ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.11.2015 Справа № 907/170/15

За позовом державного підприємства "Великобичківське лісомисливське господарство", смт. Великий Бичків, Рахівський район

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ВГСМ", смт. Великий Бичків, Рахівський район

за участі третьої особи

без самостійних вимог

на предмет спору

на стороні позивача

Державна фінансова інспекція у Закарпатської області, м. Ужгород

про стягнення шкоди в розмірі 531848,42 грн.

Колегія суддів у складі: головуючого судді Васьковського О.В., суддів Бобрик Г.Й., Пригара Л.І.

Представники:

від позивача не з'явився (у судовому засіданні 04.11.15, 09.11.15 - ОСОБА_1 провідний юрисконсульт (дов.№347 від 28.07.14)

від відповідача не з'явився (у судовому засіданні 04.11.15, 09.11.15 - ОСОБА_2 - директор

від третьої особи не з'явився (у судовому засіданні 04.11.15, 09.11.15 - ОСОБА_3 спеціаліст-юрисконсульт І категорії (дов.№07-25/12 від 15.06.15); ОСОБА_4 (дов. №07-25/8 від 27.03.15) виробництва та фінансових послуг (дов. №07-25/10 від 05.05.15)

СУТЬ СПОРУ: про стягнення шкоди в розмірі 531848,42 грн. завданої підприємству, внаслідок неналежного виконання зобовязань за договорами (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.11.15).

Позивач просить задоволити позов, мотивуючи тим, що згідно проведеної Державною фінансовою інспекцією в Закарпатській області ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за період з 2011-2012 роки та звітний період 2013 року встановлено факт невідображення в обліку дебіторської заборгованості по товариству з обмеженою відповідальністю "ВГСМ" на різницю у вартості реалізованої продукції в сумі 531848,42 грн. та не проведено претензійно-правову роботу щодо проведення оплати реалізованої йому лісової продукції та не стягнуто з осіб, винних у заниженій вартості реалізованої продукції шкоду на вказану суму. Позивач наводить доводи щодо того, що шляхом співставлення даних товаро-транспортних накладних та специфікацій-накладних, які є первинними документами при реалізації лісопродукції, з актами приймання лісопродукції встановлено розбіжності по кількості, діаметрі та сортності, що вплинуло на суму реалізації продукції; фактично у товаро-транспортні накладні та специфікації-накладні включено обсяги реалізованої лісопродукції в більшій кількості та за якісними складом вищого класу, а за актами приймання лісопродукції, складеної відповідачем меншої кількості, нижчого сорту та діаметру. Вказує, що в ході ревізії з питань відображення операцій по доходах було виявлено порушення п.п.2, 3.7 Тимчасової інструкції з електронного обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння деревообробки на підприємствах Державного агентства лісових ресурсів України, затвердженої наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 27.06.12 №202, п.п.1,5 ст.9, п.1 ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV, п.8 П(С) БО 15 «Дохід», п.13 ПСБО З «Звіт про фінансові результати», п.16 П(С) БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності». Позивачем проводився відпуск лісової продукції відповідачу по заниженій кількості, сортності та діаметрі деревини, що призвело до недоотримання доходів підприємством та нанесено збитків у сумі 531848,42 грн. У зв'язку з виявленими порушеннями позивач просить позов задоволити у повному обсязі та стягнути з відповідача шкоду заподіяної підприємству в розмірі 531848,42 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав та у поданому відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях вказав, що позов є безпідставним та необґрунтований належними доказами, у зв'язку з чим не підлягає задоволенню у повному обсязі. У своїх запереченнях посилається на те, що оскільки відпуск лісової продукції відбувається згідно умов договору на верхніх складах лісництв, то сортування і обмір лісосировини виконується під час її відвантаження на лісовозний транспорт за допомогою завантажувального механізму лісовоза у присутності приймальника лісу, тобто остаточне приймання по кількості та якості здійснювалось на складі відповідача. За наслідками приймання лісопродукції було складено акт приймання лісу по кількості і якості та робились остаточні розрахунки саме відповідно до цих актів, які спільно підписувались сторонами у вигляді актів погодження обємів лісу. Стверджує, що сукупність цих обєктивних факторів і зумовило погодження обох сторін на зміну умов договору і здійснення фактичного приймання круглого лісу на складі відповідача.

Відповідачем заперечується поширення положень Тимчасової інструкції з електронного обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння деревообробки на підприємствах Державного агентства лісових ресурсів України на покупців лісопродукції, оскільки така є не зареєстрованою в Міністерстві юстиції України, тобто є внутрівідомчим нормативним актом, положення п.3.7 про складання акту на заміну якості якої не поширює свою дію на випадки продажу (відпуску) лісу покупцям, а стосується випадків, коли підрозділами самого підприємства було виявлено розбіжності в кількості/якості по раніше облікованій продукції. Вказаний акт затверджується спецкомісією підприємства, яка призначається керівником підприємства та не передбачає затвердження його стороною покупця. Також, вказує, що акт на заміну якості може бути складений на будь-якій стадії до реалізації лісопродукції, тобто є внутрішнім документом самого підприємства, спеціалізованою формою внутрішнього первинного обліку лісопродукції, а отже не регулює вирішення спірних питань щодо якості продукції, які виникли після її реалізації, тобто після відпуску за відповідними товаро-транспортними накладними. Крім того, акт форми ЛГ-16 містить для заповнення пункти, що стосуються безпосередньо підприємства лісової галузі і не містить графи, куди можна було б внести відомості про підприємство, що купує деревину. Необхідну інформацію щодо деревини, що поставляється, містять ОСОБА_5 приймання круглого лісу по кількості і якості, які складались під час прийняття продукції на складі покупця. Відповідач заперечує доводи та обґрунтування позивача щодо того, що товаро-транспортні накладні та специфікації є первинними документами, у відповідності до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки вони частково складені з недотриманням реквізитів, тобто не є доказами у розумінні ст.32 Господарського процесуального кодексу. Відповідач наводить доводи, що обома сторонами добровільно вчинено дії, спрямовані на зміну умов договору, зокрема щодо базису приймання, підтвердженням чого є складання актів приймання і актів погодження обємів спільно сторонами, а також акти про співставлення даних перевірених документів сторін, що відповідає вимогам ч.2 ст.642 Цивільного кодексу України та звичаям ділового обороту відповідно до ст.654 Цивільного кодексу України. Виходячи з наведеного сума 531848,42 грн. розходжень не може трактуватись ні як недоотримання доходів, ні як порушення, що призвело до збитків.

У зв'язку з вказаними обставинами, відповідач заперечує наявність будь-яких збитків чи інших негативних наслідків, заподіяних позивачу внаслідок розбіжностей у товаро-транспортних накладних та актах приймання лісу по кількості та якості, що підтверджується тим, зокрема, що відпуск лісопродукції не нижчий відповідних показників по інших лісосіках та відповідає нормативним, розрахунковим показникам, у зв'язку з чим просить відмовити у позові повністю.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекція у Закарпатської області) у поданих письмових поясненнях просить суд позов задоволити повністю, оскільки ревізією виявлено факти порушення законодавства з фінансових питань, що викладено в акті №07-07/61 від 29.11.13. У вказаних поясненнях третя особа підтвердила дані викладені в акті ревізії щодо того, що: в ході ревізії встановлено, що ДП "Великобичківське лісомисливське господарство" відвантаження продукції з верхніх складів лісництв проводилось на підставі товаро-транспортних накладних, типової форми №1-ТН, затвердженої наказом Мінтрансу України від 29.12.1995 року №488/346 та специфікацій накладних на відпуск необроблених матеріалів, форми ЛГ-25, затвердженої наказом Держклмлісгоспу України №219 від 27.06.2007 року, що є додатком до товаро-транспортних накладних; встановлено, що покупець приймав відвантажену лісопродукцію на власному складі та оформляв акт приймання лісопродукції до кожної товарно-транспортної накладної; шляхом співставлення даних ТТН та специфікацій-накладних (які є первинними документами) із актами приймання встановлено розбіжності по кількості, діаметрів, та сортності, що вплинуло на суму реалізації продукції, що призвело до порушення п.п.2, 3.7 Тимчасової інструкції з електронного обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння деревообробки на підприємствах Державного агентства лісових ресурсів України, затвердженої наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 27.06.12 №202; у товарно-транспортні накладні та специфікації-накладні включено обсяги реалізації лісопродукції в більшій кількості та за якісним складом вищого класу, а за актами приймання лісопродукції складеними ТзОВ «ВГСМ» меншої кількості, нижчого сорту та діаметру, і як наслідок її реалізації за нижчими цінами, що призвело до недоотримання доходів підприємством в сумі - 531848,42 грн.

У судових засіданнях 04.11.15 та 09.11.15, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) оголошувалась перерва.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів встановила:

Між позивачем та відповідачем укладено договір №5/26 від 06.12.11 про купівлю-продаж необробленої деревини на аукціонних торгах, відповідно до п.п.1.1-1.3 якого за результатами проведення аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 1-го кварталу 2012 р., який відбувся 06.12.11, позивач зобовязався передати у власність на відповідних франко-умовах (нижній, проміжний, верхній склад) відповідача необроблену деревину (надалі «товар»), а відповідач зобовязався прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, які визначені в договорі; право власності на майно переходить до відповідача з моменту повної оплати позивача вартості купленого на аукціоні товару та надання товаро-транспортного документу на базисі поставки.

21.02.12 між позивачем та відповідачем укладено договір №41/28 про купівлю-продаж необробленої деревини на аукціонних торгах, відповідно до п.п.1.1-1.3 якого за результатами проведення аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 1-го кварталу 2012 р., який відбувся 21.02.12, позивач зобовязався передати у власність на відповідних франко-умовах (нижній, проміжний, верхній склад) відповідача необроблену деревину (надалі «товар»), а відповідач зобовязався прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, які визначені в договорі; право власності на майно переходить до відповідача з моменту повної оплати позивача вартості купленого на аукціоні товару та надання товаро-транспортного документу на базисі поставки.

Аналогічні за предметом договору укладено між позивачем та відповідачем договори про купівлю-продаж необробленої деревини на аукціонних торгах №4/119 від 13.03.13, №4/72 від 29.03.12,№4/4 від 26.04.12, №4/185 від 11.06.13,№4/6 від 13.06.12,№4/86 від 05.09.12, №4/36 від 31.10.12, №4/92 від 11.12.12.

Відповідно до умов вказаних договорів прийом-передача товару здійснюється на складі продавця за якістю - у відповідності з нормами відповідних ДСТ, ТУ, інших умов згідно законодавства України; за кількістю - у відповідності з товарно-транспортними чи залізничними накладними та специфікаціями до них з підписом уповноваженої особи та печаткою продавця. Приймання товару по кількості та якості здійснюється у відповідності з вимогами інструкції про порядок приймання лісопродукції по кількості та якості - П-6, П-7 (розділ 5 договорів). Кількість, ціна товару та загальна сума договору визначено п.п.3.1-3.2 вказаних договорів та додатками до них.

Відповідач листом №00136 від 13.11.13 на усний запит Державної фінансової інспекції в Закарпатській області щодо розбіжностей між товаро-транспортними накладними і накладними відповідача пояснив, що розбіжності між кількістю, заявленою в товаро-транспортних накладних і фактично прийнятою, виникають з причин помилкового застосування методів і способів проведення вимірювання, неправильного вибору методу розкряжування хлиста на сортименти, що веде до неправильного проведення заміру діаметру сортименту, недотримання допуску по довжині сортименту або заявлення довжини більшої, ніж є фактично, а також помилок під час заповнення супровідних документів.

18.11.13 Державною фінансовою інспекцією в Закарпатській області складено довідку №07-07/54 про результати зустрічної звірки з питань документального підтвердження виду, обсягу операцій та стану розрахунків, проведених між товариством з обмеженою відповідальністю "ВГСМ" та державним підприємством "Великобичківське лісомисливське господарство" за період з 01.01.2011 по 31.08.2013 року.

Державною фінансовою інспекцією в Закарпатській області відповідно до п.2.13 Плану роботи ДФІ в Закарпатській області на ІІІ квартал 2013 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 2011-2012 роки та звітний період 2013 року, за результатами якої складено акт №07-07/64 від 29.11.13. В акті ревізії встановлено ряд випадків заниження кубомаси, сортності та діаметрів лісової продукції при реалізації приватній юридичній особі, що призвело до заниження вартості реалізованої лісової продукції та відповідно нанесення збитків підприємству. Відповідно до укладених договорів купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах, за даними товаро-транспортних накладних та специфікацій накладних на відпуск необробленої деревини за період з 01.01.2011 року по 31.09.2013 року позивачем реалізовано відповідачу лісопродукцію відповідних діаметрів та сортів в кількості 51784,713 кбм на загальну суму 17424456,34 грн. В ході ревізії встановлено, що ДП "Великобичківське лісомисливське господарство" відвантаження продукції з верхніх складів лісництв проводилось на підставі товаро-транспортних накладних, типової форми №1-ТН, затвердженої наказом Мінтрансу України від 29.12.1995 року №488/346 та специфікацій накладних на відпуск необроблених матеріалів, форми ЛГ-25, затвердженої наказом Держклмлісгоспу України №219 від 27.06.2007 року, що є додатком до товаро-транспортних накладних. В ході ревізії встановлено, що покупець приймав відвантажену лісопродукцію на власному складі та оформляв акт приймання лісопродукції до кожної товарно-транспортної накладної. В актах, відображені дані лісової продукції по виду деревини, кількості та сортності, відпущеної по товарно-транспортних накладних, та дані по кількості, сортності та вартості лісової продукції. Шляхом співставлення даних ТТН та специфікацій-накладних (які є первинними документами) із актами приймання встановлено розбіжності по кількості, діаметрів, та сортності, що вплинуло на суму реалізації продукції, що призвело до порушення п.п.2, 3.7 Тимчасової інструкції з електронного обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння деревообробки на підприємствах Державного агентства лісових ресурсів України, затвердженої наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 27.06.12 №202. Тобто, у товарно-транспортні накладні та специфікації-накладні включено обсяги реалізації лісопродукції в більшій кількості та за якісним складом вищого класу, а за актами приймання лісопродукції складеними ТзОВ «ВГСМ» меншої кількості, нижчого сорту та діаметру, і як наслідок її реалізації за нижчими цінами, що призвело до недоотримання доходів підприємством в сумі - 531848,42 грн., а саме в 2012 році на суму 360940,80 грн. та 8 місяців 2013 року на суму 170907,62 грн.

Державна фінансова інспекція в Закарпатській області звернулась до позивача з листом-вимогою №07-07-6-14/123 від 11.01.14 «Про направлення вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень» про усунення порушень виявлених ревізією та надання інформації про вжиті заходи та виконання вказаних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією №32 від 26.01.15 про перерахування суми 531848,42 грн. шкоди завданої підприємству, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення. Вказана сума станом на день розгляду справи відповідачем не оплачена, у звязку з чим, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом про стягнення з відповідача шкоди у судовому порядку.

Проаналізувавши матеріали справи та норми законодавства, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів дійшла висновку про відмову у позові повністю з наступних підстав.

За договорами про купівлю-продаж необробленої деревини на аукціонних торгах №41/28 від 21.02.12, №5/26 від 06.12.11, №4/119 від 13.03.13, №4/72 від 29.03.12, №4/4 від 26.04.12, №4/185 від 11.06.13, №4/6 від 13.06.12, №4/86 від 05.09.12, №4/36 від 31.10.12, №4/92 від 11.12.12 позивач поставив відповідачу лісопродукцію. Загальна сума вказаних договорів становить 12281670, 00 грн.

Ревізією проведеною Державною фінансовою інспекцією в Закарпатській області виявлені факти порушення законодавства з фінансових питань, що викладено в акті №07-07/61 від 29.11.13.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993р.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідач у поданих запереченнях просить суд не враховувати висновки суду, викладені в постанові Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.05.2014 року та постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 року у справі №807/468/14 щодо обставин ревізії, проведеної Державною фінансовою інспекцію в Закарпатській області, результати якої викладені в акті №07-07-6-14/123 від 11.04.2014 р.

10.02.2014 року Державне підприємство «Великобичківське лісомисливське господарство» звернулось з адміністративним позовом у суд до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області, просить визнати частково протиправною та скасувати письмову вимогу №07-07-6-14/123, а саме п.2, п.5 та п.10 вимоги.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.05.2014р. Позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п.10 вимоги №07-07-6-14/123 від 11.04.2014р. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року у справі №807/468/14 в частині п.2 вимоги №07-07-6-14/123 щодо усунення виявлених ревізією фінансових порушень постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.05.2014р. залишено без змін. Вказаною постановою встановлено, що позивачем не спростовано висновків Інспекції щодо виявлених порушень в ході перевірки, а тому вимога №07-07-6-14/123 від 11.04.2014р. в частині пункту 2, якою зобов'язано забезпечити надходження вказаної суми до Державного бюджету України, є правомірною. Однак, як вбачається, в ході розгляду адміністративної справи досліджувались договори №4/185 та №5/48 про купівлю-продаж необробленої деревини на аукціонних торгах. Крім того, предметом розгляду адміністративної справи було не встановлення обставин, що випливають з договорів, що є предметом даної справи, а обставини проведеної ревізії Державною фінансовою інспекцією в Закарпатській області як компетентного органу державного фінансового контролю. Тобто, в ході розгляду вказаної адміністративної справи не встановлювались факти, які мають значення для даної справи, а постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року у справі №807/468/14 в частині п.2 вимоги №07-07-6-14/123 щодо усунення виявлених ревізією фінансових порушень не має преюдиційного значення у розумінні ст.35 ГПК України.

В акті ревізії Державної фінансової інспекції в Закарпатській області №07-07/61 від 29.11.13 міститься посилання на те, що шляхом співставлення даних товаро-транспортних накладних та специфікацій-накладних (які є первинними документами) із актами приймання встановлено розбіжності по кількості, діаметрів, та сортності, що вплинуло на суму реалізації продукції.

Як вбачається, позивачем здійснювався відпуск лісопродукції на верхньому складі лісництв на підставі товаро-транспортних накладних форми №1-ТН, та специфікацій накладних на відпуск необроблених матеріалів форми ЛГ-25 (т.2,4 справи).

Позивач посилається на те, що дані відображені в товаро-транспортних накладних та специфікацій-накладних є правильними, оскільки такі є первинними документами при реалізації лісопродукції.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», положення якої кореспондують п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене Наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995р. №88 (далі - Положення №88), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документу. Тобто, підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлений первинний документ.

Водночас, матеріалами справи підтверджується те, що при прийманні лісопродукції на власному складі відповідачем спільно з позивачем оформлялись акти приймання круглого лісу по кількості та якості, оскільки при надходженні лісопродукції на склад покупця було встановлено розбіжності по кількості та якості фактично поставленої лісопродукції та тою, яка була відпущена по товаро-транспортним накладним (т.1-12 справи).У вказаних актах вказані дані щодо виду деревини, кількості, сорту та діаметру деревини, яка була відпущена на верхньому складі продавцем по товаро-транспортних накладних та фактично поставлена на склад покупця. Також, при прийнятті лісопродукції були складені та підписані уповноваженими представниками обох сторін акти погодження обємів лісу. Вищенаведені акти були погоджені обома сторонами, підписані та скріплені печатками обох підприємств.

Згідно п.п.5.1,5.3-5.5 договорів прийом-передача товару здійснюється на складі продавця за якістю - у відповідності з нормами відповідних ДСТ, ТУ, інших умов згідно законодавства України; за кількістю - у відповідності з товарно-транспортними чи залізничними накладними та специфікаціями до них з підписом уповноваженої особи та печаткою продавця. Датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто датою поставки вважається дата товаро-транспортної накладної. Приймання товару по кількості та якості здійснюється у відповідності з вимогами інструкції про порядок приймання лісопродукції по кількості та якості - П-6, П-7:ДСТУ 4020-2-2001, 2034-92. В разі якщо при прийманні-передачі товару покупець виявить неякісний товар/розходження по кількості товару між фактично наявним і зазначеним в товаросупровідних документах обсягах, складається ОСОБА_5 за підписами представників обох сторін в двох екземплярах по одному для кожної із сторін.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що у ході проведення ревізії встановлено факт порушення п.3.7 Тимчасової інструкції з електронного обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки на підприємствах Державного агентства лісових ресурсів України, затвердженої наказом Держлісагентства України від 27.06.2012р. №202 (далі - Інструкція).

Згідно вимог п.3.7 Інструкції визначено, що у випадках, коли проводиться уточнення якості лісопродукції або при відвантаженні/прийманні виникають розбіжності у кількості, якості лісопродукції матеріально-відповідальна особа складає ОСОБА_5 на зміну якості продукції (форма ЛГ-16). ОСОБА_5 підписується представниками приймаючої/передаючої сторін, та затверджується спеціальною комісією, яка призначається керівником підприємства. Комісія на підставі перевірок встановлює причини зміни якості лісопродукції та вносить пропозиції щодо притягнення до відповідальності винних осіб, якщо таке було встановлено. Вказаною Інструкцією визначено порядок обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки із застосуванням електронних засобів маркування та обліку деревини на підприємствах Держлісагентства України, в якому запроваджується Єдина державна система електронного обліку деревини у відповідності з Концепцією, схваленою розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2009 року №1090-р.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Підставою виникнення у сторін спору та певних прав та обов'язків є укладені між ними договори про купівлю-продаж необробленої деревини на аукціонних торгах №41/28 від 21.02.12, №5/26 від 06.12.11, №4/119 від 13.03.13, №4/72 від 29.03.12, №4/4 від 26.04.12, №4/185 від 11.06.13, №4/6 від 13.06.12, №4/86 від 05.09.12, №4/36 від 31.10.12, №4/92 від 11.12.12, який належить до договорів купівлі-продажу (поставки).

Таким чином, між сторонами у справі виникли договірні відносини, що ґрунтувалися на вказаних договорах.

Відповідно до ч.1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

Відповідно до статті 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості (ст.669 ЦК України).

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч.1 ст.670 ЦК України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, і відшкодування збитків.

Статтею 22 цього ж кодексу визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частинами 1, 2 ст. 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого кредитора або третіх осіб; вина порушника зобов'язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

Одним із найважливіших елементів доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, які завдані. Необхідним є доведення, що порушення боржником договірного зобов'язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення.

Здійснивши ретельну правову оцінку спірних правовідносин судом встановлено та не спростовано позивачем те, що зобов'язання за договорами виконані належним чином, у відповідності до вимог чинного цивільного, господарського законодавства України та умов договорів, що погоджені обома сторонами. Складені відповідачем спільно з позивачем акти приймання круглого лісу по кількості та якості при прийманні лісопродукції на складі покупця (відповідача) свідчать про вчинення сторонами дій, спрямованих на добровільну зміну умов договору. Можливість складення акту передбачено умовами договорів (п.5.5.) в разі, якщо при прийманні-передачі товару покупець виявить неякісний товар/розходження по кількості товару між фактично наявним і зазначеним в товаросупровідних документах обсягах, який складається за підписами представників обох сторін в двох екземплярах по одному для кожної із сторін. Обовязкова форма такого акту умовами договорів не передбачена. Таким чином, сторонами було складено акти приймання круглого лісу по кількості та якості, що не суперечить умовам п.5.5 договорів. Будь-яких зауважень щодо вказаних актів сторонами не було здійснено, акти підписані обома сторонами в добровільному порядку, претензій щодо поставки не предявлено. Тобто, підписання актів приймання круглого лісу по кількості та якості та акти погодження обємів лісу є волевиявленням сторін, яке спрямоване на зміну умов договору, тобто сторони за договором погодили нові умови договору та усвідомлювали наслідки, які можуть настати при виконанні цих умов.

Акт ревізії №07-07/61 від 29.11.13 та довідка ревізії №07-07/54 від 18.11.13 не може бути підставою для визнання відповідача таким, що порушив господарське зобов'язання за спірними договорами, оскільки їх умовами передбачено складання акту при виявленні покупцем прийманні-передачі товару розходження по кількості товару між фактично наявним і зазначеним в товаросупровідних документах обсягах, який складається за підписами представників обох сторін в двох екземплярах по одному для кожної із сторін.

Таким чином, позивачем не доведено належними доказами протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірних зобов'язань за договорами та завдання внаслідок цього збитків. Правовідносини, що склалися між сторонами спору є договірними, тобто такими, що випливають з договору та виникають на підставі волевиявлення сторін, в тому числі щодо порядку виконання зобовязання, зміни умов договору та відповідальності за порушення зобов'язань за договором. Відтак акт ревізії №07-07/61 від 29.11.13 не може підтверджувати порушення умов договорів, які укладені між сторонами, а факти встановлені в ході ревізії Державною фінансовою інспекцією в Закарпатській області підлягають доказуванню позивачем та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими нормами ГПК України.

З огляду на наведене, враховуючи фактичні обставини справи, позивачем не доведено наявність всіх складових складу цивільного (господарського) правопорушення як порушення відповідачем договірного зобов'язання, а посилання позивача на порушення відповідачем п.3.7 Інструкції є недостатньою підставою для притягнення відповідача до цивільно-правової (господарсько-правової) відповідальності, отже правові підстави для застосування до відповідача відповідальності у вигляді відшкодування шкоди (збитків) відсутні. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача шкоди завданої підприємству, внаслідок неналежного виконання зобовязань за договорами (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.11.15) в розмірі 531848,42 грн. задоволенню не підлягає та спростовується наявними матеріалами справи, доводами та запереченнями відповідача.

Позовні вимоги позивачем належним чином не обґрунтовані та не доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

За таких обставин, у позові слід відмовити повністю.

Згідно з ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4-6, 15, 27, 32, 33, 34, 35, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

у позові відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Васьковський О.В.

Суддя Бобрик Г.Й.

Суддя Пригара Л.І.