ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення зустрічної позовної заяви

26.11.15р. Справа № 904/7252/15

Суддя Колісник І.І. , розглянувши матеріали

за позовом Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 179 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 179 000,00 грн., з яких: 89500,00 грн. - штраф за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, 89500,00 грн. - пеня.

Судовий збір просить покласти на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1.

Позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат та за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень.

З урахуванням заявлених позивачем позовних вимог майнового характеру у сумі 179000,00 грн. судовий збір має бути сплачений у сумі 2685,00грн. (179000,00 х 1,5% = 2685,00).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Доказів сплати судового збору позивач суду не надав. При цьому разом із зустрічною позовною заявою подав клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору у зв'язку з тим, що обсяг видатків на 2015 рік для сплати судового збору Антимонопольному комітету України та його територіальним відділенням не збільшено.

За змістом статті 5 Закону України "Про судовий збір" Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення не входять до переліку осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Частиною першою статті 8 цього Закону встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

На підтвердження неможливості сплати судового збору позивач додав до позову звіт про надходження та використання коштів загального фонду за ІІІ квартал 2015 року, тоді як звернувся до суду із зустрічною заявою у IV кварталі 2015 року.

Здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, передбачених статтею 129 Конституції України.

Враховуючи викладене, а також положення статті 5 Закону України "Про судовий збір" господарські суди позбавлені права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України.

Так, абзацом 2 пункту 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

За таких обставин клопотання позивача про звільнення або відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Позивач не позбавлений права звернутися до суду за захистом свого права у межах строку позовної давності після отримання з державного бюджету фінансування для сплати судового збору.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Разом з тим згідно з частиною першою статті 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, пунктом 61 "Правил надання послуг поштового зв'язку" передбачено, що належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, є примірник опису вкладення, із підписом працівника поштового зв'язку, що перевірив відповідність вкладення опису, та відбитком календарного штемпеля поштового відділення.

На підтвердження відправлення відповідачеві копії зустрічної позовної заяви і доданих до неї документів позивачем надано опис вкладення від 23.11.2015 року з якого вбачається, що позивач надіслав відповідачеві лише копію зустрічної позовної заяви № 3193/28/02-15 від 23.11.2015 року. При цьому в описі зазначена кількість предметів - 5 аркушів з оголошеною цінністю 1,00 грн., тоді як до суду надійшла зустрічна позовна заява № 3193/28/02-15 від 23.11.2015 року з додатками у кількості 51 предметів на 25-ти аркушах.

Таким чином, позивач не надав належних та допустимих доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви з додатками у повному їх обсязі.

Відповідно до пункту 3.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК.

Отже, суду не надано належних та допустимих доказів надсилання позивачем на адресу відповідача копії зустрічної позовної заяви з додатками, що надійшли до суду.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Разом з тим суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Національним законодавством України (стаття 56 ГПК України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обов'язку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, яке передбачене статтею 6 Конвенції, включає в себе, серед іншого, обов'язок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При цьому таке інформування має бути здійснено позивачем до порушення судом провадження у справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обов'язку, не буде відповідати статті 6 вказаної Конвенції.

Відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної у постанові від 04.12.2012 року у справі № 5/5005/7237/2012, оцінка судом виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Таким чином, суд позбавлений права прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Керуючись п. 6 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Повернути зустрічну позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 26.11.2015 року та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня, наступного за днем її прийняття.

Додатки: зустрічна позовна заява з додатками на 25-ти аркушах.

Суддя І.І. Колісник