КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р. Справа№ 910/9558/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Бородулі В.В.

представників сторін:

від позивача - Грабчак В.М., дов. б/н від 23.08.15 р.;

від відповідача - Бойко М.О., дов. № 01/44-725Д від 25.12.14 р.;

Манзюк О.В., дов. № 01/44-736Д від 25.12.14 р.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Державного підприємства «Енергоринок»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 23.07.2015 року

у справі № 910/9558/15 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт»

до Державного підприємства «Енергоринок»

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.07.2015 року по справі № 910/9558/15 позов задоволено.

Зобов'язано укласти між Товариством з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» та Державним підприємством «Енергоринок» додаткову угоду до договору купівлі продажу електроенергії № 9385/02 від 29.01.2013 року, у наступній редакції:

«1. Додати до Договору додатки щодо геліоелектростанції (СЕС ГЛЕЩАВА-4) в редакції, що додається:

1.1. Додаток № 1 «Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку»;

1.2. Додаток № 2 «Однолінійні схеми розташування приладів розрахункового обліку»;

1.3. Додаток № 3 «Акти розмежування балансової належності електричних мереж»;

1.4. Додаток № 4 «Технічні характеристики комерційних вимірювальних комплексів електроенергії».

2. Додати до Договору додатки щодо геліоелектростанції (СЕС ГЛЕЩАВА-5) в редакції, що додається:

2.1. Додаток № 1 «Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку»;

2.2. Додаток № 2 «Однолінійні схеми розташування приладів розрахункового обліку»;

2.3. Додаток № 3 «Акти розмежування балансової належності електричних мереж»;

2.4. Додаток № 4 «Технічні характеристики комерційних вимірювальних комплексів електроенергії».

3. Всі інші умови Договору залишаються незмінними та Сторони підтверджують свої зобов'язання за ним.

4. Дана додаткова угода складена українською мовою при повному розумінні Сторонами її умов та термінології у двох ідентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін.

5. Дана додаткова угода є невід'ємною частиною Договору.

6. Дана додаткова угода набуває чинності з 01 квітня 2015 року.»

Стягнуто з Державного підприємства «Енергоринок» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство «Енергоринок» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2015 року по справі № 910/9558/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Шевченко Е.О. та призначено до розгляду на 30.09.2015 року.

14.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

14.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Енергоринок» надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких відповідач підтримав апеляційну скаргу.

30.09.2015 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

Після виходу головуючого судді з лікарняного, розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2015 року, у зв'язку з перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці, змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2015 року справу № 910/9558/15 прийнято до провадження у вищезазначеному складі суду та призначено до розгляду на 04.11.2015 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представники Державного підприємства «Енергоринок» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримали доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просили суд рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2015 року по справі № 910/9558/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

29.01.2013 року між Державним підприємством «Енергоринок» (далі - ДП «Енергоринок», ДПЕ, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» (далі - ТОВ «Біоенергопродукт», ВАД, позивач) укладено договір № 9385/02 (далі - Договір).

За умовами Договору ВАД зобов'язався продавати, а ДПЕ купувати електроенергію, вироблену ВАД, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Пунктом 2.2 Договору сторони передбачили, що ВАД зобов'язується продавати, а ДПЕ купувати вироблену електроенергію в точках поставки - на межі балансової належності електричних мереж. Точки обліку електричної енергії наведені в Додатку №1 «Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку». В разі змін в схемі обліку, Сторони вносять відповідні зміни до додатків № 1 та № 2 до договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору обсяг фактично проданої та купленої електроенергії визначається згідно з Інструкцією про порядок здійснення розрахунків на ОРЕ України з використанням погодинних даних, отриманих з автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (АСКОЕ), яка охоплює точки обліку згідно з Інструкцією про порядок комерційного обліку електричної енергії.

Згідно з п. 8.6 Договору, з урахуванням змін внесених додатковими угодами, він вступає в силу з 01.03.2013 року та діє до 31.12.2017 року.

27.02.2015 року Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 491 визначено, що розмір місцевої складової СЕС «Глещава-4» та СЕС «Глещава-5» ТОВ «Біоенергопродукт» відповідає встановленому Законом України «Про електроенергетику» розміру.

27.02.2015 року та 27.03.2015 року постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію» № 492 та № 959 відповідно, позивачу встановлено «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену, в тому числі на геліоелектростанціях СЕС «Глещава-4» та СЕС «Глещава-5».

У березні 2015 року, у зв'язку з введенням позивачем в промислову експлуатацію геліоелектростанцій СЕС «Глещава-4» та СЕС «Глещава-5», між позивачем та відповідачем проводилась переписка за допомогою електронної пошти з метою погодження додатків до договору щодо введених в експлуатацію геліоелектростанцій.

26.03.2015 року позивачем направлено на адресу відповідача додаткову угоду до Договору разом з додатками по геліоелектростанціям СЕС «Глещава-4» та СЕС «Глещава-5» із зазначенням дати набуття чинності даної угоди - з 01.04.2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією конверта кур'єрської служби № 692076.

Як зазначає позивач, що не заперечувалося відповідачем, останній ухилився від підписання вказаної додаткової угоди, повідомивши позивача про наявність у текстах додатків підчисток у прізвищі керівника та вказавши на необхідність надсилання додаткової угоди без зазначення дати набрання угодою чинності, у зв'язку з невизначеністю дати погодження вказаної угоди керівництвом відповідача.

Крім того, листом від 03.04.2015 позивачем було направлено додатки до додаткової угоди з урахуванням зауважень відповідача.

Відповідач листом № 01/46-4748 від 20.04.2015 року повернув позивачу додаткову угоду та додатки без підпису, зазначивши, що ДП «Енергоринок» буде мати можливість підписати додаткову угоду, після надання належним чином оформленого примірника угоди, зокрема без зазначення дати чинності, яку буде проставлено після підписання додаткової угоди сторонами та проведення реєстрації в ДП «Енергоринок».

На думку позивача, відповідачем безпідставно відмовлено в підписанні спірної додаткової угоди, у зв'язку з чим ТОВ «Біоенергопродукт» просить позовну заяву задовольнити та зобов'язати відповідача укласти додаткову угоду до Договору купівлі-продажу електроенергії № 9385/02 від 29.01.2013 року, зазначивши, що вказана додаткова угода набирає чинності з 01.04.2015 року.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про електроенергетику» купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється. Електрична енергія, вироблена на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), може бути реалізована на оптовому ринку електричної енергії України, за договорами зі споживачами або за договорами з енергопостачальниками. Оптовий ринок електричної енергії України зобов'язаний купувати у суб'єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, всю електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за «зеленим» тарифом незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів її відпуску. Енергопостачальники зобов'язані купувати електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії, у випадках, обсягах та за цінами, визначеними цією статтею.

Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору. Оптовий ринок електричної енергії України функціонує з додержанням певних вимог, зокрема всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб'єктом господарської діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії.

Відповідно до положень Договору між членами ринку електричної енергії (ДЧОРЕ) від 15.11.1996 року зі змінами і доповненнями, суб'єктом господарської діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії є ДП «Енергоринок».

Укладення договору на купівлю електричної енергії у виробника (позивача) є обов'язковим для сторін (в тому числі і відповідача), оскільки відповідач зобов'язаний купувати у суб'єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, всю електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії.

Пунктом 10.1 ДЧОРЕ передбачено, що порядок комерційного обліку електроенергії здійснюється відповідно з Інструкцією про порядок комерційного обліку (Додаток 10).

Інструкція про порядок комерційного обліку електричної енергії (далі - Інструкція) - це узгоджений документ, який визначає точки комерційного та технічного обліку електричної енергії, вимоги до засобів вимірювання електричної енергії та порядок їх експлуатації, процедури зняття показів лічильників і автоматизації комерційного обліку електричної енергії для забезпечення функціонування Оптового ринку електричної енергії України (ОРЕ). Інструкція є обов'язковою для виконання усіма Сторонами Договору та Операторами систем комерційного обліку. Інструкція розповсюджується на всі засоби обліку електроенергії та визначення потужності, які застосовуються сторонами Договору між членами ОРЕ, в електроустановках, що діють та споруджуються.

Пунктами 2.21-2.21.5 Інструкції встановлено, що при переході на нові розрахункові точки обліку електроенергії між сторонами Договору необхідно узгодити зміну точок обліку електроенергії з суміжними сторонами та Головним оператором; узгодити з Головним оператором типи лічильників, що мають бути встановлені в нових точках обліку, з урахуванням підключення їх в автоматизовану систему контролю та обліку електроенергії; провести аналіз стану вторинних ланцюгів обліку, розробити заходи та привести дані ланцюги у відповідність до вимог нормативно-технічної документації; на всі точки обліку електроенергії розробити паспорти-протоколи та надати їх копії Головному оператору та суміжним сторонам; внести відповідні зміни до Договору на купівлю-продаж електроенергії з ДП «Енергоринок».

Враховуючи обов'язок ДП «Енергоринок» укласти Договір та вносити до нього відповідні зміни, відмова від укладення додаткової угоди можлива лише з підстав відсутності погодження всіх істотних умов.

Позивач зазначає, що ним виконані всі необхідні вимоги діючого законодавства для укладення спірної додаткової угоди, зокрема узгоджено відповідні схеми і перелік точок комерційного обліку з суміжними членами ОРЕ, проте відповідач ухилився від підписання вказаної додаткової угоди. Внаслідок не підписання вказаної угоди позивач позбавлений можливості продавати електроенергію за встановленим «зеленим» тарифом, яка генерується електростанціями СЕС «Глещава-4» та СЕС «Глещава-5» та надходить в електромережу ВАТ «Тернопільобленерго».

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

З часу укладення між сторонами Договору, обставини, за яких він був укладений, істотно змінилися. Це було зумовлено введенням в експлуатацію нових геліоелектростанцій СЕС «Глещава-4» і СЕС «Глещава-5» та необхідністю обліку та продажу електроенергії, яка генерується вказаними станціями та надходить в електромережі.

Приписами ч.ч. 2, 4 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності визначених умов у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

При цьому, зміна можлива на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

З огляду на матеріали справи та пояснення сторін, колегія суддів зазначає, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що зміна обставин не настане. Проте вказана зміна зумовлена введенням в експлуатацію нових геліоелектростанцій, та необхідністю викупу електроенергії, яка на них генерується та вже надходить в електромережі, і вказані обставини позивач не міг усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися. Подальше виконання договору на попередніх умовах порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, а із суті договору не випливає, що ризик зміни обставин повинен нести позивач.

Умови запропонованої позивачем додаткової угоди відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема позивачем проведено всі, передбачені Законом України «Про електроенергетику» та Інструкцією дії та надано відповідачу необхідні документи. Позивачем надано в судове засідання паспорти-протоколи вимірювальних комплексів по вказаним геліоелектростанціям, а також акт приймання в промислову експлуатацію АСКОЕ локального рівня вказаних електростанцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо, зокрема, існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Доказів невідповідності спірної додаткової угоди вимогам законодавства відповідач не надав, натомість відмова від підписання додаткової угоди була мотивована лише не погодженою з відповідачем датою набрання чинності додатковою угодою. При цьому згідно наданих позивачем актів, електроенергія, яка генерується вказаними електростанціями надходила в мережі оптового ринку, обліковувалась засобами АСКОЕ, зареєстрованими у встановленому порядку, проте не оплачувалась, у зв'язку з не підписанням додаткової угоди.

Представники відповідача у суді апеляційної інстанції мотивували відмову у погодженні додаткової угоди, щодо набрання чинності з 01.04.2015 року, тим що ДП «Енергоринок» має власну тривалу внутрішню процедуру щодо погодження відповідних змін, яку не можливо було виконати в такі короткі строки.

При цьому, додаткова угода надсилалася 26.03.2015 року та 03.04.2015 року.

Слід звернути увагу, що внутрішній порядок погодження змін до правочину не може бути підставою для відмови в укладенні додаткової угоди з датою набрання її чинності з 01.04.2015 року, оскільки відповідачем отримано додаткову угоду до 01.04.2015 року, а при повторному її направленні 03.04.2015 року, змін до її тексту внесено не було.

З огляду на вказане, судова колегія приходить до висновку, що відмова носила суто формальний характер, а з істотними умовами, які були попередньо виконані позивачем, відповідач був обізнаний завчасно, про що свідчить, зокрема, переписка між позивачем та відповідачем. Більш того, як встановлено вище та не заперечувалося сторонами, електроенергія, яка генерується зазначеними вище геліоелектростанціями приймалася до об'єднаної електромережі станом на 01.04.2015 року.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Таким чином, вказівка в додатковій угоді про набуття нею чинності з 01.04.2015 року відповідає вимогам законодавства.

Отже, відповідач безпідставно ухилився від підписання додаткової угоди до договору, укладення якої є обов'язковим, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості продавати електроенергію, яка генерувалась електростанціями та надходила на оптовий ринок.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідача укласти додаткову угоду до договору від 29.01.2013 року № 9385/02 з зазначенням набрання вказаною угодою чинності з 01.04.2015 року.

Посилання відповідача на передчасність позову з огляду на ч. 3 ст. 188 ГК України колегією суддів не приймаються, оскільки відповідач відмовив позивачу у підписанні додаткової угоди до Договору, що стало підставою згідно ч. 4 ст. 188 ГК України для передачі спору до суду.

Крім того, судова колегія зазначає, що посилання відповідача на відсутність погодження системи комерційного обліку позивача, згідно Інструкції про порядок комерційного обліку електричної енергії, спростовуються поясненнями сторін та листом самого відповідача № 03/35-3982 від 03.04.2015 року на запит позивача № 22 від 24.03.2015 року про погодження системи комерційного обліку позивача.

Стосовно доводів відповідача про те, що ним не отримано від позивача додаткової угоди з додатками, надісланої листом від 26.03.2015 року, то вони спростовуються листом кур'єрської служби № 662 від 13.07.2015 року, яким підтверджується його доставка в поштову скриньку 27.03.2015 року, а також листом відповідача № 01/46-4748 від 20.04.2015 року про повернення вказаної додаткової угоди та додатків до неї.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Державним підприємством «Енергоринок» у апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2015 року по справі № 910/9558/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства «Енергоринок» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Державне підприємство «Енергоринок» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Енергоринок» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2015 року по справі № 910/9558/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/9558/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 09.11.2015 року.