ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.11.15р. Справа № 904/7849/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ", м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ", м. Дніпропетровськ

до Управління агропромислового комплексу Нікопольської районної державної адміністрації, с. Придніпровське, Нікопольський район, Дніпропетровська область

про стягнення 16 982, 03 грн.

Суддя М.О. Ніколенко

Представники:

від позивача: Малишевський О.І. - довіреність №4457 від 12.12.14;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРТЕЛЕКОМ" в особі ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ФІЛІЇ ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРТЕЛЕКОМ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Управління агропромислового комплексу Нікопольської районної державної адміністрації про стягнення 16 982,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору №45 від 14.07.06 про надання телекомунікаційних послуг в частині оплати останнім.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.09.15 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду, судове засідання призначене на 22.09.15.Ухвалою суду від 22.09.15 розгляд відкладений до 27.10.15. Ухвалою суду від 27.10.15 розгляд відкладений до 10.11.15.

Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 10.11.15 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ «Укртелеком», яке в подальшому змінило назву на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРТЕЛЕКОМ" (позивач, підприємство) та відповідачем (споживач) був укладений договір № 45 від 14.07.06 про надання послуг електрозв'язку (Договір), відповідно до пункту 1.1 підприємство зв'язку надає послуги електрозв'язку, перераховані в додатку 1 і безплатні послуги, перераховані в додатку 2. Послуги, які надаються підприємство зв'язку, оплачуються за тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством (п. 4.1).Споживач сплачує послуги електрозв'язку за спільно погодженою авансовою системою оплати (п.4.2). Цей договір набирає чинності з дня підписання і діє п'ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна з сторін не повідомила про його припинення, то договір вважається дійсним на той же термін (п.7.1,7.2).

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що будь-яка зі сторін за договором за місяць до закінчення терміну дії договору, повідомила іншу про його припинення. Тому, договір є чинним станом на день розгляду справи.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 ч.1 ст.33 ЗУ «Про телекомунікації» визначено, що споживач зобов'язаний виконувати умови договору про надання комунікаційних послуг у разі його укладання, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

На виконання умов Договору Відповідач в період з березня 2012 по липень 2015 року використовував надані Позивачем послуги, для оплати за користування якими останній виставляв відповідні рахунки-акти, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 3.2. Договору, споживач зобов'язався своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані в кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону.

Згідно з пунктом 4.15 Договору, у разі застосування авансової системи оплати, споживач для одержання послуг електрозв'язку проводить щомісячно, до 20 числа поточного місяця попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді, з подальшим перерахунком (до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) виходячи з фактично наданих послуг.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено що, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідачем, за вказаний період користування наданими послугами, не здійснювалась оплата у повному обсязі відповідно до вимог укладеного між сторонами Договору, у зв'язку з чим, у останнього виникла заборгованість перед Позивачем у період з березня 2012 по липень 2015, яка станом не день подання позову складала 8 844,64 грн.

Під час судового розгляду справи, відповідачем здійснено часткову оплату існуючої заборгованості на загальну суму 1240 грн. Однак, заборгованість залишилась, і на день розгляду справи і складає 7 604,64 грн.

Згідно з п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, провадження в справі припиняється, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема у випадку припинення існування предмету спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Відповідача суми основного боргу в розмірі 1240,00 грн., підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Отже, позовні вимоги про стягнення суми основного богу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 7 604,64 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п.5.2. Договору, у разі несплати за надані послуги електрозв'язку понад установлений термін (21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) споживач сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який перераховується пеня, за кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством.

На підставі цього, Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню в розмірі 843,33 грн. за несвоєчасну оплату наданих послуг за періоди прострочки оплати послуг наданих: у серпні 2014: з 21.09.14 по 20.10.14; у вересні 2014: з 21.10.14 по 20.11.14; у жовтні 2014: з 21.11.14 по 20.12.14; у листопаді 2014: з 21.12.14 по 20.01.15; у грудні 2014: з 21.01.15 по 05.02.15; у січні 2015: з 21.02.15 по 20.03.15.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з врахуванням встановлених індексів інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

На підставі цього, позивач просить стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 1174,33 грн. (період нарахування з 21.06.12 по 20.08.15) та інфляційні втрати в сумі 6 119,73 грн. (період нарахування січень 2015 року - серпень 2015 року).

Розрахунок 3%, інфляційних втрат та пені наданий позивачем, не відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, не правильно враховує періоди нарахувань. З розрахунку позивача не можна точно визначити періоди нарахувань, за грошовими зобов'язаннями окремо за кожний місяць. Позивач, вимоги суду не виконав, уточнений розрахунок не надав. Суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок 3%, інфляційних втрат та пені, оскільки визначення періоду прострочки, за який здійснюється нарахування на кожне окреме грошове зобов'язання за кожний окремий місяць, є прерогативою позивача.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 1 174,33 та інфляційних втрат в розмірі 6 119,73 грн. та пені в розмірі 843,33 грн. не можуть бути розглянуті судом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Згідно п. 4.9. ППВГС України від 26.11.11 №18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції", при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (ст. 81 ГПК України) господарським судам слід мати на увазі, що застосування п. 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті.

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Так, поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК України.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

З огляду на стилі строки розгляду справ, встановлених ст. 69 ГПК України, суд не має можливості відкласти розгляд справи на інший день.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 1 174,33 та інфляційних втрат в розмірі 6 119,73 грн. та пені в розмірі 843,33 грн., слід залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 525, 526, 611,612, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління агропромислового комплексу Нікопольської районної державної адміністрації (Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Придніпровське, вул. 50 Років Колгоспу, «Аврора»,б.9, код 04052399) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРТЕЛЕКОМ" (01601, м.Київ, бул. Тераса Шевченка, 18, ) в особі Дніпропетровської філії публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" (49600, м. Дніпропетровськ, вул. Херсонська, 26, код 25543196) 7 604,64 грн. - основного боргу, 951,54 грн. - судового збору.

Припинити провадження в частині 1240,00 грн.

Позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 1 174,33, інфляційних втрат в розмірі 6 119,73 грн. та пені в розмірі 843,33 грн., залишити без розгляду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 16.11.15.

Суддя М.О. Ніколенко