КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа№ 910/8165/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Шаптали Є.Ю.

секретар судового засідання Котовський С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Бережка С.І. - за довіреністю оформленою належним чином;

від відповідача: Литвиненко С.О. - за довіреністю оформленою належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року

у справі № 910/8165/15-г (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

до відповідача Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

про стягнення 151338,66 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" про стягнення заборгованості в розмірі 151338,66 грн, з них: 20815,02 грн. інфляційні втрати; 106937,74 грн. пеня; 9,80 грн. штраф та 23576,10 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року у справі № 910/8165/15-г позовні вимоги задоволені частково, а саме стягнуто з Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на користь Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" пеню в сумі 77854,97 грн.; 7 % штрафу в сумі 4,90 грн.; 3 % річних в сумі 17101,19 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Дочірнє підприємство "УКРАВТОГАЗ" національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Самсін Р.І., Скрипка І.М.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 року у зв'язку з відпусткою суддів Самсіна Р.І., Скрипки І.М., сформовано судову колегію у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Іоннікова І.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 26.08.2015 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року у зв'язку з відпусткою суддів Іоннікової І.А., сформовано судову колегію у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Яковлєв М.Л., Пономаренко Є.Ю.

У судовому засіданні, що відбулось 26.08.2015 року оголошено перерву до 01.10.2015 року.

01.10.2015 року судове засідання не відбулось у зв'язку з відпусткою головуючого судді Гончарова С.А.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 року змінено та сформовано судову колегію у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Скрипка І.М., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" прийнято до провадження визначеним складом суддів та розгляд справи призначено на 17.11.2015 року.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що на думку скаржника рішення першої інстанції винесено з неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а висновки, які викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що неустойка була погашена наступними платежами покупця, що відображено в актах звірки взаєморозрахунків та те, що Дочірнє підприємство "УКРАВТОГАЗ" створене на підставі управлінського рішення Міністерства палива та енергетики України як уповноваженого органу управління Національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", а засновником не було повністю сплачено протягом року у повному розмірі статутний капітал, отже на думку скаржника, згідно до чинного законодавства, якщо порушення зобов'язань сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягують з боржника.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/001-ПР від 31.01.2013 року, відповідно до умов якого продавець - позивач зобов'язується передати у власність покупцю - відповідачу у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст. 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.02.2013 року по 31.12.2013 року газ обсягом до 48483,000 тис. куб. м, у тому числі по місяцях: лютий 3908,680 тис. куб. м, березень 4402,170 тис. куб. м, квітень 4339,780 тис. куб. м, травень 4289,960 тис. куб. м, червень 4217,100 тис. куб. м, липень 4649,770 тис. куб. м, серпень 4618,580 тис. куб. м, вересень 4528,540 тис. куб. м, жовтень 4812,010 тис. куб. м, листопад 4353,140 тис. куб. м, грудень 4363,270 тис. куб. м.

Пунктом 5.2 договору ціна за 1000 тис. куб. м газу становить 3509,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами 305,60 грн., крім того ПДВ 20 % - 61,12 грн., всього з ПДВ 366,72 грн. до сплати за 1000 тис. куб. м природного газу - 3884,78 грн., крім того ПДВ 20 % - 776,96 грн., всього з ПДВ 4661,74 грн.

Відповідно п. 6.1 договору оплата за природний газ з врахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому поряду: оплата в розмірі 30 % від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше ніж за 5 банківських днів до початку місяця поставки газу; оплати в розмірі 35 % від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15 числа поточного місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині поставки природного газу до 31.12.2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування - до повного погашення заборгованості (п. 11.1 договору).

27.06.2013 року між сторонами у справі була укладена додаткова угода № 1 до договору, відповідно до якої сторони погодили викласти п. 6.1 договору у наступній редакції: "Оплата за природний газ з урахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу".

Також між сторонами у справі була укладена додаткова угода № 2 від 31.07.2013 року до договору, згідно умов якої сторони внесли зміни до п. 5.2 договору та дійшли згоди викласти його у наступній редакції: "Ціна за 1000 тис. куб. м газу становить 3459,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %; податок на додану вартість за ставкою - 20 %. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 295,60 грн, крім того ПДВ 20 % - 59,12 грн. (всього з ПДВ - 354,72 грн). До сплати за 1000 тис. куб. м природного газу - 3823,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 764,76 грн (всього з ПДВ - 4588,54 грн.)".

На виконання умов договору позивач поставив у період з липня по грудень 2013 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 116838733,83 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу від 28.02.2013 року на суму 15010864,51 грн., від 31.05.2013 року на суму 14726549,89 грн., від 30.06.2013 року на суму 13304165,67 грн, від 31.08.2013 року на суму 14531654,91 грн., від 30.09.2013 року на суму 14654572,61 грн., від 31.10.2013 на суму 16143456,18 грн., від 30.11.2013 року на суму 14258462,65 грн. та від 31.12.2013 на суму 14209007,41 грн.

Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані в двохсторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Спір між сторонами судового процесу виник у зв'язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання, останній у встановлений п. 6.1 договору термін отриманий газ не оплатив, що стало підставою для звернення позивача до Господарського суду першої інстанції.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення заборгованості в розмірі 151338,66 грн., з яких: 20815,02 грн. інфляційні втрати; 106937,74 грн. пеня; 9,80 грн. штраф та 23576,10 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у визначені договором строки.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Приписи ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України.

Нормами ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно повинно бути виконано у цей строк. Ця норма кореспондується з приписами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України унормовано, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Виходячи з наведених вище норм права та пункту 6.1 договору, відповідач був зобов'язаний здійснити остаточний розрахунок за фактично отриманий газ до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судовою колегією встановлено, що відповідач допустив прострочення з оплати за газ, поставленого за актами приймання-передачі природного газу від 28.02.2013 року, від 31.05.2013 року, від 30.06.2013 року та від 31.10.2013 року.

Положенням ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Нормами ч. 1 ст. 612 Цивільно кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, з огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за договором, то він вважається таким, що прострочив виконання, тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Позивач на підставі п. 7.2 договору просить суд стягнути з відповідача за несвоєчасну оплату поставленого природного газу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми боргу за кожен день прострочення, а також за прострочення понад 30 днів - штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів дослідила та погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок позовних вимог є арифметично невірним.

Перераховано позовні вимоги з урахуванням умов щодо сплати газу в термін до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу; дат поставки газу відповідно до відповідних актів та часткових оплат.

Таким чином, відповідно до здійсненого розрахунку, позовні вимоги, крім втрат від інфляції, підлягають задоволенню частково, а саме: пеня в сумі 77854,97 грн; штраф 4,90 грн; 3 % річних 17101,19 грн.

Колегія суддів, щодо вимог стягнення з відповідача втрат від інфляції зазначає наступне.

Положеннями п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 року від 17.07.2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" визначено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) [див. постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97].

Виходячи з системного аналізу законодавства, а також беручи до уваги лист Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 року "Рекомендації щодо порядку застосування інфляції під час розгляду судових справ" при нарахуванні інфляції, індекс нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому індекс інфляцій застосовується лише тоді коли заборгованість була наявна протягом конкретного місяця та кількість днів, протягом яких була наявна заборгованість, перевищує 1/2 кількості днів у даному місяці.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши зроблений позивачем розрахунок інфляційних втрат, апеляційним судом встановлено, що у період наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2013 на суму 69,93 грн мала місце дефляція. Щодо решти періодів інфляційних нарахувань, то вони не перевищують 1/2 календарних днів відповідного місяця, у якому мало місце прострочення зобов'язання, а тому позовна вимога щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань є безпідставною, відтак задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів апелянта, що неустойка була погашена наступними платежами покупця, згідно актів звірки взаєморозрахунків та те, що засновником не було повністю сплачено протягом року у повному розмірі статутний капітал й суд повинен зменшити розмір збитків та неустойки, які стягують з відповідача, колегія судів зазначає наступне.

Наведені доводи скаржника відхиляються, оскільки, відповідачем не доведено факт наявності у нього заборгованості перед позивачем за договором № 13/001-ПР від 31.01.2013 року за періоди у даній справі, а належне виконання відповідачем зобов'язань перед третіми особами жодним чином не перебуває в залежності від здійснення внесків до його статутного капіталу, а відтак й вістуні підстави для зменшення штрафних санкції.

З огляду на викладене позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" є обґрунтованими та такими, що вірно частково задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року у справі № 910/8165/15-г відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року у справі № 910/8165/15-г є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року у справі № 910/8165/15-г - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року у справі № 910/8165/15-г - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8165/15-г повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

Є.Ю. Шаптала