РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015Справа №910/21967/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»
До Третя особа,Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство «Керуюча дирекція з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міст Києва » Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва»
Простягнення 3 935 488,85 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Гогітідзе В.Ф. - дов. № 48/3 від 28.07.2015 року;

від відповідача: Острова В.В. - дов. № 47-1 від 05.01.2015 року;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про стягнення 3 935 488,85 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 28.08.2015 року було порушено провадження у справі № 910/21967/15 та призначено справу до розгляду на 14.09.2015 року.

У судовому засіданні 14.09.2015 року представник позивача подав письмове підтвердження відсутності аналогічного спору, а також надав усні пояснення, відповідно до яких клопотання про відкладення розгляду справи залишив на розсуд суду.

Представник відповідача в судове засідання 14.09.2015 року не з'явився, проте 07.09.2015 року через канцелярію суду поду клопотання пор долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також 14.09.2015 року подав клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників відповідача, суд задовольнив клопотання представника відповідача та відклав розгляд справи на 28.09.2015 року.

Представник відповідача 28.09.2015 року через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 28.09.2015 року представники сторін надали усні пояснення у справі.

У судовому засіданні 28.09.2015 року, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 05.10.2015 року.

Представник відповідача 30.09.2015 року та 02.10.2015 року подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, які судом розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні 05.10.2015 року надали усні пояснення у справі.

Представник позивача у даному судовому засіданні надав усні пояснення у справі.

У судовому засіданні 05.10.2015 року, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 19.10.2015 року.

Представником позивача у судовому засіданні 19.10.2015 року подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Керуюча дирекція з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

Представник відповідача у даному судовому засіданні надав усні пояснення щодо клопотання про залучення третьої особи, відповідно до яких вирішення даного клопотання залишив на розсуд суду.

Ухвалою суду від 02.11.2015 р. у справі № 910/21967/15 задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г).

У зв'язку з залученням до участі у справі третьої особи, суд відклав розгляд справи до 09.11.2015 р.

Представник позивача через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі, а судовому засіданні 09.11.2015 р. надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

Представник третьої особи-1 в судове засідання не з'явився, проте через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі.

Представник третьої особи-2 в судове засідання 09.11.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 09.11.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (надалі - енергопостачальна організація, позивач) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (надалі - покупець, відповідач) укладено договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 430023 (надалі - Договір), згідно умов п.п. 1.1., 1.2. якого енергопостачальна організація зобов'язується виробляти, систематично поставляти та передавати у власність покупцю теплову енергію у вигляді гарячої води (надалі - товар або теплоносій, теплова енергія) у період з 01.07.2012 року по 30.09.2013 року в кількості 72485,099 Гкал, з максимально тепловим навантаженням 34,793 Гкал/год, в тому числі на потреби: опалення, гарячого водопостачання та вентиляції, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного договору.

Визначення кількості спожитої протягом розрахункового періоду теплової енергії здійснюється за приладами обліку, що встановлений на межі балансової належності покупця та АК «Київенерго», у відповідності до «Тимчасових правил обліку відпускання і споживання теплової енергії». Встановлення приладів обліку теплової енергії підтверджується актом постановки на комерційний облік приладів обліку. Прилади обліку пломбуються в установленому порядку (п. 5.1 Договору).

Відповідно до п. 5.8 Договору облік поставленої теплової енергії виконується "Покупцем" з 26 числа попереднього місяця по 25 число звітного місяця. Звіт про прийняту теплову енергію подається в "Енергопостачальну організацію" не пізніше 27 числа звітного місяця з урахуванням вимог щодо порядку передачі "Енергопостачальній організації" даних про величину використаної теплової енергії, встановлених правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж.

У випадку встановлення приладів обліку не на межі балансової належності, до спожитої теплової енергії, що врахована приладами, додаються теплові втрати на ділянці від межі балансової належності до місця встановлення приладів обліку (п. 5.2 Договору), які відповідач також сплачує (п. 6.3 Договору).

Відповідно до п. 6.4 договору (з урахуванням додаткової угоди №1) розрахунки за теплову енергію поточного місяця здійснюються на умовах попередньої оплати, величина якої відповідає кількості теплової енергії на місяць, розрахованої відповідно до теплових навантажень, визначених цим договором із урахуванням характеристик вбудованих приміщень та субспоживачів.

Згідно п. 6.5 договору покупець щомісяця з 07 по 14 число самостійно отримує в енергопостачальної організації оформлені акти приймання-передавання теплової енергії за попередній період, табуляграму фактичного споживання теплової енергії з урахуванням недоплати або переплати за попередній періоди, що включають у себе вартість теплової енергії спожитої в попередньому місяці, та суми передоплати за теплову енергію. По одному примірнику підписаних актів звірки та приймання-передачі товарної продукції покупець повертає в енергопостачальну організацію не пізніше 15 числа поточного місяця. В разі не підписання або неповернення вчасно акту звіряння цей документ вважається прийнятим в редакції енергопостачальної організації.

Відповідно до п. 6.6 договору покупець з отриманим рахунком-фактурою сплачує:

- до 20 числа, наступного за розрахунковим, теплову енергію, фактично спожиту населенням житлових будинків, зазначених у додатках 3, 3а до договору;

- не пізніше 25 числа поточного місяця теплову енергію, спожиту покупцем, в тому числі, яка використана субабонентами покупця.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що ним на виконання умов договору поставлено відповідачу теплову енергію за період з 01.07.2013 року по 01.05.2015 року на загальну суму 11 849 743,33грн.

Станом на момент звернення позивача до суду з позовом відповідач поставлену позивачем за період з 01.12.2013 року по 01.05.2015 року теплову енергію оплатив частково на суму 10 199 750,80 грн., в зв'язку з чим його заборгованість становить 1 649 992,53 грн.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 1 649 992,53 грн. основного боргу, 1 739 462,44 грн. інфляційної складової боргу, 97 452,88 грн. три відсотки річних та пеню у розмірі 448 581,00 грн., у зв'язку з неналежним виконанням умов договору на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 430023 від 01.07.2012 р.

Відповідач позовні вимоги визнав частково на суму 472 903,56 грн. Проти наявності іншої частини суми боргу заперечив посилаючись на наступне.

Відповідно до контррозрахунку відповідача сума оплаченої теплової енергії складає 11 175 181,19 грн. Останній вважає, що різниця в оплаті за теплову енергію виникла за рахунок того, що позивачем частина грошових коштів, яка була сплачена мешканцями через КП «ГІОЦ» була зарахована в рахунок погашення заборгованості за попередні періоди. Разом з тим, відповідач з такими діями не погоджується, оскільки кошти, які одержані позивачем внаслідок розщеплення оплат мешканців за комунальні послуги з опалення та гарячого водопостачання, а також суми відшкодування наданих пільг і субсидій, є поточними оплатами за надані послуги і не можуть бути зараховані в рахунок погашення боргу за попередні періоди.

Крім того, відповідач посилається на те, що позивачем невірно визначена вартість наданих послуг у період з серпня по грудень 2014 року. Зокрема, в вересні 2014 р. позивачем було нараховано відповідачу теплової енергії на суму 22 078,45 грн., в той час відповідач за зазначений період визнає заборгованість у розмірі 7 135,01 грн., іншу частину боргу у розмірі 14 943,44 грн. відповідач не визнав оскільки зазначена сума є вартістю послуг за прогрівання та заповнення теплових мереж, яка відповідачем прийнята не була про що зазначено в акті № 9/2014-430023 приймання передавання товарної продукції за вересень 2014 р. та листі № 47-4979 від 15.12.2014 р. В жовтні 2014 р. позивачем було нараховано відповідачу теплової енергії на суму 25 264,35 грн., в той час відповідач за зазначений період визнає заборгованість у розмірі 23 894,60 грн., іншу частину боргу у розмірі 1 369,75 грн. відповідач не визнав оскільки зазначена сума є вартістю послуг за прогрівання та заповнення теплових мереж, яка відповідачем прийнята не була про що зазначено в акті № 10/2014-430023 приймання передавання товарної продукції за жовтень 2014 р. та листі № 47-4979 від 15.12.2014 р. Також в листопаді 2014 р. позивачем було нараховано відповідачу теплової енергії на суму 42 528,63 грн., в той час відповідач за зазначений період визнає заборгованість у розмірі 38 513,82 грн., іншу частину боргу у розмірі 4 114,81 грн. відповідач не визнав оскільки зазначена сума є вартістю послуг за прогрівання та заповнення теплових мереж, яка відповідачем прийнята не була про що зазначено в акті № 11/2014-430023 приймання передавання товарної продукції за листопад 2014 р. та листі № 47-5046 від 22.12.2014 р. В грудні 2014 позивачем було нараховано відповідачу теплової енергії на суму 50 453,20 грн., в той час відповідач за зазначений період визнає заборгованість у розмірі 44 641,70 грн., іншу частину боргу у розмірі 5 811,50 грн. відповідач не визнав оскільки зазначена сума є вартістю послуг за прогрівання та заповнення теплових мереж, яка відповідачем прийнята не була про що зазначено в акті № 12/2014-430023 приймання передавання товарної продукції за грудень 2014 р. та листі № 47-64 від 17.01.2015 р.

Також відповідач не визнав заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з січня по квітень 2015 р., посилаючись на те, що відповідно до розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 335 «Про організаційно правові заходи щодо обслуговування житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери правління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації» з 02.09.2013 р. житловий та нежитловий фонд територіальної громади міста Києва, який переданий до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, був переданий на праві господарського відання Комунальному підприємству «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва». У зв'язку з тим, що відповідач не є, а ні балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду, а ні виконавцем послуг з постачання теплової енергії та позбавлено на законодавчому рівні здійснювати будь-які нарахування за комунальні послуги, включаючи послуги на теплопостачання, то у позивача відсутні підстави для нарахування вартості теплової енергії за період з січня по квітень 2015 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 6.5 договору покупець щомісяця з 07 по 14 число самостійно отримує в енергопостачальної організації оформлені акти приймання-передавання теплової енергії за попередній період, табуляграму фактичного споживання теплової енергії з урахуванням недоплати або переплати за попередній періоди, що включають у себе вартість теплової енергії спожитої в попередньому місяці, та суми передоплати за теплову енергію. По одному примірнику підписаних актів звірки та приймання-передачі товарної продукції покупець повертає в енергопостачальну організацію не пізніше 15 числа поточного місяця. В разі не підписання або неповернення вчасно акт звіряння цей документ вважається прийнятим в редакції енергопостачальної організації.

Відповідно до п. 6.6 договору покупець з отриманим рахунком-фактурою сплачує:

- до 20 числа, наступного за розрахунковим, теплову енергію, фактично спожиту населенням житлових будинків, зазначених у додатках 3, 3а до договору;

- не пізніше 25 числа поточного місяця теплову енергію, спожиту покупцем, в тому числі, яка використана субабонентами покупця.

З огляду на наведені пункти договору, суд приходить до висновку, що покупець зобов'язаний був здійснити оплату теплової енергії, фактично спожиту населенням житлових будинків, зазначених у додатках 3, 3а до договору, у строк до 20 числа, наступного за розрахунковим.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 1 632 012,23 грн.

При цьому суд визнав обґрунтованими заперечення відповідача стосовно меншої кількості спожитої ним теплової енергії у серпні та грудні 2014 року, ніж те зазначено позивачем у розрахунку до позову, та прийшов до висновку, що позивачем відповідачу у серпні та грудні 2014 року були надані послуги з теплопостачання на суму 6 276,14 грн. та 44 641,69 грн. відповідно (згідно розрахунку відповідача). Разом з тим, суд не погоджується з запереченнями відповідача стосовно вартості наданих послуг за вересень-листопад 2014 р., та приходить до висновку, що позивачем відповідачу за зазначений період були надані послуги наступні суми: вересень 2014 р. - 14 244,68 грн., жовтень 2014 р. - 24 188,13 грн. та листопад 2014 р. - 39 503,16 грн. Саме така вартість зазначених послуг підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передавання товарної продукції за вересень-листопад 2014 року, які були надані позивачем відповідачу для підписання.

Судом відхиляються доводи відповідача стосовно неправомірності нарахування позивачем вартості теплової енергії за період з січня по квітень 2015 року з огляду на те, правовідносини між сторонами за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 430023 від 01.07.2012 р. припинені не були, позивачем надавалися послуги з теплопостачання, а відповідачем вони приймалися та частково оплачувалися, про що свідчать надані відповідачем відомості ГІОЦ про часткову оплату теплової енергії та контррозрахунок.

Також судом відхиляються заперечення відповідача стосовно неправомірності зарахування позивачем часткової оплати наданих послуг за попередній період, оскільки умовами п.п. 6.6. та 6.7.1 договору передбачено, що у разі коли відповідачем в платіжних документах не зазначений рік, місяць, за який здійснюється платіж він зараховується як оплата за теплову енергію вартість якої прострочена найдовше (оплата за минулі періоди). Оплати здійснені Комунальним підприємством «ГІОЦ» від імені та за рахунок відповідача не містять інформації про рік та місяць за який здійснюється платіж, а отже мають бути спрямовані в погашення заборгованості за теплову енергію вартість якої прострочена найдовше.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 430023 від 01.07.2012 р. на суму 1 632 012,23 грн.

Позивач за прострочення строків сплати за поставлену теплову енергію, керуючись пунктом 9.2 договору, нарахував та просить стягнути з відповідача 448 581,00 грн. пені (згідно наданого позивачем розрахунку).

Позивач вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9.2 договору в разі несплати покупцем за прийняту теплову енергію у встановлені строки позивач нараховує пеню за кожний прострочений день у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок пені та встановлено, що позивачем при нарахуванні пені не були враховані положення ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України, зокрема, нарахування пені здійснювалося понад шестимісячний строк та невірно визначено початок перебігу її нарахування.

У зв'язку з тим, що позивачем невірно було здійснено нарахування пені, господарський суд самостійно здійснив її розрахунок враховуючи вірний початок перебігу та обмеживши нарахування 6 місячним строком (в межах періодів визначених позивачем) прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково у розмірі 86 597,49 грн.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті поставленої теплової енергії, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував та просить суд стягнути з відповідача 1 739 462,44 грн. - інфляційних втрат (згідно наданого розрахунку) та 97 452,88 грн. - 3% річних (згідно наданого розрахунку).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню частково в сумі 91 074,46 грн. та 1 105 351,14 грн. відповідно.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. П. Мирного, 28, офіс 20; адреса листування: 02152; м. Київ, вул. Червоногвардійська, 20, ) 1 632 012 (один мільйон шістсот тридцять дві тисячі дванадцять) грн. 23 коп. основного боргу, 86 597 (вісімдесят шість тисяч п'ятсот дев'яносто сім) грн. 49 коп. пені, 1 105 354 (один мільйон сто п'ять тисяч триста п'ятдесят чотири) грн. 14 коп. інфляційних нарахувань, 91 074 (дев'яносто одну тисячу сімдесят чотири) грн. 46 коп. три відсотки річних та 58 300 (п'ятдесят вісім тисяч триста) грн. 77 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

16.11.2015 р.

Суддя Спичак О.М.