ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.11.2015р. Справа №905/2396/15

за позовом: Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м.Дніпропетровськ, в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень», м.Дніпропетровськ,

до відповідача: Приватного виробничого підприємства «Гірник-95», м.Макіївка,

про стягнення 8970 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Державне підприємство «Придніпровська залізниця», м.Дніпропетровськ в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень», м.Дніпропетровськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного виробничого підприємства «Гірник-95», м.Макіївка про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 8970 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагоні №60720935, визначена Приватним виробничим підприємством «Гірник-95» у накладній №48469761, не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Павлоград-1 Придніпровської залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 8970 грн.

Позивач надав клопотання без номеру та дати, яке надійшло на адресу господарського суду 17.11.2015р., про розгляд справи без участі власного представника.

Відповідач в судові засідання 05.11.2015р., 18.11.2015р. на виклик суду не зявився, будь-яких пояснень по суті спору не надав, витребуваних судом документів не представив. Одночасно, за висновками суду, Приватне виробниче підприємство «Гірник-95» було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи з урахуванням наступних обставин.

За приписами ст.64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

За змістом ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно із спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 30.09.2015р. місцезнаходженням відповідача є: 86104, Донецька обл., м.Макіївка, вул.Абакумова.

З огляду на те, що відповідач знаходиться на території, на яку не здійснюється пересилання поштової кореспонденції, 08.10.2015р., 20.10.2015р. на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду» були розміщені оголошення про дату та час судових засідань у справі №905/2396/15, призначених на 05.11.2015р., 18.11.2015р.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що сторони, зокрема, у судове засідання 18.11.2015р. на виклик суду не зявились, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як свідчать матеріали справи, 17.12.2014р. Приватним виробничим підприємством «Гірник-95» зі станції Макіївка Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці було направлено за залізничною накладною №48469761 у вагоні №60720935 вантаж вугілля камяне (вантажоодержувач Публічне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод»).

Крім того, вказана накладна містила наступні відомості:

- маса вантажу 68700 кг (п.24, відомість вагонів);

- спосіб визначення маси на вагонних вагах (150 т) (п.26);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

За таких обставин, з оформленням та підписанням накладної №48469761 Приватне виробниче підприємство «Гірник-95» засвідчило, що маса вантажу (нетто) у вагоні №60720935 становила 68700 кг.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, що визначена відповідачем у накладній №48469761 маса вантажу у вагоні №60720935 не відповідала дійсній масі вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом на підставі акту загальної форми №362 від 01.04.2015р. станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці, при проходженні вагону через вказану станцію залізницею було проведено контрольне переваження вагону №60720935, за результатами якого виявлено невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №48469761.

Одночасно, невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена у накладній, засвідчено комерційним актом РА №007132/27/12 від 01.04.2015р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування на 150-тонних тензометричних вагах станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці, виявилось, що вага брутто у вагоні №60720935 складає 97700 кг, тара з брусу 24300 кг, нетто 73400 кг, що більше ваги зазначеної в накладній на 4700 кг та вантажопідйомності вагону на 4400 кг. Переваження здійснювалось двічі, вага брутто не змінилась. Навантаження у вагоні над 2-6 люками нижче бортів 0,2-0,3 м, над 1, 7 люками зкоси 0,8-1,5 м. Вагон у технічному стані справний, бездверний, люки закриті. Течі або слідів течі вантажу немає.

Наразі, відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №7 станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці, державна повірка вказаних ваг здійснювалась 09.10.2014р., ваги визнані придатними для застосування.

За висновками суду, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Крім того, судом враховано, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладній саме відправником. При цьому, відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а судом не встановлено наявності обставин оскарження відправником відомостей, які відображені у комерційному акті.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.34 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №60720935 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №48469761.

Відповідно до п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

За поясненнями позивача, які відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростовані, провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №60720935 складала 1794 грн, внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 8790 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

З урахуванням того, що вантажопідйомність вагону №60720935 становить 69000 кг, максимально допустиме розходження маси визначення нетто дорівнює 138 кг.

При цьому, як встановлено судом вище, маса нетто вагону №60720935 на 4400 кг була більшою ніж вантажопідйомність вагону.

Тобто, вантажовідправником було навантажено вагон понад його вантажопідйомність, що в свою чергу загрожувало безпеці на залізничному транспорті.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позов Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень» до Приватного виробничого підприємства «Гірник-95» про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 8970 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1218 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м.Дніпропетровськ в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень», м.Дніпропетровськ до Приватного виробничого підприємства «Гірник-95», м.Макіївка про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 8970 грн, задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного виробничого підприємства «Гірник-95» (86104, Донецька обл., м.Макіївка, Гірницький район, вул.Абакумова, ) на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (49602, м.Дніпропетровськ, Кіровський район, ОСОБА_1, буд.108, ) в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень» (49602, м.Дніпропетровськ, Кіровський район, ОСОБА_1, буд.108, ) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 8970 грн, а також судовий збір в сумі 1218 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 18.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 23.11.2015р.

Суддя Ю.О.Паляниця