ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015 року Справа № 912/31/15-г

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Подобєда І.М.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №14-167 від 11.06.14;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №9 від 18.08.15;

розглянувши матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на рішення господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2015 року по справі № 912/31/15-г

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства "Теплоенергетик", м. Кіровоград

про стягнення 55 869 866,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2015 року у справі №904/31/15-г (суддя Колодій С.Б.) припинено провадження у справі № 912/31/15-г в частині позову Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до комунального підприємства "Теплоенергетик" про стягнення 5 504 794,94 грн.

Позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства "Теплоенергетик" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість в сумі 47 383 364,24 грн., з якої: 37 183 557,39 грн. сума основного боргу, 7 119 635,32 грн. інфляційних втрат, 1 802 296,92 грн. 3% річних, 1 277 874,61 грн. пені , а також судовий збір в сумі 73 080,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобовязання за укладеним договором, сума основного боргу підтверджена матеріалами справи, судом враховано те, що відповідач є комунальним підприємством та виконавцем житлово-комунальних послуг з тепло, водо - забезпечення і водовідведення до того ж, має стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Врахувавши майновий стан відповідача на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України суд зменшив розмір стягуваної пені на 30% від заявленої суми.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у стягненні пені 2 981 707,43 грн. та прийняти нове рішення, яким стягнути з комунального підприємства "Теплоенергетик" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 981 707,43 грн. пені.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що суд першої інстанції дослідив лише ступінь виконання зобовязання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобовязанні та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України. До того ж, відповідачем не надано жодних належних доказів щодо винятковості таких обставин.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 23.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

Між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та комунальним підприємством "Теплоенергетик" (Покупець) 28.12.2012 р. укладено договір на купівлю-продаж природного газу № 13/3425-БО-18 (далі по тексту - Договір).

За умовами укладеного ОСОБА_3 Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", далі - газ) підприємствам, які не підпадають під дію статті 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього ОСОБА_3 (п. 1.1. ОСОБА_3).

Газ, що продається за цим ОСОБА_3, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (п. 1.2 ОСОБА_3).

В розділі 2 ОСОБА_3 сторонами узгоджено помісячний обсяг природного газу, що має бути переданий з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, та порядок його зміни.

Згідно з пунктом 3.3. ОСОБА_3 приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

За пунктом 3.4. ОСОБА_3 не пізніше 5-го числа, наступного за місцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скраплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Сторонами погоджено ціну за 1000 куб. м природного газу, яка становить 3 509,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податку на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 305,60 грн., крім того ПДВ 20% - 61,12 грн., всього з ПДВ - 366,72 грн. До сплати за 1000 куб. м природного газу - 3 884,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ - 4661,74 грн. (п. 5.2. ОСОБА_3).

Відповідно до п. 5.5 ОСОБА_3 загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 55 723 284,32 грн., крім того ПДВ - 11 144 656,86 грн., разом з ПДВ 66 867 941,18 грн.

В подальшому вказана ціна змінювалась шляхом укладення між сторонами додаткових угоди до ОСОБА_3.

Так, додатковою угодою № 1 від 15.07.2013 р. (а.с. 14) з 01.07.2013 року викладено пункти 5.2. і 5.5. статті 5 "Ціна газу" у наступній редакції: ціна за 1000 куб. м. газу становить 3 459,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподілі постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податку на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 295,60 грн., крім того ПДВ 20% - 59,12 грн., всього з ПДВ - 354,72 грн. До сплати за 1000 куб. м природного газу - 3 823,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 764,76 грн., всього з ПДВ - 4588,54 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно п. 6.1. ОСОБА_3 оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Сторонами в п. 7.2 ОСОБА_3 встановлено, що у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1. цього ОСОБА_3 Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього ОСОБА_3 він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. ОСОБА_3).

Позивач на виконання умов договору № 13/3425-БО-18 від 28.12.2012 р. передав протягом січня - квітня 2013 р. та жовтня - грудня 2013 р., а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 68 010 352,33 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від: 30.09.2013 р. на суму 12 450 065,70 грн., 30.09.2013р. на суму 12 937 217,12 грн., 28.02.2013р. на суму 14 512 860,58 грн., 30.09.2013р. на суму 13 439 062,32 грн., 31.03.2013 р. на суму 15 290 894,99 грн., 30.09.2013р. на суму 4 430 388,03 грн., від 30.04.2013р. на суму 4 911 320,68 грн., від 31.10.2013р. на суму 5 355 037,17 грн., від 31.11.2013 р. на суму 7 136 949,25 грн., 31.12.2013 р. на суму 12 261 632,74 грн. (а.с. 15-24).

У вказаних актах визначено фактичні обсяги переданого газу, його ціна та вартість.

Натомість, за повідомленням позивача, відповідач за поставлений протягом січня - квітня 2013 р. та жовтня - грудня 2013 р. природний газ розрахувався лише частково в сумі 25 322 000,00 грн., внаслідок чого утворився борг перед позивачем в сумі 42 688 352,33 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у процесі розгляду справи, відповідач здійснював перерахування на рахунок публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" грошових коштів за спожитий природний газ за договором № 13/3425-БО-18 від 28.12.2012 р. на загальну суму 5 504 794,94 грн. (а.с. 135-143, 211-216, 235-238).

Сторонами визнано, що станом на 22.09.2015 р. борг відповідача склав 37 188 557,86 грн., який відповідачем частково погашено, про що свідчать меморіальний ордер №56048064 від 24.09.2015 р. на суму 4 000,00 грн. меморіальний ордер №56348752 від 29.09.2015 р. на суму 1 000,00 грн..

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 37 183 557,39 грн.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1 802 296,92 грн., інфляційних в сумі 7 119 635,32 грн. та пені у сумі 4 259 528,04 грн.

Доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Разом з цим, відповідачем заявлено письмове клопотання про зменшення неустойки, зокрема пені у розмірі 4 259 582,04 грн. до 100 000,00 грн. (а.с. 84-85). В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що заборгованість з оплати вартості поставленого газу виникла внаслідок заборгованості держави з виплати відповідачу субвенцій з різниці в тарифах, а також несвоєчасною сплатою споживачами вартості централізованого опалення.

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору купівлі-продажу природного газу, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст. ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків не предявлення такої вимоги.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст. 549 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем договірних зобовязань у частині своєчасної та повної оплати природного газу за січень квітень 2013 та жовтень грудень 2013р. внаслідок чого утворився борг перед позивачем у сумі 42 688 352,33 грн.

Під час розгляду справи, відповідач здійснив перерахування на рахунок позивача грошових коштів за спожитий природний газ за договором №13/3425-БО-18 від 28.12.12р. на загальну суму 5 504 794,94 грн. (а.с. 135-143,211-216,235-238)

Оскільки борг комунального підприємства "Теплоенергетик" перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зменшився з 42 688 352,33 грн. до 37 183 557,39 грн., що є предметом спору у даній справі, судом першої інстанції правомірно припинено провадження у справі № 912/31/15-г в частині позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до комунального підприємства "Теплоенергетик" про стягнення 5 504 794,94 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріалами справи доведено, що відповідач неналежним чином виконав свої обовязки щодо оплати переданого позивачем у власність відповідачу природного газу у спірному періоді, чим порушив умови укладеного із позивачем ОСОБА_3 та вищевказані приписи діючого законодавства. Відтак, належним чином доведено наявність боргу у розмірі 37 183 557,39 грн. та правомірність нарахування 3% річних у розмірі 1802 296,92 грн., а також інфляційних в сумі 7 119 635,32 грн.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Сторонами в п. 7.2 ОСОБА_3 встановлено, що у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1. цього ОСОБА_3 Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього ОСОБА_3 він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого природного газу, нарахування позивачем пені в розмірі 4 259 582,04 грн. та виставлення вимоги на їх оплату є правомірним. Розрахунок пені (а.с. 25-29) є законним та обґрунтованим.

Відповідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно п.3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зменшуючи розмір пені, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції виходив з того, що на можливість розрахунку відповідача за поставлений природний газ впливає невідповідність затверджених тарифів фактичним витратам та наявність бюджетної заборгованості з відшкодування відповідачеві різниці в тарифах, враховуючи, що відповідач є комунальним підприємством та виконавцем житлово-комунальних послуг з тепло, водо - забезпечення і водовідведення, господарський суд правомірно зменшив розмір штрафних санкцій та стягнути з відповідача 1 277 874,61 грн. (30% від заявленої суми).

З огляду на встановлені обставини, судова колегія вважає, що суд правомірно задовольнив позов в частині стягнення основного боргу 37 183 557,39 грн., 7 119 635,32 грн. інфляційних, 1 802 296,92 грн. 3% річних, 1 277 874,61 грн. пені.

Посилання апелянта на постанови господарських судів касаційної та апеляційної інстанції у різних справах, в яких розглядалися питання про зменшення розміру нарахованої пені, судова колегія не приймає, оскільки відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України не потребують доказування тільки факти встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, для господарського суду відповідно до ст.111-28 ГПК України є обовязковим тільки рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів не однакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2015 року у справі №912/31/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд