 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Селянського (фермерського) господарства «Віта»

до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»

про тлумачення умов договору

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство «Віта» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про тлумачення змісту п. 3.1.3. Договору добровільного страхування наземного транспорту №3015/229/000077 від 15.04.2015р. в частині трактування поняття «законних підстав для керування транспортним засобом», визначивши, що «до законних підстав для керування транспортним засобом не відноситься реєстрація транспортного засобу у відповідних державних органах».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Селянське (фермерське) господарство «Віта» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

На думку скаржника, суд першої інстанції неправильно розтлумачив поняття «законні підстави для керування ТЗ», про яке йдеться в п. 3.1.3. Договору №3015/229/000077 добровільного страхування наземного транспорту від 15.04.2015р. При цьому апелянт тлумачить це поняття, як правомірність володіння транспортним засобом та допущення до керування транспортним засобом особи, яка має посвідчення тракториста-машиніста на право керування машинами відповідних категорій.

Відповідач - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», не скористався правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, та не надав до матеріалів справи письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2015р. було прийнято до провадження апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Віта» та призначено її до розгляду на 23.11.2015р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

15.04.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна», як страховиком, та Селянським (фермерським) господарством «Віта», як страхувальником, був укладений Договір №3015/229/000077 добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого відповідач застрахував оприскувач самохідний R4038 JOHN DEERE

04.05.015р. на автодорозі Хмельницький-Віньківці-Ялтушків із вказаним транспортним засобом сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме, перекидання і зіткнення з деревом.

Листом від 04.06.2015р. за №754/09-203 відповідач, посилаючись на підпункт 3.1.3. п. 3.1. Договору, повідомив позивача про те, що дана подія підпадає під виключення із страхування та не має страхового покриття за Договором.

Оскільки сторони по-різному тлумачать зміст підпункту 3.1.3. п. 3.1. Договору 3015/229/000077 добровільного страхування наземного транспорту від 15.04.2015р., позивач звернувся до суду з вимогою розтлумачити даний підпункт.

У відповідності до ст. 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 213 Цивільного кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх договорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п.п. 3.1.3 п. 3.1. Договору не визнаються страховими випадками і відповідно не підлягають страховому відшкодуванню збитки у разі вчинення страхувальником, його представником, водієм, особою, допущеною до керування транспортним засобом або іншими особами за їх вказівкою, зокрема, керування транспортним засобом при відсутності (вилученні) посвідчення (дозволу) на право управління транспортним засобом відповідної категорії та/або при відсутності законних підстав для керування цим транспортним засобом.

В підпункті 3.1.3. п. 3.1. Договору спірним для сторін є тлумачення умови «при відсутності законних підстав для керування цим транспортним засобом».

Так, у відповідності до вимог ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до ст. 34 цього Закону відомчу реєстрацію та облік тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно з п. 3 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №694 від 8 липня 2009р., власники, крім суб'єктів господарювання, визначених у підпункті 5 пункту 8 цього Порядку, зобов'язані зареєструвати в інспекції машину протягом 10 діб від дня придбання, митного оформлення або виникнення інших обставин, що є підставою для реєстрації. Строк реєстрації може бути продовжений інспекцією у разі неможливості власника своєчасно її провести у зв'язку з хворобою, відрядженням чи з інших причин.

В пункті п. 27 цього Порядку зазначено, що експлуатація машини, не зареєстрованої в інспекції, або без номерного знака "Транзит" забороняється.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що законними підставами для керування оприскувачем самохідним R4038 JOHN DEERE є відомча реєстрація зазначеного транспортного засобу.

За таких обставин, відсутність законних підстав для керування транспортним засобом в підпункті 3.1.3. п. 3.1. Договору слід розуміти, як відсутність відомчої реєстрації транспортного засобу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Віта» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015р. у справі №910/24527/15 залишити без змін.

3. Справу №910/24527/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді О.Ф. Синиця

Б.О. Ткаченко