УХВАЛА

про вжиття заходів до забезпечення позову

20.11.2015Справа № 910/27994/15

За позовомПриватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Укрлендфармінг ПЛС»
до1. Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» 2. Нібулон С.А.
провизнання недійсним договору
Суддя Підченко Ю.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Довбиш А.В. - представник за довіреністю

від першого відповідача: Войцехівський О.В. - представник за довіреністю,

від другого відповідача: Слободяник О.П. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю «Укрлендфармінг ПЛС» звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» та компанії Нібулон С.А. про визнання недійсним договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контракт №PSA037-FC від 06.07.2010 р., укладений між ПАТ «Компанія «Райз» та Нібулон С.А., не спрямований на реальне настання правових наслідків, а тому є фіктивним правочином, у зв'язку з чим позивач вказує на наявність підстав згідно ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання його недійсним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.11.2015 р.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

- заборони відповідачу 2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії за контрактом №PSA037-FC від 06.07.2010 р., укладеним з ПАТ «Компанія «Райз», в тому числі заборонити органам Державної виконавчої служби України вчиняти дії на виконання рішення від 23.04.2014 р. апеляційної колегії ГАФТА, на виконання ухвали Святошинського районного суду від 30.01.2015 р. №2-к/759/1/15, на виконання ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05.03.2015 р. за №22-ц/796/4147/2015;

- заборони відповідачу 2 та будь-яким іншим особам пред'являти до органів Державної виконавчої служби України виконавчі документи видані Святошинським районним судом по справі №2-к/759/1/15.

Представник позивача наполягає на задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Представник першого відповідача підтримує заяву про забезпечення позову. Представник другого відповідача проти заяви про забезпечення позову заперечує.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, вислухавши доводи першого відповідача та заперечення другого відповідача, суд прийшов до висновку про необхідність її повного задоволення з огляду на наступне.

Згідно із ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору при підготовці справи до розгляду суддя вирішує, в тому числі, питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Як встановлено ст. 66 вказаного Кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

За приписами ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, в тому числі, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до змісту п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» №16 від 26.12.2011 р. при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового ( немайнового характеру) характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Однак такі заходи можуть бути прийняті на будь-якої стаді судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є наявність, на думку позивача, підстав для визнання недійсним контракту №PSA037-FC від 06.07.2010 р., укладеного між ПАТ «Компанія «Райз» та Нібулон С.А., за яким відповідач 1 взяв на себе зобов'язати поставити, а відповідач 2 - прийняти та оплатити товар.

При цьому, існування порушеного права внаслідок укладення такого контракту позивач обґрунтовує тим, що за умовами договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-25/2-11 від 12.04.2011 р. ним були придбані у Компанії «Райз Груп еН.Ві.» 1 818 027 839 штук простих іменних акцій юридичної особи - ПАТ «Компанія «Райз».

Таким чином, на підставі вказаного договору №Б-25/2-11 від 12.04.2011 р. позивач набув право власності на цінні папери відповідача 1, а відтак і відповідні корпоративні права на таке товариство.

Внаслідок укладення між відповідачами контракту №PSA037-FC від 06.07.2010 р. були порушені його права як акціонера, передбачені нормами чинного законодавства України, на захист яких і спрямоване подання даного позову.

В той же час, з представлених заявником документів вбачається, що згідно рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами ГАФТА від 23.05.2014 р. №4323А(і) з ПАТ «Компанія «Райз» на користь Нібулон С.А. стягнуто грошові кошти в розмірі 17 536 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.09.2014 р. складає 235 333 120,00 грн., а також відсоток, що нараховується щоквартально, на рівні 4% з дати невиконання зобов'язань - 11.01.2011 року і до дати повної сплати відшкодування збитків, у зв'язку з невиконанням ПАТ «Компанія «Райз» умов контракту №PSA037-FC від 06.07.2010 р.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2015 р. №2-к/759/1/15, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.03.2015 р. №22-ц/796/4147/2015, визнано рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами ГАФТА від 23.05.2014 р. № 4323А(і) про стягнення з публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь «NIBULON SA» 17 536 000,00 доларів США збитків, 4 % за період з 11.01.2011 року по 29.01.2015 року в розмірі 3 071 329,52 доларів США та 68762,43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, що за курсом Національного Банку України станом на день винесення ухвали становить 328 633 626,09 грн., а також надано дозвіл на примусове виконання вказаного рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами ГАФТА.

На підставі виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2-к/759/1/15 від 20.03.2015 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову від 24.03.2015 р. про відкриття виконавчого провадження ВП№46999811 про надання дозволу на примусове виконання рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами ГАФТА від 23.05.2014 р. № 4323А(і).

Тобто, станом на момент звернення до суду із даним позовом існує реальна можливість стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» на користь компанії Нібулон С.А. грошових коштів на виконання рішення апеляційної колегії ГАФТА від 23.05.2014 р.

В той же час, згідно зі ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З огляду на викладене, можливі дії відповідача 2 чи будь-яких інших уповноважених ним осіб, щодо стягнення з відповідача 1 грошових коштів на підставі контракту №PSA037-FC від 06.07.2010 р., при подальшому можливому задоволенні позову, будуть неправомірними та таким, що порушують інтереси та права позивача.

При цьому суд також виходить з того, що у разі, якщо оспорюваний контракт №PSA037-FC від 06.07.2010 р. буде визнано судом недійсним, він не породжуватиме жодних правових наслідків, а сторони мають бути відновлені у становищі, що існувало до моменту підписання такого контракту.

Оцінюючи ефективність вищевказаного заходу до забезпечення позову, про який подана відповідна заява, на предмет захисту прав позивача, суд вважає за необхідне в даному випадку її задовольнити у повному обсязі.

Так, суд визнав наявність зв'язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами.

Вжиття наведеного заходу до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову - забезпечить можливість відновлення його порушених прав.

При цьому, суд враховує, що обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до приписів частини 1 статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Поняття господарської діяльності міститься і в інших законах України, проте на відміну від загального визначення господарської діяльності в Господарського кодексу України, її визначення, що міститься в спеціальних законах, застосовується лише для цілей цих законів.

У даному випадку, заборона відповідачу 2 та будь-яким іншим особам (в тому числі, органам Державної виконавчої служби України) вчиняти дії щодо виконання рішення апеляційної колегії ГАФТА від 23.04.2014 р., а також ухвал судових інстанцій України про визнання такого рішення, на думку суду, не може призвести до припинення діяльності відповідних суб'єктів господарювання.

Таким чином, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку, що застосування вищезгаданих заходів до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідачів у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За вказаних обставин, та беручи до уваги те, що позивачем вказується на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, суд дійшов висновку про можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам позивача до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Укрлендфармінг ПЛС» про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити.

2. Заборонити компанії Нібулон С.А. (49 avenue de la Gare, 2000 Neuchatel, Switzerland) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії за контрактом №PSA037-FC від 06.07.2010 р., укладеним з Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 121-В; ідентифікаційний код 13980201), в тому числі заборонити органам Державної виконавчої служби України вчиняти дії:

- на виконання рішення від 23.04.2014 р. апеляційної колегії ГАФТА;

- на виконання ухвали Святошинського районного суду від 30.01.2015 р. за №2-к/759/1/15;

- на виконання ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05.03.2015 р. за №22-ц/796/4147/2015.

3. Заборонити компанії Нібулон С.А. (49 avenue de la Gare, 2000 Neuchatel, Switzerland) та будь-яким іншим особам пред'являти до органів Державної виконавчої служби України виконавчі документи, видані Святошинським районним судом м. Києва по справі №2-к/759/1/15.

4. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 20.11.2015 р., підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 20.11.2016 р.

5. Стягувачем за даною ухвалою є Приватна акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю «Укрлендфармінг ПЛС» (1010, Кіпр, м. Нікосія, Костакіс Пантелідес Авеню, 1 Колокасідес Білдінг, 3-й поверх).

6. Боржникам за даною ухвалою є:

Компанія Нібулон С.А. (49 avenue de la Gare, 2000 Neuchatel, Switzerland);

Державна виконавча служба України (04053, м. Київ, вул. Артема, 73; ідентифікаційний код 37471975).

Суддя Ю.О. Підченко