ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015р. Справа№ 914/3260/15

За позовом: ОСОБА_1 рибальського господарства Майдан Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України, с. Верещиця Яворівського району Львівської області,

до відповідача: Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області, с. Старичі Яворівського району Львівської області,

за участю третьої особи 1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Громадської спілки Товариство військових мисливців та рибалок Старичі, м.Львів,

за участю третьої особи 2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Підприємства обєднання громадян ОСОБА_1 рибальського господарства Старичі, с. Старичі Яворівського району Львівської області,

про скасування рішення.

Суддя Яворський Б.І. при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача: ОСОБА_3,

від третіх осіб: ОСОБА_4

За клопотанням представника позивача здійснювалося фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

На розгляд господарського суду ОСОБА_5 господарством Майдан Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України (далі МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ) подано позов до Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1 Громадської спілки Товариство військових мисливців та рибалок Старичі та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 Підприємства обєднання громадян ОСОБА_5 господарства Старичі (ПОГ МРГ «Старичі») про скасування рішення.

Ухвалою суду від 10.09.2015р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.10.2015р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах. У судовому засіданні 20.10.2015р. оголошувалася перерва. Ухвалою суду від 29.10.2015р. строк розгляду справи продовжувався на 15 днів.

У судове засідання 24.11.2015р. представник позивача зявився, заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просив скасувати рішення Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 21.04.2015р. №37-22/VI «Про погодження користування мисливськими угіддями», яким скасовано рішення Старичівської сільської ради №163 від 30.06.2011р. щодо надання згоди позивачу на користування мисливськими угіддями та погоджено надання в користування ОСОБА_5 господарству «Старичі» Товариства військових мисливців та рибалок «Старичі» (далі МРГ «Старичі» ТВМР «Старичі») мисливських угідь на території земель Старичівської сільської ради загальною площею 394,9 га. Зазначив, зокрема, наступне: даний спір підвідомчий господарському суду, оскільки існує спір про право цивільне; рішення відповідача №163 від 30.06.2011р. було виконано прийняттям Львівською обласною радою рішення №601 від 09.10.2012р. «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ», а згідно рішення Конституційного Суду України (далі КСУ) №7-рп/2009 від 16.04.2009р. органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, до того ж, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання; в частині, що стосується погодження мисливських угідь МРГ «Старичі» ТВМР «Старичі», оскаржуване рішення відповідача прийняте в порушення положень ст.22 ЗУ «Про мисливське господарство та полювання», згідно якої переважне право на користування мисливськими угіддями мають користувачі мисливських угідь, які продовжують строк користування цими угіддями; відповідно до пп.3,5 п.2.1 договору про співробітництво в галузі організації та розвитку мисливського та стрілецько-стендового спорту, спортивного рибальства, туризму, ведення мисливського та рибальського господарства, соціального захисту населення, укладеного 01.02.2010р. між Старичівською сільською радою та МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ, відповідач зобовязаний погоджувати виділення для потреб мисливського господарства сінокоси, орні землі, ділянки під існуючими спорудами та біотехнічними спорудами, а також сприяти та всебічно підтримувати закріплення земель сільської ради в існуючих межах для закріплення їх для ведення мисливського господарства за МРГ «Майдан» за умови дотримання останнім позитивних умов ведення мисливського господарства; договір №43 про умови ведення мисливського господарства, який був укладений 19.10.2012р. між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства і МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ на виконання рішення ЛОР від 09.10.2012р. №601 діє і не визнаний недійсним, а тому позивач правомірно користується мисливськими угіддями; погоджені ліміти використання мисливських тварин державного мисливського фонду на 2014-2015 роки чинні та не скасовані.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.11.2015р. проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов, зазначивши наступне: договір про співробітництво сільською радою не укладався, на ньому відсутній підпис сільського голови, сільська рада не розглядала питання про затвердження договору; п.п. 3,5 п.2.1 договору не передбачається, що сільська рада зобовязана погоджувати виділення для потреб мисливського господарства сінокоси, орні землі, ділянки під існуючими спорудами та біотехнічними спорудами саме позивачу, слова «сприяти та всебічно підтримувати» не означає закріпити землі сільської ради, до того ж, на території Старичівської сільської ради існує ряд земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні інших осіб, які відповідно до закону самостійно приймають рішення про надання згоди на користування мисливськими угіддями; помилковим є висновок позивача, що рішення сільської ради від 30.06.2011р. №163 вичерпало свою дію фактом прийняття рішення ЛОР від 09.10.2012р. №601 і воно не може бути скасовано, адже постановою Львівського окружного адміністративного суду (далі ЛОАС) від 26.12.2014р. у справі №813/7500/14 рішення ЛОР від 09.10.2012р. №601 скасовано, тому дія рішення сільської ради від 30.06.2011р. №163 відновлена; договір №43 про умови ведення мисливського господарства, який був укладений 19.10.2012р. між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства і МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ на виконання рішення ЛОР від 09.10.2012р. №601 припинив свою дію у звязку із скасуванням такого рішення, крім того, даний договір лише визначає порядок ведення мисливського господарства і не надає право на користування угіддями.

Представник третіх осіб у судовому засіданні 24.11.2015р. підтримав позицію, викладену у письмових поясненнях, повідомивши таке: згідно рішення КСУ №10-рп/2010 від 01.04.2010р. даний спір є публічно-правовим, адже, приймаючи оспорюване рішення, сільська рада діяла як субєкт владних повноважень, тому провадження у справі слід припинити; судовими рішеннями у справі №813/7500/14 право користування позивача мисливськими угіддями припинено через порушення процедури їх отримання, рішення ЛОР від 09.10.2012р. №601 скасовано і позивач на момент прийняття оскаржуваного рішення не знаходився в стані такого, що «продовжує строк користування цими угіддями», тому «переважне право», на яке він посилається, у нього відсутнє; договір про співробітництво від 01.02.2010р. не надає позивачу права користування мисливськими угіддями і не може надавати таке право, оскільки для вирішення таких питань законом встановлений інший порядок, та й зі змісту договору такого права не випливає; приймаючи рішення №163 від 30.06.2011р. Старичівська сільська рада перевищила свою компетенцію, оскільки фактично розпорядилася угіддями, що знаходяться на земельній ділянці, користувачем якої є не Старичівська сільська рада, а КЕЧ Яворівського району; договір №43 про умови ведення мисливського господарства, який був укладений 19.10.2012р. між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства і МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ на виконання рішення ЛОР від 09.10.2012р. №601, припинив свою дію у звязку із скасуванням такого рішення, крім того, даний договір лише визначає порядок ведення мисливського господарства і не надає право на користування угіддями.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

Рішенням ЛОР №127 від 11.02.1997р. надано ВМТ ЗРУ господарство «Майдан» у користування мисливські угіддя загальною площею 37000 га терміном на 15 років.

Рішенням ЛОР №278 від 27.01.1998р. внесено зміни до рішення ЛОР №127 від 11.02.1997р. щодо площі мисливських угідь, наданих ВМТ ЗРУ господарству«Майдан» у користування визначено, що загальна площа угідь становить 41025 га.

Рішенням ЛОР №380 від 23.06.2005р. у звязку із зміною юридичної назви користувачів мисливськими угіддями внесено зміни до рішення ЛОР №127 від 11.02.1997р. У додатку №5 до рішення зазначається, що ТВМР ЗРУ «Майдан» надається у користування 41025 га угідь.

01.02.2010р. між Старичівською сільською радою та МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ укладено договір №012010 про співробітництво в галузі організації та розвитку мисливського та стрілецько-стендового спорту, спортивного рибальства, туризму, ведення мисливського та рибальського господарства, соціального захисту населення, згідно п.2.1 якого сільська рада зобовязується: надавати господарству допомогу у проведенні ним заходів щодо розвитку мисливського та стрілецько-стендового спорту, спортивного рибальства, туризму, ведення мисливського та рибальського господарства; забезпечувати безперешкодний доступ і виготовлення спеціальних перепусток працівникам МРГ «Майдан» на територію мисливських угідь та водоймищ для здійснення біотехнічних та рибоводо-міліоративних робіт, охорони угідь та їх раціонального використання; погоджувати виділення для потреб мисливського господарства сінокоси, орні землі, ділянки під існуючими спорудами та біотехнічними спорудами; представляти своїх представників для здійснення контролю за зарибленням природних водоймищ, та водоймищ культурного рибного господарства; сприяти та всебічно підтримувати закріплення земель сільської ради в існуючих межах для закріплення їх для ведення мисливського господарства за МРГ «Майдан» за умови дотримання останнім позитивних умов ведення мисливського господарства. Договір укладено на 10 років (п.4.5 договору).

Рішенням Старичівської сільської ради №163 від 30.06.2011р. надано згоду МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ на продовження терміну користування мисливськими угіддями на території земель Старичівської сільської ради в межах рішення ЛОР від 11.02.1997р. №127 «Про надання мисливських угідь користувачам у Львівській області» зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням ЛОР від 23.06.2005р. №308; зобовязано МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ неухильно дотримуватися природоохоронного законодавства і принципів раціонального природного користування.

Рішенням ЛОР №601 від 09.10.2012р. надано МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ в користування мисливські угіддя терміном на 15 років у визначених межах згідно з додатком (п.1 рішення); визнано таким, що втратив чинність п.4 у ч.1 рішення обласної ради №568 від 02.08.2012р. «Про користування мисливськими угіддями у Львівській області» (п.2 рішення); доручено Львівському обласному управлінню лісового та мисливського господарства в місячний строк укласти договір про умови ведення мисливського господарства з користувачем мисливських угідь відповідно до п.1 рішення (п.3 рішення). У додатку визначено межі мисливських угідь та площу 37828 га.

На підставі рішення ЛОР №601 від 09.10.2012р. між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТВМР ЗРУ «Майдан» 19.10.2012р. укладено договір №43 про умови ведення мисливського господарства.

Постановою ЛОАС від 26.12.2014р. у справі №813/7500/14 визнано протиправним п.1 рішення ЛОР №601 від 09.10.2012р. щодо надання МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ в користування мисливських угідь терміном на 15 років у визначених межах згідно з додатком до цього рішення; визнано протиправним та скасовано п.3 рішення ЛОР №601 від 09.10.2012р. щодо доручення Львівському обласному управлінню лісового та мисливського господарства в місячний строк укласти договір про умови ведення мисливського господарства з користувачем мисливських угідь відповідно до п.1 цього рішення. У постанові зазначається, що ЛОР прийняла рішення про надання мисливських угідь у користування МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ без згоди Яворівської КЕЧ, яка є користувачем відповідної земельної ділянки, чим порушила ст.22 ЗУ «Про мисливське господарство та полювання». Ухвалою ЛААС від 02.03.2015р. та ухвалою ВАСУ від 25.06.2015р. постанову ЛОАС від 26.12.2014р. залишено без змін.

Рішенням Старичівської сільської ради №37-22/VI від 21.04.2015р. скасовано рішення Старичівської сільської ради №163 від 30.06.2011р. щодо погодження МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ на користування мисливськими угіддями; погоджено надання в користування МРГ «Старичі» ТВМР «Старичі» мисливських угідь на території земель Старичівської сільської ради загальною площею 394,9 га, в межах, визначених відповідно до додатку №1 до цього рішення; зобовязано МРГ «Старичі» ТВМР «Старичі» неухильно дотримуватися природоохоронного законодавства і принципів раціонального природного користування. У рішенні зазначено, що приймаючи його сільська рада враховує постанову ЛОАС у справі №813/7500/14 від 26.12.2014р., залишену в силі ухвалою ЛААС від 09.10.2012р., про скасування рішення ЛОР №601 від 09.10.2012р. щодо надання МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ в користування мисливських угідь.

Рішенням Львівської обласної ради №1439 від 15.09.2015 р. МРГ «Старичі» надано в користування мисливські угіддя загальною площею 36 520,2га, доручено Львівському обласному управлінню лісового та мисливського господарства укласти договір про умови ведення мисливського господарства з користувачем мисливських угідь.

29.09.2015р. між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та МРГ «Старичі» укладено договір №78 про умови ведення мисливського господарства.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно положень ст.ст.13, 14 Конституції України, ст.ст.177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.148 Господарського кодексу України (далі - ГК України), земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. З положень ст.ст.13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, ст.ст.11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, ст.ст. 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, ст.ст.80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності. Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок грунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими. Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам. До спорів про право цивільне належать також спори, пов'язані з правом на використання природних ресурсів у господарській діяльності, гарантованим статтею 14 Конституції, главою 15 ГК України. На таке звертає увагу Пленум ВГСУ у постанові №6 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин».

Розглядаючи спір про визнання протиправним та скасування наказів Держземагенства про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та наказів про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, Верховний Суд України (далі ВСУ) у постанові від 24.02.2015р. (справа №21-34а15) відзначив помилковість висновку судів нижчих інстанцій, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС України. «Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.»

У постанові від 16.06.2015р. (справа №21-222а15) Верховний Суд України зазначив, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу в оренду нежитлового приміщення (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності користування фізичною чи юридичною особою спірним нежитловим приміщенням має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Предметом даного спору є рішення органу місцевого самоврядування про скасування попереднього погодження користування мисливськими угіддями одній особі та погодження користування мисливськими угіддями іншій особі. Таке рішення є ненормативним актом одноразового застосування і стосується цивільного права на користування мисливськими угіддями, а тому такий спір повинен вирішуватися за правилами господарського судочинства і у клопотанні про припинення провадження у справі через непідвідомчість суд відмовляє.

Згідно частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї) (ст.2 ЗК України).

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю (ч. 1 ст. 83 ЗК України).

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ст.22 ЗУ «Про мисливське господарство та полювання» мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок. ОСОБА_1 угіддя надаються у користування на строк не менш як на 15 років.

У постанові від 11.11.2014р. по справі №21-405а-14 ВСУ відзначив наступне: «Прийняте Київрадою (як субєктом владних повноважень) рішення про передачу кооперативу у власність та оренду земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах, Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як субєктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.»

У постанові від 30.09.2015р. по справі №3-553гс15 ВСУ зробив аналогічний висновок, додавши: «Тобто самостійний позов про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок дійсно не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обовязки сторін таких правовідносин (у звязку з тим, що дія цих ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання), що однак не виключає можливості оскарження зазначених актів у комплексному поєднанні із вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих на підставі цих оскаржуваних актів».

Згідно ст.111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У даному випадку предметом спору є скасування рішення Старичівської сільської ради «Про погодження користування мисливськими угіддями». Таке рішення є ненормативним актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання і самостійний позов про його скасування не виконує захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обовязки сторін таких правовідносин (у звязку з тим, що дія цих ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання), що однак не виключає можливості оскарження такого рішення у комплексному поєднанні із вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих/прийнятих на його підставі. Тому у задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

У пункті 2.3 постанови «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. Пленум Вищого господарського суду України звертає увагу, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 24.11.2015р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 27.11.2015 р.

Суддя Яворський Б.І.