КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа№ 910/11387/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Баранця О.М.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Кравченко С.В.

від відповідача - Собецька А.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

про виконання обов'язку в натурі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 по справі №910/11387/15 в задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2015, у складі колегії суддів: головуючий суддя: Сітайло Л.Г., судді: Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф., прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду 17.11.2015.

12 листопада 2015 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015, в зв'язку з виходом судді Баранця О.М. з відпустки, а також формування постійного складу судової колегії Київського апеляційного господарського суду, керуючись ст.ст. 4-6, 69 Господарського процесуального кодексу України, п.2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015р. №25, п.п. 2.2 засад використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджених рішенням зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі №910/11387/15 колегію суддів у складі: колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г., судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 колегією суддів в зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до свого провадження.

В судове засідання 17.11.2015 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2015.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2015.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

15 липня 2011 року між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", правонаступником якого є позивач, (клієнт) та відповідачем (банк) укладено Договір про закупівлю послуг за державні кошти № 998/110701938 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору банк зобов'язався у 2011 - 2013 роках надати послуги, зазначені в п. 1.2. цього Договору, а клієнт - прийняти та оплатити такі послуги.

Пунктом 1.2. Договору визначено найменування послуги: послуги грошового посередництва та інші (послуги з розрахунково-касового обслуговування поточних рахунків у національній валюті ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" та її структурних підрозділів). Надання банком та/або його філіями/відділеннями послуг за цим Договором передбачає відкриття поточних рахунків, їх розрахунково-касове обслуговування, здійснення переказів і розрахунків за допомогою системи "Клієнт-банк" (або "Інтернет-Клієнт-Банк"), здійснення функції (надання послуги) "Корпоративний контроль" "Центр фінансового контролю"), надання повноцінної консолідованої виписки в електронному вигляді по усіх поточних рахунках структурних підрозділів Клієнта.

На виконання умов Договору, для структурного підрозділу позивача Філії "Агрогаз" відкрито поточний рахунок № 44000.

Місцевим господарським судом встановлено, що 02.02.2015 Філія "Агрогаз" створила платіжне доручення № 1 про перерахування грошових коштів в сумі 526296, 82 грн. на рахунок ПАТ "Укртрансгаз" № 4202 в ПАТ "Альфа-Банк". Відповідач свої зобов'язання за Договором належним чином не виконав, грошові кошти на рахунок ПАТ "Укртрансгаз" не перерахував.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що він не є кредитором або вкладником банку, в розумінні чинного законодавства України, в зв'язку з чим на нього не поширюються обмеження, встановлені ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 р. № 83 "Про віднесення ПАТ "Комерційний банк "Надра" до категорії неплатоспроможних", Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015 прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "Надра" строком на три місяці з 06.02.2015 по 05.05.2015.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 № 85 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "Надра" по 05.06.2015 (включно).

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків, обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках. встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму.

З приписів п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вбачається, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, в тому числі, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Обмеження, встановлене вказаною вище нормою, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. При цьому вкладником у розумінні названого закону є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; а зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України (п. 4 ч. 1 ст. 2, п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Поняття кредитор банку визначено у ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" як юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Виходячи з положень ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги положення статей 177,190,509 ЦК України, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритого у відповідача, на рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням, отже позивач виступає кредитором за майновою вимогою щодо переказу коштів.

Таким чином, на позивача, за загальним правилом, поширюються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 01.04.2015 у справі №510/5560/14 та від 10.06.2015 у справі №927/1379/14.

Твердження апелянта, що відповідач повинен виконати свої зобов'язання за Договором, оскільки не виконане платіжне доручення подано до запровадження в ПАТ КБ "Надра" тимчасової адміністрації, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження та положення щодо порядку задоволення вимог кредиторів банку при тимчасовій адміністрації є імперативними та застосовуються навіть за умови подання платіжного документа до введення тимчасової адміністрації.

Також, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 на підставі постанови Правління Нацбанку України від 04.06.2015 № 356 у ПАТ "Комерційний банк "Надра" розпочато процедуру ліквідації, призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку на період з 05.06.2015 до 04.06.2016 включно.

Порядок ліквідації банків врегульований розділом VIII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" так, згідно з ч. 4 ст. 45 останнього, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку: вимоги фізичних осіб-вкдадників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом на день прийняття постанови про ліквідацію банку) уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Уповноважена особа Фонду, з дня свого призначення, зокрема, складає не пізніше ніж через три дні з дня свою призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; здійснює відчуження активів і зобов'язань банку в разі, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду (ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонд) припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей, відповідно до частини другої статті 45 цього Закону.

Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників, у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей, відповідно до частини другої статті 45 цього Закону, уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Встановлений наведеними нормами спеціальний порядок здійснення ліквідації банку та проведення розрахунків з кредиторами унеможливлює задоволення вимог кредиторів такого банку поза межами ліквідаційної процедури та визначеної черговості.

Згідно зі ст.ст.47, 51 "Про банки і банківську діяльність" відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах та, відповідно, здійснення розрахункових банківських операцій є банківською послугою.

Відповідно до ч.2 ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг виключно на підставі банківської ліцензії.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги відкликання Національним банком України банківської ліцензії відповідача, останній, в будь-якому випадку, не має ані права, ані можливості виконувати розрахункові документи (перераховувати кошти), в тому числі по рахунках позивача.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що судом першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2015.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 по справі №910/11387/15 - без змін.

Матеріали справи №910/11387/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

О.М. Баранець