ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" листопада 2015 р. Справа №04/417

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

за участю представника скаржника Грищенко О.М. - за довіреністю,

представники боржника, відділу ДВС - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області

скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції при виконанні рішення суду у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Агросинтез" до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення 39803 грн. 63 коп.,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2015 товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" (далі - стягувач) звернулось до Господарського суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шполянського РУЮ Черкаської області (далі - орган ДВС) у виконавчому провадженні № 44150198 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 23.03.2009 у справі № 04/417, в якій стягувач просив суд визнати незаконною та протиправною бездіяльність органу ДВС, що виразилось у невчиненні державним виконавцем дій в кількості 24 найменування за переліком скаржника, які останній визначив обов'язковими, та зобов'язати орган ДВС негайно приступити до виконання наказу суду і примусово виконати його.

Скарга мотивована наступним. 23.07.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Шполянського РУЮ Черкаської області відкрито виконавче провадження № 44150198 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 23.03.2009 року у справі № 04/417 про стягнення з СПД ОСОБА_2 на користь ТОВ "Компанія "Нотапс" 38 623,74 грн. 20.10.2014 року скаржник направив до ВДВС Шполянського РУЮ клопотання про вжиття виконавчих дій (повідомлення про вручення від 29.10.2014), перелік яких, і не обмежуючись ними, в кількості 24 найменування наведений у прохальній частині клопотання. Про вжиті виконавчі дії та їх результати скаржник просив повідомити його до 20.11.2014 та попередив, що у разі невжиття належних дій він вважатиме, що його права порушені, під час виконання наказу суду матиме місце бездіяльність органу ДВС, а тому він змушений буде звернутись до уповноважених органів з метою захисту своїх прав та інтересів. Однак згідно з роздруківкою із офіційного сайту Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за період з липня 2014 року по березень 2015 року, тобто у час, визначений ч. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" для вчинення виконавцем дій по виконанню рішення суду, наказ Господарського суду Черкаської області від 23.03.2009 у справі № 04/417 не виконаний, що є порушенням названого Закону, прав і законних інтересів стягувача.

Представник органу ДВС у Відзиві на скаргу (а.с. 200-202) повністю заперечив проти задоволення скарги з мотивів її безпідставності та необґрунтованості і вказав, що при примусовому виконанні наказу суду державним виконавцем виконані всі необхідні виконавчі дії, внаслідок яких стало можливим лише часткове стягнення коштів на користь стягувача, у зв'язку з чим постановою в.о. начальника ВДВС Шполянського РУЮ від 15.05.2015 за наслідками перевірки матеріалів виконавчого провадження № ЄДРВП 44150198 змінено суму заборгованості в постанові про відкриття виконавчого провадження від 23.07.2014 з 38623,74 на 36371,58 грн та зобов'язано державного виконавця привести виконавче провадження у відповідність до вимог чинного законодавства. Представник ДВС навів також перелік вчинених державним виконавцем дій та отриманих відповідей від різних установ та організацій на його запити, які свідчать про відсутність у боржника ОСОБА_2 будь-якого майна, на яке можливо було б звернути стягнення для виконання рішення суду, тому повне виконання наказу суду за викладених обставин неможливе. В Поясненні представника відділу ДВС (а.с. 221-223) також вказано, що бездіяльності ДВС не вбачається, оскільки державним виконавцем здійснені дії по виконавчому провадженню, до складу якого входив оскаржуваний виконавчий документ, та перевірка показала, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем. Вимога зобов'язального характеру у скарзі не може бути задоволена, оскільки вона суперечить законодавству та носить характер втручання у дії та діяльність державного органу, що суперечить ст. 5 ЗУ "Про державну виконавчу службу".

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.05.2015, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015, у задоволенні вимог скарги ТОВ "Компанія "Нотапс" на бездіяльність ВДВС Шполянського РУЮ Черкаської області відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.10.2015 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 та ухвалу господарського суду Черкаської області від 25.05.2015, скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" у справі № 04/417 на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області у виконавчому провадженні № 44150198 щодо примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області від 23.03.2009 у справі № 04/417 направлено на новий розгляд до господарського суду Черкаської області (а.с. 150-154).

Відповідно до ст. 2-1 ГПК України автоматизованою системою документообігу суду вказану скаргу розподілено судді Пащенко А.Д.

При новому розгляд скарги.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06.11.2015 задоволено клопотання ТОВ "Компанія "НОТАПС" про участь представника товариства у судовому засіданні 20.11.2015 в режимі відеоконференції в господарському суді Київської області.

Шполянський відділ ДВС отримав ухвали суду від 29.10.2015 та від 06.11.2015, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення, отже відділ ДВС належним чином повідомлений про час і місце розгляду скарги. Шполянський відділ ДВС та боржник не направили своїх представників у судове засідання 20.11.2015, що відповідно до частини 2 статті 121-2 ГПК України не перешкоджає розгляду скарги по суті.

У постанові Вищого господарського суду України від 06.10.2015 у даній справі вказано, що відмова в задоволенні скарги вмотивована посиланням на дотримання органом ДВС вимог закону та недоведеність стягувачем доводів скарги, проте будь-яким чином не обґрунтована інакше, ніж посиланням на погодження із запереченнями на скаргу органу ДВС. При цьому, в порушення ст.43 ГПК України, суди не оцінили наданих стягувачем на час звернення із скаргою доказів невиконання судового рішення, які можуть підтверджувати факт бездіяльності, за умови непідтвердження органом ДВС вчинення усіх необхідних виконавчих дій, внаслідок яких стало можливе лише часткове стягнення коштів на користь стягувача; не встановлено які докази надані виконавчою службою на підтвердження тієї обставини, що повне виконання наказу суду на виконання рішення неможливе внаслідок відсутності у боржника коштів і майна, на яке можливо звернути стягнення.

Згідно статті 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

В ухвалах від 29.10.2015 та від 06.11.2015 суд зобов'язав відділ ДВС надіслати суду письмові пояснення з питань, поставлених до з'ясування в постанові ВГСУ від 06.10.2015; надіслати до суду завірені копії документів, якими відділ ДВС підтверджує виконання всіх можливих дій для виконання наказу суду та доказів на підтвердження тієї обставини, що повне виконання наказу суду на виконання рішення неможливе; подати суду матеріали виконавчого провадження № 44150198 щодо примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області від 23.03.2009 у справі № 04/417 для огляду в судовому засіданні. Однак станом на час розгляду скарги жодних додаткових документів від Шполянського відділу ДВС до справи не надходило.

Згідно статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене скарга розглядається за наявними у справі матеріалами.

Представник скаржника ТОВ "Компанія "НОТАПС" у судовому засіданні просив розглядати скаргу за відсутності представника відділу ДВС з огляду на те, що у скарзі оскаржується бездіяльність відділу ДВС протягом більше 6-ти місяців після відкриття виконавчого провадження № 44150198 і ДВС не подано жодних додаткових доказів на спростування своєї бездіяльності в цей період, неявка представника ДВС не є перешкодою для розгляду скарги, а відкладення розгляду скарги сприятиме тривалому невиконанню рішення суду та порушенню законних прав стягувача, представник стягувача підтримав скаргу та пояснив, що із 24-х пунктів дій, які державний виконавець відповідно до закону повинен вчинити для виконання рішення суду, фактично було виконано лише 4, і представник ДВС не пояснив, чому такі дії не вчинені, адже скаржник звертався з таким клопотанням до відділу ДВС, а рішення не виконується уже більше п'яти років.

Розглянувши скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" та наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення і доводи представника скаржника, суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.03.2009 у справі № 04/417 було частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Агросинтез" та стягнуто з відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 25943,83 грн основного боргу, 10853,83 грн штрафу, 1146,25 грн втрат від інфляції, 185,54 грн річних, 381,29 грн витрат по держмиту та 113,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набрало законної сили та на його виконання 23.03.2009 було видано наказ і надіслано стягувачу - товариству з обмеженою відповідальністю "Корпорація Агросинтез".

14.04.2009 було відкрите виконавче провадження ВП № 12343354 з виконання вказаного наказу суду та 10.12.2009 це виконавче провадження було закінчене у зв'язку з відсутністю у боржника майна для опису й арешту.

22.12.2009 було відкрите виконавче провадження ВП № 16711079, яке 22.07.2010 було закінчене у зв'язку з тим, що боржник ОСОБА_2 проживає в м. Шпола і ця територія підпорядкована ВДВС Шполянського РУЮ.

04.08.2010 було відкрите виконавче провадження № ВП 20644959, в межах виконання якого було частково стягнуто суму заборгованості і перераховано на користь стягувача в розмірі 2252,16 грн. Постановою від 16.04.2013 ВП № 20644959 з примусового виконання наказу від 23.09.2009 було закінчене у зв'язку з тим, що виконавчі дії повинні вчинятись на території, підпорядкованій ВДВС Ватутінського РУЮ.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.03.2014 видано стягувачу - товариству з обмеженою відповідальністю "Корпорація Агросинтез" дублікат наказу від 23.03.2009 у справі № 04/417.

25.03.2014 державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві за заявою стягувача було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 42655974 з виконання наказу № 04/417 від 23.03.2009 (а.с. 132).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.05.2014 задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" та замінено стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація Агросинтез" у справі № 04/417 з виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2009 та наказу суду від 23.03.2009 на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС".

04.06.2014 старшим державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції повернуто наказ суду стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження" у зв'язку з тим, що розшукати боржника та належне йому майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявилось можливим.

23.07.2014 старшим державним виконавцем відділу ДВС Шполянського районного управління юстиції за заявою стягувача - ТОВ "Компанія "НОТАПС" було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44150198 з виконання наказу № 04/417 виданого 23.03.2009 (а.с. 159).

У зв'язку з тим, що станом на березень 2015 року рішення суду у даній справі не виконане, стягувач - ТОВ "Компанія "НОТАПС" звернувся до Господарського суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність ВДВС Шполянського РУЮ Черкаської області у виконавчому провадженні № 44150198 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 23.03.2009 у справі № 04/417 (а.с.150-154) та просить визнати незаконною та протиправною бездіяльність ВДВС Шполянського районного управління юстиції, оскільки державний виконавець не виконав всі передбачені законодавством заходи для примусового виконання рішення суду, зокрема, не виконав дії в кількості 24 найменування за наведеним у скарзі переліком, а також просить зобов'язати орган ДВС негайно приступити до виконання наказу суду і примусово виконати його.

Натомість орган ДВС повністю заперечує доводи скаржника та стверджує, що державним виконавцем виконані всі можливі дії для виявлення коштів чи майна боржника, а рішення суду не виконане лише у зв'язку з відсутністю в боржника майн та коштів, на які можливо звернути стягнення для примусового виконання наказу господарського суду в даній справі.

Суд приходить до висновку, що скарга стягувача є частково обґрунтованою, а доводи органу ДВС скаргу стягувача не спростовують, з огляду на таке.

Згідно статті 124 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Закон України "Про виконавче провадження", далі - Закон, визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) являє собою сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Законом зокрема передбачено таке:

заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням (стаття 32);

рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом (частини 1, 3 статті 6);

державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 11);

державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина 2 статті 30).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) вказано, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Стягувач у клопотанні від 20 жовтня 2014 року № 20-1/10 (а.с. 160-162) звернувся до відділу ДВС із проханням вжити, проте не обмежуючись ними, виконавчі дії, котрі наведені у прохальній частині цього клопотання, в кількості 24 найменування та вчинити інші дій, що направлені на виконання наказу суду, і про результати розгляду цього клопотання просив повідомити його до 20.11.2014.

Однак, органом Державної виконавчої служби передбачених законом заходів, про вжиття яких вказав стягувач у клопотанні від 20.10.2014, не вжито, жодних пояснень по суті клопотання стягувачу не надано.

У відзиві на скаргу стягувача представник відділу ДВС навела перелік дій, які були виконані державним виконавцем для примусового виконання рішення суду у даній справі з моменту відкриття виконавчого провадження № 44150198. Із цього відзиву вбачається, що фактично державним виконавцем щодо боржника - підприємця ОСОБА_2 вживалися заходи для виявлення належного боржнику майна і коштів, зокрема, здійснено виклик боржника, який останнім проігноровано; надіслані запити через державні реєстри до ПФУ та ДПС щодо ведення боржником підприємницької діяльності, щодо обліку боржника в органах ПФУ, його місця роботи, та на ці запити отримані негативні відповіді; надіслані запити щодо наявності у боржника автотранспорту, сільськогосподарської техніки, отримані також негативні відповіді. На запит щодо наявності у боржника земельної ділянки відповідь не отримана. Інформація щодо знаходження належної боржнику квартири в іпотеці банку отримана після подання скаржником даної скарги.

Порівнявши вказаний перелік дій із тим переліком, що наведений у скарзі скаржника, суд погоджується з доводами останнього про те, що відділом ДВС не вчинено значну кількість можливих дій для виявлення належних боржнику коштів та майна для примусового виконання рішення суду, зокрема, таких, що належать боржнику, але знаходяться у інших осіб, та всіх інших дій, що названі у клопотанні скаржника від 23.10.2014 на адресу відділу ДВС та у даній скарзі, не виявлено місцезнаходження боржника, не вжито заходів до тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та/чи притягнення його до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду тощо. В пункті 7.14. Інструкції з організації примусового виконання рішень вказано, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, а також його місце роботи державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Однак державною виконавчою службою не вказано, чи звертався державний виконавець до суду з таким поданням та який результат такого звернення.

Таким чином, державний виконавець не реалізував повністю надані йому права, не застосував усі можливі, передбачені законом, заходи для досягнення необхідного позитивного результату - виконання наказу господарського суду у справі № 04/417, виданого 23.03.2009, тому висновок відділу ДВС про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, суд вважає передчасним. Висновок щодо безрезультатності заходів щодо розшуку такого майна та/або неможливості встановити місцезнаходження боржника, буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі, передбачені законом заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Вищого господарського суду України від 21.10.2014 у справі № 9/38-10.

До відзиву на скаргу та до письмового пояснення відділом ДВС додані не всі названі документи щодо вчинення виконавчих дій, представник скаржника їх наявність сумніву не піддає, однак у судовому засіданні пояснив, що вчинені дії - це лише 4 пункти із наведеного скаржником переліку дій, які можливо і необхідно вчинити для примусового виконання рішення суду. Решта названих представником відділу ДВС дій вчинялися у інших виконавчих провадженнях, їх дані застарілі, вони не перевірені, не обновлені. Рішення суду до цього часу не виконане і державною виконавчою службою не повідомлено про вчинення інших виконавчих дій для забезпечення реального виконання судового рішення.

Таким чином, доводи скаржника у скарзі від 25.03.2015 є обґрунтованими, а заперечення органу ДВС та подані ним документи цих доводів скаржника не спростовують.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 9.13 постанови від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснив, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Суд приходить до висновку, що скарга ТОВ "Компанія "НОТАПС" підлягає до часткового задоволення. Оскільки після відкриття виконавчого провадження 23.07.2014 державний виконавець Шполянського відділу ДВС приступив до виконання наказу господарського суду та протягом липня 2014 року вчиняв виконавчі дії, тому вимога у скарзі про зобов'язання відділу ДВС негайно приступити до примусового виконання наказу задоволенню не підлягає. Бездіяльність органу державної виконавчої служби визнається незаконною. Вимога скаржника про зобов'язання відділу ДВС примусово виконати наказ суду від 23.03.2009 у даній справі є обгрунтованою та підлягаючою задоволенню з огляду на те, що скаржником направлялося відділу ДВС клопотання від 23.10.2014, в якому він просив відділ ДВС вжити конкретні виконавчі дії, названі у переліку з 24-х пунктів, які можливо та необхідно вчинити для примусового виконання рішення суду, однак відділом ДВС це клопотання не взяте до уваги, виконавчі дії не вчинені і обґрунтована відповідь скаржнику не надіслана, тому суд погоджується з доводами скаржника про безпідставне ухилення державного виконавця здійснити передбачені законом дії, направлені на забезпечення примусового виконання рішення суду. Вказаний висновок узгоджується із рекомендацією Вищого господарського суду України у Постанові Пленуму № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", в якій вказано, що господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

З огляду на викладене, скарга ТОВ "Компанія "НОТАПС" від 25.03.2015 підлягає до часткового задоволення.

Також суд вважає за необхідне вказати, що після виходу суду із нарадчої кімнати було отримано лист відділу ДВС Шполянського РУЮ про відкладення розгляду скарги, надісланий електронною поштою. Він не врахований судом у зв'язку з тим, що отриманий після виходу суду із нарадчої кімнати та оголошення вступної і резолютивної частини ухвали, а також у зв'язку з його неналежним оформленням, оскільки цей лист не підписаний електронним цифровим підписом.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" від 25.03.2015 на бездіяльність відділу ДВС Шполянського районного управління юстиції у виконавчому провадженні № 44150198 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 23 березня 2009 року у справі № 04/417 задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції виконавчому провадженні № 44150198 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 23 березня 2009 року у справі № 04/417.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області примусово виконати наказ Господарського суду Черкаської області від 23 березня 2009 року у справі № 04/417.

У задоволенні решти вимог у скарзі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом п'яти днів.

Повний текст ухвали складено 23.11.2015 (понеділок).

Суддя А.Д.Пащенко