КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Справа№ 910/7436/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Тимешонко А.М. - представник за дов. б/н від 14.01.2015 року;

від відповідача: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полікомбанк"

на бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.09.2015 року

у справі № 910/7436/14 (суддя: Марченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полікомбанк"

до Товарної Біржі "Універсальна товарно-сировинна біржа"

про стягнення 98 606,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Полікомбанк" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товарної Біржі "Універсальна товарно-сировинна біржа" (далі - відповідач) про стягнення 98 606,04 грн гарантійних внесків по лотах №1, №2, №3, №5 та №8 аукціону з продажу активів ПАТ "Полікомбанк".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 року позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Біржі з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь ПАТ "Полікомбанк": 98 606,04 грн гарантійного внеску, 1972,12 грн судового збору; 986,06 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 986,06 грн судового збору за подання касаційної скарги.

20.02.2015 року на викання рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 року було видано наказ.

23.07.2015 року до суду першої інстанції від ПАТ "Полікомбанк" надійшла скарга на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Скаржник просив скасувати постанову ВДВС від 03.06.2015 року ВП №46927086 та визнати незаконною бездіяльність органу ВДВС, яка полягає у не розгляді скарги ПАТ "Полікомбанк".

Скарга була мотивована тим, що 03.06.2015 року державним виконавцем ВДВС Коблошом О.Й. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №46927086 у зв'язку зі сплатою боржником боргу у добровільному порядку; наказом Господарського суду міста Києва від 20.02.2015 року було стягнуто з боржника грошові кошти на загальну суму 102550,28 грн на користь ПАТ "Полікомбанк"; однак, на виконання вказаного наказу суду до ПАТ "Полікомбанк" грошові кошти не надходили, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 року фактично не виконано.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2015 року правомірно відновлено строк подання скарги ПАТ "Полікомбанк" на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції та прийнято її до розгляду, оскільки органом державної виконавчої служби порушено строк розгляду скарги ПАТ "Полікомбанк" і до цього часу невідомі результати розгляду поданої скарги, тобто строк пропущений з поважних причин.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2014 року у справі №910/7436/14 відмовлено Публічному акціонерному товариству "Полікомбанк" у задоволенні скарги на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві у справі №910/7436/14.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Полікомбанк" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Крім того, скаржник зазначив, що грошові кошти на виконання спірного наказу Господарського суду міста Києва до позивача не надходили, наказ Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 року у даній справі є невиконаним, а тому у ВДВС були відсутні підстави вважати рішення суду фактично виконаним у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 29.10.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" було прийнято до провадження.

Представники відповідача та ВДВС у судове засідання 12.11.2015 року не з'явились. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями №№14040122, 14038985 (наявні в матеріалах справи).

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, відповідач та представник ДВС не скористалися належними їй процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 12.11.2015 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача та ДВС за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 02.09.2015 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" - задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.03.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46927086. 28.04.2015 року, винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про розшук майна боржника.

26.05.2015 року відповідач звернувся до ВДВС із заявою, в якій повідомив останнього, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 року було виконано у добровільному порядку та перераховано на рахунок ПАТ "Полікомбанк" грошові кошти у сумі 102 550,28 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 12.05.2015 року №619042; крім того, у заяві боржник просив ВДВС винести постанову про відкладення провадження виконавчих дій та зняття обтяження з рухомого майна відповідача.

03.06.2015 року державним виконавцем було винесено постанови про звільнення майна боржника з-під арешту та про закриття виконавчого провадження у зв'язку зі сплатою боргу в добровільному порядку.

05.06.2015 року ПАТ "Полікомбанк" надіслало скаргу Начальнику відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції від 05.06.2015 року №1-06/1167, в якій позивач просив ВДВС скасувати постанову від 03.06.2015 року у зв'язку з тим, що вона не відповідає вимогам Закону.

Відповідно до статті 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 8 частини першої статті 49 Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, в матеріалах справи міститься платіжне доручення від 12.05.2015 року №619042 на суму 102 550,28 грн, з якого вбачається, що перерахування грошових коштів на рахунок ПАТ "Полікомбанк" здійснювалося боржником через банківську установу - Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк», однак на час винесення спірної постанови ВДВС Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» не перераховано грошові кошти у сумі 102550,28 грн, оскільки у останнього відкрито процедуру ліквідації.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема у разі фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом в повному обсязі.

Тобто, будь-які дії боржника, що свідчать про бажання або намагання виконати рішення суду у добровільному порядку не є підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки такі дії не призвели до фактичного виконання рішення суду.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд приймає як належне твердження скаржника, що необхідною умовою для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є настання події - фактичного отримання стягувачем повної суми боргу за виконавчим документом.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України від 27.02.2007 року №13/186.

Відповідно до п. 8.4. ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-ІИ міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Згідно п. 30.1. ст. 30 цього Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, банк не перерахував зазначену грошову суму банкові позивача для її зарахування на рахунок, зазначений у платіжному дорученні, тобто не здійснив переказу коштів.

Доказом цього є надана позивачем суду довідка, де зазначено, що станом на 18.09.2015 року Публічне акціонерне товариство «Полікомбанк» не отримувало коштів від Товарної Біржі «Універсальна товарно-сировинна біржа» (копія довідки наявна в матеріалах справи).

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що відповідач не заперечує проти даного факту. Тобто, відповідач погодився з тим, що кошти не надійшли на рахунок позивача.

Зазначене вище повністю узгоджується з висновками Пленуму Вищого господарського суду України викладеними в постанові № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", де в п. 1.4 вказано, що з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. При цьому порушення банком, що обслуговує платника (боржника), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, однак надає боржникові право звернутися до банку, який його обслуговує, з вимогою щодо сплати пені відповідно до пункту 32.2 статті 32 названого Закону.

З огляду на викладене, та враховуючи, що Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві в порушення, зокрема п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» прийняв постанову про закриття виконавчого провадження та протиправно не відреагував та не розглянув скаргу Публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" на вищевказану постанову ВДВС, колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" підлягає задоволенню у повному обсязі, а ухвала Господарського суду міста Києва підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким заяву Публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити повністю.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для скасування чи зміни рішення, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції, покладаються: при відмові в позові - на позивача.

Судові витати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта, а при задоволенні апеляційної скарги - на іншу сторону.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.09.2015 року у справі №910/7436/14 - скасувати та прийняти нове рішення.

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції - задовольнити.

Визнати незаконними дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, які полягають у не розгляді скарги Публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" від 05.06.2015 року на постанову державного виконавця від 03.06.2015 року про закінчення виконавчого провадження.

Постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Коблоша О.Й. від 03.06.2015 року про закінчення виконавчого провадження №46927086 скасувати.

3. Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (04053, м. Київ, вул. Артема, 73, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" (14005, м. Чернігів, вул. Київська, 34, оф. 21, ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, 1218,00 грн (одна тисяча двісті вісімнадцять гривен 00 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/7436/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун