РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа №910/22793/15

За позовом Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

про стягнення штрафу та пені

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Клюсова Т.М.;

від відповідача: Шутов О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі-позивач або Комітет) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі-відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 50 000, 00 грн. та пені у сумі 17 250, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив у добровільному порядку та у встановлені законом строки оплату штрафу, накладеного рішенням Комітету від 28.05.2015 р. № 72/02-р/к.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.09.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01.10.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

24.09.2015 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій Комітет просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 50 000, 00 грн. та пеню у сумі 42 750, 00 грн.

Також, позивач подав клопотання про відстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати, обґрунтовуючи тим, що у кошторисі Антимонопольного комітету України на 2015 рік не передбачено коштів для сплати судового збору у справах, що вирішуються згідно законодавства про захист економічної конкуренції та законодавства про здійснення державних закупівель, у зв'язку з чим просить суд звільнити Комітет від сплати судового збору або відстрочити його сплату.

01.10.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, в якому просив суд відкласти розгляд даної справи на іншу дату та витребувати у позивача докази сплати судового збору за подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, а також обґрунтований розрахунок позовних вимог з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

01.10.2015 судове засідання не відбулося у зв'язку з направленням судді Бондарчук В.В. для участі у IV Судовому форумі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.10.2015 судове засідання призначено на 26.10.2015 за участю представників сторін.

23.10.2015 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 50 000, 00 грн. та пеню у сумі 50 000, 00 грн.

26.10.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банка» на підставі постанови правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 вирішено розпочати процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Дельта Банк" з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Тобто, під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

У судовому засіданні 26.10.2015 оголошувалась перерва до 16.11.2015 у порядку ст.77 ГПК України.

30.10.2015 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заперечення на відзив відповідача, обґрунтовуючи тим, що штраф, накладений рішенням Комітету від 28.05.2015 № 72/02-р/к за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, не є грошовими зобов'язаннями, а пеня, нарахована відповідно до статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», не є фінансовою санкцією, нарахованою внаслідок невиконання зобов'язання, а тому дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на такі правовідносини не поширюється.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовної заяви.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Адміністративна колегія Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, розглянувши справу № 100-02/08.14 про визнання вчиненим порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, 28.05.2015 прийняла рішення № 72/02-р/к, яким визнано дії Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", які полягають у поданні інформації у неповному обсязі на вимогу голови відділення у встановлений головою відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

У зв'язку із вказаним вище порушенням, рішенням адміністративної колегія Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.05.2015 № 72/02-р/к накладено штраф на Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" у розмірі 50 000,00 грн.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок: - відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); - відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Комітету було надіслано відповідачеві супровідним листом від 29.05.2015 № 26-02/1688 та отримано останнім 05.06.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, відповідачем штраф сплачений не був, у зв'язку із чим позивач звернувся до господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" суми штрафу.

Крім суми штрафу, позивач нарахував пеню за кожен день прострочення сплати штрафу у розмірі півтора відсотки від суми штрафу за періоди: з 06.08.2015 по 26.10.2015, що відповідно до розрахунку позивача складає 50 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 ГК України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 56 зазначеного Закону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу є саме 05.08.2015.

Згідно п. 8 ст. 56 цього ж Закону, протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Станом на день розгляду спору штраф відповідачем не сплачено, доказів зворотного суду не надано.

Таким чином відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ухилився від сплати, накладеного на нього позивачем штрафу у встановлений Законом термін.

Щодо заперечень на позовну заяву відповідача у справі, суд відзначає наступне.

Так, постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 було віднесено Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 ст. Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно п.п. 16, 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом; ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно.

Зокрема, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 № 147 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" по 02.10.2015 включно.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

У відповідності до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Як вбачається з ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "Дельта Банк".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатору банку» вирішено розпочати ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

Призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені законом, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Разом з тим, Закон України "Про захист економічної конкуренції", на підставі приписів якого нараховано штраф та пеню, визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Цей закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовуються за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності.

Названий закон не регулює ані цивільно-правових відносин, ані відносин у сфері оподаткування.

Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України 24.12.2013 у справі № 3-36гс13.

Отже, штрафи, накладені рішенням Комітету від 28.05.2015 № 72/02-р/к за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, не є грошовими зобов'язаннями, а пеня нарахована відповідно до статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», не є фінансовою санкцією, нарахованою внаслідок невиконання зобов'язання, а тому дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на такі правовідносини не поширюється.

Враховуюче викладене вище, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 50 000, 00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 50 000,00 грн. за періоди з 06.08.2015 по 26.10.2015.

Так, господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання у ГК України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Частиною 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Так, у п. 20.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» роз'яснено, що абзацами третім - п'ятим частини п'ятої ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Суд перевірив розрахунок суми пені, наданий позивачем, та встановив, що останній відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені у сумі 50 000,00 грн. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреного судом.

Відповідно до частини 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Згідно ч. 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код - 34047020) до загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації 21081100 (символ звітності 106), на р/р 0007, МФО 820019, код ЄДПРОУ 38004897, отримувач: УДК у Печерському районі міста Києва, штраф у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та пеню у сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 19.11.2015.

Суддя Бондарчук В.В.