ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015 року Справа № 904/7551/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О.

секретар судового засідання: Петровська А.В.

за участю сторін:

від відповідача: Семикіна Л.В., представник, довіреність №29 від 16.06.2015 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2015р. у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна", м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест", м.Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за угодою про порядок погашення боргових зобов'язань в сумі 26 962 676,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2015 р. у даній справі (суддя Ліпинський О.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено. В задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Згадане рішення мотивовано посиланням на те, що зміна порядку розрахунку за зобов'язанням не є новацією, оскільки в цьому випадку первісне зобов'язання не припиняється, а продовжується у зміненому вигляді.

Не погодившись з даним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Скаржник вважає, що укладенням спірної угоди сторони узгодили наявність нового зобов'язання у відповідача перед позивачем, визначили порядок його виконання, додатково забезпечили належність виконання зобов'язань за угодою шляхом укладення договорів поруки та іпотеки, тобто встановили нове зобов'язання з новим предметом та способом виконання.

На думку скаржника, укладена між сторонам угода повністю відповідає вимогам, які ставляться діючим законодавством до угод про новацію зобов'язання.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення господарського суду залишити в силі, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позивач не забезпечив в судове засідання явку повноважного представника, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що його представник не має можливість з'явитись у судове засідання, оскільки приймає участь у розгляді справи №916/4695/14 у Вищому господарському суду України як представник однієї із сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Згідно з п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд, з урахуванням обставин конкретної справи, може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою ст. 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст. 32 - 34 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки, наведені в клопотанні обставини не перешкоджали позивачу забезпечити явку іншого уповноваженого представника для участі в судовому засіданні. Крім того, явка представників сторін в судове засідання судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2013 р. у справі № 904/936/13-г позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю „Промислово інвестиційна компанія „Енерго-Івест" на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „СОКАР Україна" 18 256 529,09 грн. основного боргу, 389 231,46 грн. додаткових витрат, пов'язаних із транспортуванням вантажу. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 5 000 000,0 грн. припинено на підставі п. 11 ст. 80 ГПК України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.04.2013 р. рішення господарського суду від 11.03.2013 р. змінено, стягнуто з відповідача на користь позивача 18 256 529,09 грн. основного боргу, 1 207 752,29 грн. пені, 241 550,46 грн. 3% річних, 30 022,03 грн. інфляційних втрат та 389 231,46 грн. додаткових витрат, пов'язаних із транспортування вантажу. В решті позову відмовлено, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Зазначені судові рішення обґрунтовані посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів № 511-2012 від 12.10.2012 р., щодо своєчасної оплати товару.

07.05.2013 р. господарським судом Дніпропетровської області на виконання згаданих рішення та постанови видано наказ.

12.06.2013 р. відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/936/13-г від 07.05.2013 р.

15.11.2013 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (боржник) укладено угоду про порядок погашення боргових зобов'язань, за умовами якої боржника зобов'язався у строк до 31.05.2014 р. погасити перед кредитором в повному обсязі наявний борг за договором поставки нафтопродуктів № 511-012 від 12.10.2012 р., а також грошові кошти, стягнуті на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.04.2013 р. у справі № 904/936/13-г.

Згідно 1.2., 1.3. угоди сторони загальна сума боргу станом на 15.11.2013 р. складає 15 925 085,33 грн. Боржник зобов'язався погасити борг достроково або за графіком:

- 01.12.2013-31.12.2013 року - 2 654 181,16 грн.;

- 01.01.2014-31.01.2014 року - 2 654 180,83 грн.;

- 01.02.2014-28.02.2014 року - 2 654 180,83 грн.;

- 01.03.2014-31.03.2014 року - 2 654 180,83 грн.;

- 01.04.2014-30.04.2014 року - 2 654 180,83 грн.;

- 01.05.2014-31.05.2014 року - 2 654 180,83 грн.

В порушення умов угоди, відповідач сплатив суму боргу частково в розмірі 2 055 273,60 грн., заборгованість складає 13 869 811,73 грн.

У зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання, позивачем, з урахуванням вимог ст.625 ЦК України нараховані інфляційні втрати станом на 17.08.2015 р. в сумі 8 927 863,75 грн. та 3% річних - 607 865,51 грн.

Вирішуючи питання про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує таке.

Частиною 2 ст.604 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Новацію характеризують наступні ознаки: припинення в повному обсязі раніш існуючого первісного зобов'язання; дійсність первісного договірного зобов'язання; наявність домовленості сторін про заміну зобов'язання новим, при цьому, намір замінити одне зобов'язання іншим, повинен бути прямо і недвозначно виражений в тексті договору або ж має випливати із сутності нового зобов'язання; наявність безпосереднього юридичного зв'язку між зобов'язанням, що припинилося та новим зобов'язанням, яке прийшло йому на зміну; відсутність встановленої договором або законом заборони новації.

Новація - це угода сторін, про те, що первісне зобов'язання припиняється, а між учасниками виникає нове. Сторони мають обумовити у своїй угоді припинення зобов'язання, що раніше діяло, і заміну його новим зобов'язанням.

Зі змісту спірної угоди вбачається, що сторонами не досягнуто згоди щодо припинення дії первісного зобов'язання, як це робиться при новації, отже новації у цих відносинах не було.

Сторонами було визначено порядок виконання зобов'язання шляхом встановлення в угоді умови про надання відстрочки, розстрочки платежу.

Таким чином, спірна угода за своєю правовою природою є мировою угодою, що укладена сторонами в процесі виконання судового рішення, та спрямована на домовленість сторін стосовно розстрочення виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання судового рішення є невід'ємною стадією судового процесу, а тому домовленість сторін щодо зміни способу виконання судового рішення, відстрочки або розстрочки його виконання, повинні відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом.

За п. 2, ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання, є підставою для закінчення виконавчого провадження

Питання затвердження мирової угоди, укладеної сторонами в процесі виконання судового рішення, як і питання надання відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання судового рішення, вирішується виключно судом в порядку, передбаченому ст. 121 ГПК України.

Матеріали справи не містять, а сторонами не надано доказів звернення до суду із заявою про затвердження укладеної ними в процесі виконання рішення суду угоди про порядок погашення боргових зобов'язань, яка по суті є мировою угодою, і така угода судом не затверджувалася, а отже, зазначена угода до її затвердження судом не породжує для сторін жодних юридичних наслідків.

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення прийнято за повністю дослідженими обставинами справи з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2015р. у справі №904/7551/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

І.О.Вечірко