РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015Справа №910/19612/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»
до1. Дочірнього підприємства «Промінструмент» 2. Приватного акціонерного товариства «Монтажлегмаш»
третя особа:Дочірнє торгівельно-промислове підприємство «Комсервіс»
простягнення 1 738 370,35 дол. США
Головуючий суддя Підченко Ю.О.

Судді: Ярмак О.М.

Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача:Семеняка В.В.
від відповідача 1:Клочко С.В.
від відповідача 2:не з'явився
від третьої особи:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - «Банк») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства «Промінструмент» (надалі - ДП «Промінструмент») та Приватного акціонерного товариства «Монтажлегмаш» (надалі - ПАТ «Монтажлегмаш») про стягнення 1 738 370,35 дол. США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з невиконанням Дочірнім торгівельно-промисловим підприємством «Комсервіс» грошових зобов'язань за кредитним договором №010/08/1901/105 від 25.04.2007 р., позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1 як солідарного боржника з ДТПП «Комсервіс», та відповідача 2 як солідарного боржника з ДТПП «Комсервіс», заборгованості у розмірі 1 738 370,35 дол. США, в тому числі заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 655 800,00 дол. США та заборгованості за процентами у розмірі 82 570,35 дол. США.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.08.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 18.09.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.09.2015 р. розгляд справи відкладено на 09.10.2015 р. у зв'язку із неявкою представників сторін.

09.10.2015 р. представником відповідача 1 до канцелярії суду подано клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегапром» та Дочірнє торгівельно-промислове підприємство «Комсервіс» як боржників за генеральною угодою №010/08/1901 від 18.02.2004 р.

Судом в задоволенні вказаного клопотання відповідача 1 відмовлено з огляду на наступне.

За змістом п. 4.1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). У розгляді справ за позовом кредитора до боржника та поручителя як солідарних боржників господарським судам слід враховувати, що відповідно до статті 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

Разом з тим, якщо кредитор подав позов до поручителя, то останній відповідно до абзацу першого частини першої статті 555 ЦК України зобов'язаний подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

У разі відсутності клопотання поручителя суд у порядку статті 27 ГПК за власною ініціативою вирішує питання про залучення до участі у справі боржника як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

З огляду на викладене, пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості з боржника та/або з поручителя є правом кредитора як позивача при зверненні до суду із відповідною позовною заявою.

Оскільки Банк звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до двох поручителів за окремими договорами поруки, тобто реалізував надане йому право згідно приписів статті 543 ЦК України, підстави для залучення ТОВ «Мегапром» та ДТПП «Комсервіс» в якості співвідповідачів у суду відсутні.

Крім того, боржник за договором №010/08/1901/105 від 25.04.2007 р., стягнення заборгованості за яким є предметом даного спору, був залучений до участі у справі в якості третьої особи, а відтак наділений правами, передбаченими приписами ст.ст. 22, 27 Господарського процесуального кодексу України.

Також 09.10.2015 р. представником відповідача 1 до канцелярії суду подано клопотання про зобов'язання позивача надати суду додаткові докази, в задоволенні якого судом відмовлено з огляду на його безпідставність у зв'язку з наявністю таких доказів в матеріалах справи.

Представниками відповідача 1 та відповідача 2 09.10.2015 р. до господарського суду подані ідентичні відзиви на позовну заяву, в яких відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечували з огляду на закінчення строку для пред'явлення претензії до них як поручителів, недоведеність позивачем існування заборгованості боржника на заявлену до стягнення суму, а також існування рішення про стягнення такої заборгованості безпосередньо з боржника.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.10.2015 р. розгляд справи відкладено на 15.10.2015 р. у зв'язку із неявкою представників відповідача 2 та третьої особи.

Подане до канцелярії суду 15.10.2015 р. клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору та призначення колегіального розгляду справи (вх. №06-29.1/16462/15) не може бути прийняте судом до розгляду у зв'язку з тим, що вказане клопотання підписано особою, посадове становище якої не вказано.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.10.2015 р. вирішено проводити розгляд справи у колегіальному складі суду.

За наслідками проведених автоматизованих розподілів для розгляду даної справи призначено колегію суддів у складі: Підченко Ю.О. (головуючий), Ярмак О.М., Ломака В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.10.2015 р. справу прийнято до свого провадження колегією суддів та призначено до розгляду на 04.11.2015 р.

15.10.2015 р. та 04.11.2015 р. до відділу діловодства від ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Велдінг Компані», Публічного акціонерного товариства «Львівський інструментальний завод», Публічного акціонерного товариства «Львівський завод штучних алмазів і алмазного інструменту» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-Торгова компанія «Схід» надійшли заяви про вступ у справу в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

За змістом ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 554 Цивільного кодексу України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

В даному випадку поручителі (ОСОБА_8, ТОВ «Юкрейніан Велдінг Компані», ПАТ «Львівський інструментальний завод», ПАТ «Львівський завод штучних алмазів і алмазного інструменту» та ТОВ «Промислово-Торгова компанія «Схід») перебувають із позивачем у самостійних договірних правовідносинах, а позивач в такому випадку має право вимагати виконання обов'язку як від усіх поручителів одночасно, так і від будь-якого з таких осіб окремо.

Як було встановлено судом, Банком було реалізовано право звернення до суду із даним позовом до відповідачів 1 та 2 як поручителів за окремими договорами поруки, в той час як заявниками не доведено суду яким чином рішення у даній справі може вплинути на їх права та обов'язки.

Більш того суд враховує, що у випадку невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання, забезпеченого кількома незалежними один від одного договорами поруки, кредитор має право пред'явити вимогу до будь-якого з них, а у разі виконання одним із поручителів зобов'язання боржника у нього не виникає право на регресний позов в порядку ч. 1 ст. 544 Цивільного кодексу України.

Таким чином, заявниками не доведено, а судом не встановлено підстав для залучення їх в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, що є підставою для відмови в задоволенні поданих ОСОБА_8, ТОВ «Юкрейніан Велдінг Компані», ПАТ «Львівський інструментальний завод», ПАТ «Львівський завод штучних алмазів і алмазного інструменту» та ТОВ «Промислово-Торгова компанія «Схід» заяв.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 18.11.2015 р. у зв'язку з неявкою представників відповідача 2 та третьої особи.

Представник позивача в судове засідання з'явився, 16.11.2015 р. через канцелярію суду подав додаткові пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача 1 з'явився, вимоги ухвал суду виконав, надав пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Одночасно, ст. 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно з п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач 2 у судове засідання 18.11.2015 р. не з'явився, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка відповідача 2 не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Представник третьої особи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 18.1.2015 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2004 р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Банк, (кредитор) та ТОВ «Мегапром», ДП «Промінструмент» та ДТПП «Комсервіс» (позичальники) була укладена генеральна кредитна угода №010/08/1901 (надалі - «Генеральна угода»).

З урахуванням змін, внесених до Генеральної угоди додатковими угодами №1 від 02.03.2004 р., №2 від 26.05.2004 р., №3 від 28.10.2004 р., б/н від 21.06.2005 р., б/н від 23.11.2006 р., б/н від 23.01.2007 р., б/н від 17.04.2007 р., б/н від 14.08.2007 р., б/н від 11.12.2007 р., б/н від 30.01.2008 р., б/н від 22.05.2008 р., б/н від 06.08.2008 р., б/н від 10.10.2008 р., б/н від 25.11.2008 р., б/н від 23.03.2009 р., б/н від 19.10.2009 р., б/н від 19.04.2010 р., б/н від 25.10.2010 р., б/н від 25.03.2011 р., б/н від 20.10.2011 р., б/н від 12.10.2012 р. та №22 від 17.12.2013 р., позичальниками за такою угодою є ТОВ «Мегапром», ДП «Промінструмент» та ДТПП «Комсервіс», ПАТ «Львівський завод штучних алмазів і алмазного інструменту», ПАТ «Монтажлегмаш», ПАТ «Львівський інструментальний завод» та ТОВ «ПРОМИСЛОВО-ТОРГОВА КОМПАНІЯ «СХІД».

Загальний ліміт кредитних операцій за Генеральною угодою становить 3 535 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.1 Генеральної угоди кредитор на підставі цієї угоди зобов'язується надавати позичальника кошти в порядку і на умовах, визначених в додаткових кредитних договорах, що укладатимуться в рамках даної угоди і які після їх підписання стають її невід'ємними частинами.

В рамках Генеральної угоди 25.04.2007 р. між Банком (кредитор) та ДТПП «Комсервіс» (позичальник) був укладений кредитний договір №010/08/1901/105 (надалі - «Договір»), за змістом якого кредитор на положеннях та умовах цього договору, а також Генеральної угоди, укладеної мі сторонами, відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію (кредит) з визначеним лімітом та строком.

Додатковою угодою №8 від 02.11.2009 р. Договір було викладено в новій редакції, відповідно до п. 1.1 якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит в формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 030 000,00 дол. США, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

Згідно з п. 4.1 Договору у вказаній редакції виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується заставою/іпотекою/порукою, оформленими в якості забезпечення за Генеральною угодою.

Додатковими угодами №№1-15 до Договору сторонами змінювалися умови кредитування, в тому числі розмір ліміту, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом, а також порядок його повернення на користь кредитора.

Останньою додатковою угодою №15 від 17.12.2013 р. до Договору сторонами був погоджений графік повернення кредитних коштів, останнім днем якого є 01.07.2014 р.

На виконання умов Договору у період з 14.05.2007 р. по 26.10.2009 р. Банком надавалися позичальнику грошові кошти, що підтверджується наявними матеріалах справи меморіальними валютними ордерами.

17.12.2013 р. між Банком (кредитор) та ДП «Промінструмент» (поручитель) було укладено договір поруки №12/56-4/1088 (з юридичною особою) (наділ - «Договір поруки №1»), за змістом п. 1.1 якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником (ДТПП «Комсервіс») виконання забезпечених зобов'язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умовами якого позичальник зобов'язаний: повернути кредит у розмірі 1 715 740,00 дол. США; сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 4,0% річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору, у т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором; сплатити комісії в розмірах, передбачених кредитним договором; сплатити пені, штрафи, передбачені кредитним договором, а також відшкодувати витрати та збитки кредитора, пов'язані з неналежним виконання позичальником умов кредитного договору.

Пунктом 2.2 Договору поруки №1 визначено, що поручитель зобов'язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов'язань протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов'язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі.

Згідно з п. 7.2 Договору поруки №1 цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін. Порука, встановлена договором, припиняється через 5 років від дня закінчення строку/настання терміну виконання забезпеченого зобов'язання.

На аналогічних умовах 17.12.2013 р. між Банком як кредитором та ПАТ «Монтажлегмаш» як поручителем був укладений договір поруки №12/56-4/1088 (з юридичною особою) (надалі - «Договір поруки №2»).

30.04.2015 р. Банком на адреси відповідачів були направлені вимоги (претензії) №140000/8/1172 від 29.04.2015 р. та №140000/8/1169 від 29.04.2015 р. про повне погашення суми заборгованості (виконання зобов'язання) ДТПП «Комсервіс» за Договором у розмірі 1 958 729,86 дол. США, в тому числі заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 655 800,00 дол. США, процентами у розмірі 66 057,72 дол. США, пені за порушення строків сплати кредиту у розмірі 230 667,86 дол. США та пені у розмірі 6 204,28 дол. США.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням третьою особою (позичальником) зобов'язань за Договором, у зв'язку з чим позивач вказує на існування зобов'язання відповідачів (поручителів) виконати таке зобов'язання.

Кредитний договір є підставою для виникнення у його сторін зобов'язань, а саме майнових зобов'язань згідно ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Матеріалами справи (меморіальними валютними ордерами за період з 14.05.2007 р. по 26.10.2009 р.) підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання третій особі кредиту, який частково був погашений позичальником.

Із змісту договору та додаткових угод до нього вбачається, що сторони домовилися про обов'язок позичальника сплатити відсотки (проценти), нараховані Банком за користуванням кредитом за погодженою сторонами ставкою.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 526 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 1052 Цивільного кодексу України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

20.03.2014 р. позивач звернувся до ДТПП «Комсервіс» із вимогою (претензією) №1400000/8/329 від 18.03.2014 р., в якій вимагав достроково погасити заборгованість за Договором у розмірі 1 671 289,48 дол. США, в тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 665 000,00 дол. США, процентами у розмірі 5 155,63 дол. США, пені за порушення строків сплати кредиту у розмірі 10 962,08 дол. США та пені за порушення строків сплати процентів у розмірі 35,62 дол. США.

Договором поруки №1 ДП «Промінструмент», а Договором поруки №2 ПАТ «Монтажлегмаш» поручилися за виконання позичальником (третя особа) зобов'язань за Договором, в тому числі по поверненню тіла кредиту та сплаті процентів за користування кредитом.

Згідно із ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами ст. 555 Цивільного кодексу України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Матеріалами справи підтверджується існування заборгованості третьої особи перед позивачем за Договором у розмірі 1 738 370,35 дол. США (в тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 655 800,00 дол. США та заборгованість за процентами у розмірі 82 570,35 дол. США), порушення третьою особою виконання зобов'язання по поверненню такої заборгованості та звернення Банку до нього з вимогою дострокового погашення суми заборгованості та сплаті процентів.

Більш того, у зв'язку з невиконанням ДТПП «Комсервіс» зобов'язань за Договором, 30.04.2015 р. Банком на адреси відповідачів були направлені вимоги (претензії) №140000/8/1172 від 29.04.2015 р. та №140000/8/1169 від 29.04.2015 р. про повне погашення суми заборгованості (виконання зобов'язання) ДТПП «Комсервіс» за Договором.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно зі ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов'язку кредиторові (Банк) надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Стаття 530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.2 Договорів поруки визначено, що поручитель зобов'язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов'язань протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов'язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заборгованість позичальника (третьої особи) перед позивачем становить 1 738 370,35 дол. США, в тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 655 800,00 дол. США та заборгованість за процентами у розмірі 82 570,35 дол. США, а строк виконання відповідачами свого обов'язку як поручителів за Договорами поруки станом на момент розгляду справи настав.

Відповідачами та третьою особою вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Доказів визнання Генеральної угоди, Договору чи Договорів поруки недійсними не надано, а тому згідно ст. 204 Цивільного кодексу України такі правочини є правомірними.

Твердження відповідачів про сплив строку для пред'явлення претензій до поручителя судом не приймається до уваги з огляду на таке.

Будучи за своєю правовою природою зобов'язанням порука припиняється на загальних підставах, передбачених главою 50 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Крім того, у статті 559 Цивільного кодексу України встановлені спеціальні підстави припинення поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Виходячи із частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України такий строк може бути передбачений в договорі або визначений в законі.

Договірний строк застосовується до всіх без винятку зобов'язань. Визначення строку дії поруки як припиняючого тягне певні юридичні наслідки, зокрема, його закінчення є підставою для припинення поруки.

Водночас абзац другий частини першої статті 530 Цивільного кодексу України містить норму, якою встановлено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п. 7.2 Договорів поруки ці договори вступають в силу з моменту їх підписання сторонами і скріплення печатками сторін. Порука, встановлена договорами, припиняється через 5 років від дня закінчення строку/настання терміну виконання забезпеченого зобов'язання.

Тобто Договорами поруки встановлено строк її припинення - після закінчення 5 років від дня закінчення строку/настання терміну виконання основного зобов'язання за кредитним договором.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 р. у справі №6-438цс15.

Разом з тим, 20.03.2014 р. позивач звернувся до ДТПП «Комсервіс» із вимогою (претензією) №1400000/8/329 від 18.03.2014 р., в якій вимагав достроково погасити заборгованість за Договором у розмірі 1 671 289,48 дол. США в 30 денний термін.

Отже, в даному випадку відбулася зміна строку виконання основного зобов'язання за Договором у передбаченому ним порядку, а відтак саме з моменту спливу такого строку починається відлік п'ятирічного строку для пред'явлення вимоги до поручителів.

Таким чином, пред'явлення позивачем до відповідачів як до поручителів вимог №140000/8/1172 від 29.04.2015 р. та №140000/8/1169 від 29.04.2015 р. про сплату заборгованості боржником (третьою особою) відбулося без пропуску встановленого умовами Договорів поруки строку.

За таких обставин, позовні вимоги Банку про стягнення з відповідача 1, який є солідарним боржником з ДТПП «Комсервіс», та відповідача 2, який є солідарним боржником з ДТПП «Комсервіс, заборгованості у розмірі 1 738 370,35 дол. США, в тому числі заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 655 800,00 дол. США та заборгованості за процентами у розмірі 82 570,35 дол. США, задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Промінструмент» (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 2; ідентифікаційний код 24091421), яке є солідарним боржником з Дочірнім торгівельно-промисловим підприємством «Комсервіс», та Приватного акціонерного товариства «Монтажлегмаш» (02121, м. Київ, вул. Автопаркова, 5; ідентифікаційний код 01401126), яке є солідарним боржником з Дочірнім торгівельно-промисловим підприємством «Комсервіс», на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; ідентифікаційний код 14305909) заборгованість за кредитним договором №010/08/1901/105 від 25.04.2007 р. станом на 05.06.2015 р. у розмірі 1 738 370 (один мільйон сімсот тридцять вісім тисяч триста сімдесят) дол. США 35 центів, в тому числі 1 665 800 (один мільйон шістсот шістдесят п'ять тисяч вісімсот) дол. США 00 центів заборгованості за тілом кредиту та 82 570 (вісімдесят дві тисячі п'ятсот сімдесят) дол. США 35 центів заборгованості за процентами. Видати наказ.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Промінструмент» (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 2; ідентифікаційний код 24091421) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; ідентифікаційний код 14305909) судовий збір у розмірі 36 540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн. 00 коп. Видати наказ.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Монтажлегмаш» (02121, м. Київ, вул. Автопаркова, 5; ідентифікаційний код 01401126) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; ідентифікаційний код 14305909) судовий збір у розмірі 36 540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.11.2015 р.

Головуючий суддя Ю.О. Підченко

Судді О.М. Ярмак

В.С. Ломака