ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

10.11.2015р. Справа №917/2047/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГЛ Україна", Польський узвіс, 11, офіс 8, м. Одеса, Одеська область,65026

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2; поштова адреса: АДРЕСА_1, 36014

про стягнення 407221,35 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

представники сторін:

від позивача: адвокат Остахов В.П., дов. б/н від 17.07.2015 року

від відповідача: адвокат Панченко О.О., ордер № 037118 та витяг з договору № 36 від 01.10.2015 року

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 407221,35 грн., за договором транспортного експедирування № TG010514 від 01.05.2014 року.

Представник позивача В.П. Остахов 06.10.2015року за вхід № 14626 /канцелярії суду/ подав клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових матеріалів. Суд його з додатками прийняв до розгляду, задовольнив та залучив до матеріалів справи - а.с. 41-87.

Представник відповідача адвокат Панченко О.О. за вхід. №15219 від 19.10.2015 року /канцелярії суду/ подала відзив на позовну заяву з додатками. В тексті відзиву вказав, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в його задоволені з підстав викладених у відзиві. Суд відзив з додатками прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи - а.с. 97 - 148.

Представник позивача позовні вимоги підтримує повністю та просив суд задовольнити їх з підстав викладених в позові.

10.11.2015р.представник відповідача О.О. Панченко за вхід. № 16292 /канцелярії суду/ подала клопотання з додатками. Суд його та додатки до нього прийняв до розгляду, задовольнив та залучив до матеріалів справи - а.с. 153-186.

10.11.2015р.представник позивача ТОВ ''ТГЛ Україна'' В.П. Остахов за вхід № 16329 /канцелярії суду/ подав письмові пояснення - а. с. 188-191. Суд їх прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами відповідно до приписів статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши подані сторонами письмові докази, суд встановив:

01.05.2014 року між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ТГЛ Україна" та відповідачем - Фізичною особою підприємця ОСОБА_1 було укладено договір транспортного експедирування № TG010514 - а.с. 8-12;134-136.

Предметом вищевказаного договору сторони визначили, що відповідач (Клієнт) доручив, а позивач (Експедитор) зобов'язався за плату і за рахунок Клієнта надати та організувати надання транспортно - експедиційних послуг, пов'язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно - імпортних та транзитних вантажів Клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу/ п. 1.1. -1.2 /.

Сторони домовились, що даний договір вступає в силу з дати його підписання та діє до 31.12.2014 року, якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку договору не повідомить письмово іншу сторону про розірвання договору, строк його дії буде автоматично пролонгований на кожний наступний строк. Договір може бути розірваний з ініціативи однієї із сторін з повідомленням про це другу сторону за 30 днів або за взаємною згодою сторін - див. п.п. 7.1-7.2.

При цьому пункті 7.3. вказаного договору сторони узгодили, що всі зміни, додатки та доповнення до даного договору є невід'ємною його частиною та дійсні у випадку якщо вони здійсненні у письмовій формі і підписані представниками обох сторін.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

За приписами частини 1 статтi 929 Цивiльного кодексу України та частини 1 статтi 9 Закону України ''Про транспортно-експедиторську дiяльнiсть'' за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату i за рахунок другої сторони (клiєнта) виконати або органiзувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що транспортно-експедиторська діяльність це підприємницька діяльність із надання транспортно - експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно - експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

В статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" законодавець визначив, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Істотними умовами договору транспортного експедирування є: відомості про сторони договору: для юридичних осіб - резидентів України: найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для юридичних осіб - нерезидентів України: найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для фізичних осіб - громадян України: прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; для фізичних осіб - іноземців, осіб без громадянства: прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу місця проживання за межами України; вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов'язки сторін; відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, строк виконання договору є істотною умовою транспортного експедирування.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, та статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Позивач на підтвердження вищевикладеного не надав суду письмових доказі того, що відповідач надавав (чи звертався з заявками до експедитора) після 31.12.2014 року, або за 30 днів до закінчення строку дії договору про надання послуг зі зберігання товару ''лісоматеріалів'' у контейнерах.

Статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Позивач у позові вказує, що ним у 2015 році було здійснено транспортно - експедиторське обслуговування вантажу відповідача, що надійшов у контейнерах № BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478, при цьому позивачем суду не було надано жодного належного та допустимого доказу (обставин) факту надання транспортно - експедиторських послуг визначених Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність" та умовами договору транспортного експедирування № TG010514 від 01.05.2014 року, а саме: документів визначених в п. 2.1.4., 2.1.9, 2.4.1, 2.4.2., 3.1., 3.2. даного договору- а.с. 8-12;134-136.

В той же час, представник позивача - адвокат Остахов В.П. в судовому засіданні, що відбулося 10.11.2015 року пояснив суду, що ТОВ ''ТГЛ Україна'' надавало відповідачу послуги зі зберігання товару, що перебував у 15 контейнерах: № BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478, які були доставлені в Одеський торговий порт наприкінці лютого 2015 року та перебували на території ДП «ГПК України».

З світлокопії листа в.о. начальника Одеської митниці ДФС В.В. Ракша/ 64450/10/15-70-26-03 від 04.08.2015р. ( вхід. № 680 від 04.08.15р.) на адресу директора ДП ''ГПК Україна''-65026, м. Одеса, Митна площа,1 вбачається, що у зв'язку зі складенням протоколів про порушення митних правил за ознаками правопорушення передбаченого ст. 483 Митного кодексу України від 13.03.2015 р. №№ 0202/50000/15, 0203/ 50000/15ДФС Одеської митниці було здійснено вилучення товару '' лісоматеріали розпиляні, не стругані, не шліфовані, не мають торцевих з'єднань обрізні з хвойної породи сосни звичайної'' які знаходяться у контейнерах:№BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478. Даний товар буде вивезено на склад митниці для подальшого його зберігання до прийняття рішення по даним справам. Враховуючи вищенаведене прохав надати дозвіл на вивезення з території Одеського морського торгового порту вищенаведений товар- а.с. 13.

Виконавчий директор ДП '' ГПК Україна'' Рашид Буда у світлокопії листа на адресу директора ТОВ ''ТГЛ Україна'' пану Подолян А.С. за вих. № 539 від 10.05.2015р. повідомив його, що ними було отримано листа від Одеської митниці ДФС відносно передачі на склад митних органів товару ''лісоматеріали'' які знаходяться у контейнерах:№ BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU106721 які належать лінії HAPAG- LLOYDAG та враховуючи той факт що вищевказані контейнери були вивезені на територію контейнерного терміналу ДП ''ГПК Україна'' в рамках договору № 08334/К від 10.12.2007р. оплата послуг нашого підприємства по зберіганню контейнерів з вантажем повинна бути здійснена ТОВ ''ТГЛ Україна'' на підставі виставленого рахунку по тарифам, встановленим договором (при цьому останнім днем зберігання буде рахуватися або дата розформування контейнерів ( у випадку передачі вантажу митним органам безпосередньо на території контейнерного терміналу) або дата видачі контейнерів з території контейнерного терміналу - а.с. 14-16.

При цьому позивачем в підтвердження виконання умов договору №TG010514 від 01.05.2014 року не було надано господарському суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач у лютому 2015 року звернувся до позивача з заявкою про проведення транспортно - експедиторського обслуговування вантажу шляхом його зберігання у ДП «ГПК Україна» та відповідно передав йому на зберігання товар, що перевозився у контейнерах № BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478, а позивач в свою чергу уклав відповідний договір на зберігання зазначеного товару з ДП «ГПК Україна» та передав на зберігання товар, що перевозився у контейнерах №№BMOU4958642,CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478 та належав на праві власності ФОП ОСОБА_1

Оплата позивачем послуг зі зберіганню вантажу, що перевозився у контейнерах №BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478 на підставі листа Одеської митниці ДФС № 680 від 04.08.2015 року, листа від 10.08.2015 року № 539 та рахунку № 25329 від 26.08.2015 року ДП «ГПК України», не може свідчити про надання саме відповідачу послуг по транспортно - експедиторському обслуговуванню вантажу, що надійшов у контейнерах № BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478 на підставі договору транспортного експедирування № TG010514 від 01.05.2014 року - а.с. 54-55.

Не знайшли свого підтвердження і посилання позивача у позові, що ним було направлено на адресу відповідача лист-повідомлення про необхідність оплати послуг зі зберігання від 17.08.2015 року, листа Одеської митниці ДФС № 680 від 04.08.2015 року, листа від 10.08.2015 року № 539 ДП «ГПК України», так як до матеріалів справи не було приєднаного жодного належного та допустимого доказу, який би підтвердив факт направлення та/або вручення під розписку відповідачу - ФОП ОСОБА_1 вказаних документів.

Суд критично оцінює надані позивачем в якості доказів світлокопії експрес - накладних ТОВ ''Нова пошта'' та вважає їх неналежними доказами: № 6556 від 17.08.2015 року, оскільки з її змісту (тексту) вбачається, що 17.08.2015 року ТОВ «ТГЛ Україна» направило на адресу приватної особи ОСОБА_7. В графі «повний опис відправлення» зазначеної експрес - накладної зазначено ''Документи''. Відправлення ОСОБА_7 було отримано 18.08.2015 року. В графі ''Додаткове відправлення про відправлення'' зазначено наступне: ''Письмо об оплате по хранению контейнеров. Копия письма Одесской таможни - ГПС, Копия письма ДП (ГПК) Украина''- див. а.с. 52; № 5532 від 28.08.2015 рокуоскільки з її змісту( тексту) вбачається, що 28.08.2015 року ТОВ ''ТГЛ Україна'' направило на адресу приватної особи ОСОБА_7. В графі «повний опис відправлення» зазначеної експрес - накладної зазначено ''Документи'' . А Сама експрес - накладну повністю заповнена та оформлена в друкованому вигляді, а в її тексті в графі'' додаткова інформація про відправлення'' здійснено невідомою особою дописка чорною кульковою ручкою ….рахунок №9629 за збереження 15-ти контейнерів.., яке отримано представником одержувача приватної особи 02.09.2015р. ОСОБА_8 м. Полтава. Представник позивача в судовому процесі по цій обставині не зміг пояснити в яких правовідносинах знаходиться приватна особа ОСОБА_7 чи з ФОП ОСОБА_1 в цей період та чи перебували, чи перебувають з ТОВ «ТГЛ Україна» та надати з цієї обставини належні докази.

Позивач не зміг довести суду, що відправлені експрес - накладні № 6556 від 17.08.2015 року та №5532 від 28.08.2015 року та лист - повідомлення адресований відповідачу про необхідність оплати послуг зі зберігання від 17.08.2015 року, лист Одеської митниці ДФС № 680 від 04.08.2015 року, лист від 10.08.2015 року № 539 ДП «ГПК України», так як дана інформація не міститься у графі «повний опис відправлення».

Посилання позивача на ту обставину, що ним було 26.08.2015 року направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 рахунок - фактуру № СФ-9620 від 26.08.2015 року, з супровідним листом про оплату послуг зберігання вантажу від 26.08.2015 року на суму 407221,35 грн. також не знайшли свого підтвердження, так як до матеріалів справи не було приєднаного жодного належного та допустимого доказу, який би підтвердив факт направлення та/або вручення під розписку відповідачу - ФОП ОСОБА_1 вказаного рахунку - фактури та листа.

Позивачем не було надано жодного пояснення та належного і допустимого письмового доказу з приводу того, за який період він провів ДП «ГПК Україна» оплату послуг за зберігання товару у контейнерах № BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478, яку він прохає суд стягнути з відповідача, виходячи з яких тарифів відбувалося нарахування заборгованості за зберігання товару, ким, коли та яким чином відбувалося узгодження тарифи (розцінки) за зберігання з ДП «ГПК Україна».

На аркуші 85 матеріалів справи знаходиться АКТ про надання послуг від 26 серпня 2015 року складений між ДП ''ГПК Україна'' компанії ''ГПК Гамбург порт консалтінг ГМБХ (ФРН) в особі директора пана Пелеманна Хайко та ТОВ ''ТГЛ Україна'' в особі директора Подолян О.С. з іншої сторони, в тому що ДП '' ГПК Україна'' компанії ''ГПК Гамбург порт консалтінг ГМБХ (ФРН) надало ТОВ ''ТГЛ Україна'' послуги з зберігання за рахунком № 25329 від 26.08.2015 року на суму 407 221,4 грн. ( чотириста сім тисяч двісті двадцять одна гривня 40 копійок) в т.ч. ПДВ. Зазначені вище послуги виконані якісно і в повному обсязі, згідно договору № 08334/К від 10.12.2007року.

Лист № 539 від 10.08.2015 року ДП «ГПК України» та посилання в ньому на існування укладеного договору на зберігання між ДП «ГПК України» та ТОВ «ТГЛ Україна» №08334/К від 10.02.1997 року, акт про надання від 26.08.2015 року не може бути належним доказом укладення зазначеного договору та його дії протягом спірного періоду. Оскільки цей договір взагалі відсутній у матеріалах справи і за вищенаведеним він виконувався іншими сторонами ДП ''ГПК Україна'' та ТОВ ''ТГЛ Україна'' в рамках договору № 08334/К від 10.12.2007р. лініїHAPAG- LLOYDAG.

З вищенаведеного та акту від 26.08.2015 року вбачається, що в рамках договору №08334/К від 10.12.2007р.лініїHAPAG- LLOYDAG, який відсутній у матеріалах справи, працювали як ДП ''ГПК Україна'' компанії ''ГПК Гамбургпорт консалтінг ГМБХ (ФРН) та ТОВ ''ТГЛ Україна'' так і листа ДФС Одеської митниці відносно передачі на склад митних органів товару ''лісоматеріали'' які знаходяться у контейнерах: № BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU106721 і належать лінії HAPAG- LLOYDAG які були вивезені на територію контейнерного терміналу ДП ''ГПК Україна'' в рамках договору № 08334/К від 10.12.2007р. і оплата послуг якого по зберіганню контейнерів з вантажем повинна була здійснена ТОВ ''ТГЛ Україна''.

Тому, вищенаведений АКТ від 26.08.2015 року суд оцінює критично та не вважає його належним та допустимим доказом, щодо надання послуг позивачем відповідачу за договором транспортного експедирування № TG010514 від 01.05.2014 року на суму 407221,35 грн. - див.а.с. 85-87.

В спростування доводів позивача і обставин на які він посилається як підставу своїх вимог і заперечень представником на аркуші 133 справи за підписом директора ТОВ ''ТГЛ Україна'' Подолян О.С. міститься /знаходиться/ світлокопія заяви на адресу начальника Одеської митниці ДФС ( вих. № 419 від 18.08.215р.) в тексті якої зазначається, що у зв'язку з анулюванням митних декларацій № 50006072/2015/001305; 50006072/2015/001306; 50006072/2015/001247 та закінченням договору б/н від 01 липня 2014р. між вантажовідправником ФОП ОСОБА_1 та ТОВ ''ТГЛ Україна'' в наслідок чого ТОВ ''ТГЛ Україна'' не має повноважень на заповнення і подачу декларацій, а також залучення декларанта. На підставі вищенаведеного прохав визнати митні декларації недійсними.

В ході судових дебатів представником відповідача Панченко О.О. було надано суду докази того, що транспортно - експедиторське обслуговування вантажу відповідача, в т.ч., перевезення товару у контейнерах № BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478 було здійснено зовсім іншим експедитором - Джи Ен Ес Лімітед на підставі договору транспортного експедирування № 100115/1 від 10.01.2015 року- а.с.141-145.

На підтвердження факту надання послуги транспортного експедирування відповідачем та іншим експедитором було надано суду інвойс № 14380 від 03.03.2015 року на суму 16953,32 долара США та акт виконаних робіт до інвойсу від 03.03.2015 року на суму на суму 16953,32 долара США за експедиторські послуги по маршруту м. Валки (Україна) - м. Ашдод (Ізраїль)-а.с.146-148; 171-186.

Під час розгляду даної справи, що Одеською митницею ДФС 13.03.2015 року відносно ОСОБА_1 було складено 13.03.2015 року було складено протокол про порушення митних правил № 0201/50000/15, № 0202/50000/15 та № 0203/50000/15.Також суд не може залишити поза увагою тай факт, який був встановлений під розгляду справи № 521/10398/ 15-р ( 3/521/3640/15) постановою від 03 липня 2015 року Малинівським районним судом міста Одеси встановлено, згідно протоколів про порушення митних правил №№ 201/500000/15; 202/ 500000/15; 203/500000/15 вантаж що розміщений у 30-ти контейнерах прибув до ОМТП у режимі ''Експорт'' 26.02.2015 року за ВМД 50006072/2015/0012475; 0006072/2015/001305; 50006072/2015/001306 оформлено товар "лісоматеріали необрізні'' загальною вагою брутто 753 840 кг. Після здійснення 12.03.2015р. переогляду зазначеного товару, Одеською митницею ДФС встановлено, що у контейнерах знаходиться товар '' дошка обрізна ', а фактично його вага перевищує заявлену за митними деклараціями там вказану і транспортних (перевізних) документах на 232 430 кг. У відношенні до СПД ФО-П ОСОБА_1 13.03.2015р.Одеською митницею ДФС складено 3/три проколи/ про порушення митних правил №0201/50000/15, №0202/50000/15 та №0203/50000/15 за ознаками правопорушення, що містили неправдиві відомості щодо найменування товару та його кількості (ч.1 ст. 483 Митного Кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст. 511 МК України тимчасово вилучено безпосередні предмети порушення митних правил-товар дошка'' обрізна'' вагою 986 270 кг розміром 40-42х98-3000х3900мм у кількості 300 метрів кубічних, який переміщався у 15-ти контейнерах - а.с. 102-103; 120. В графі 35 митної декларації № ВМД 500060702/2015/001247 зазначено, що загальна вага брутто товару складає 376920 кг. Відповідно до поданих до митної декларації № ВМД 500060702/2015/001247 п'ятнадцяти інвойсів від 16 лютого 2015 року №№ 39.40, 41,42,43, 44,45, 46,47,48, 49, 50, 51, 52,53 в зазначених контейнерах переміщується товар '' дошка необрізна хвойної породи'' загальною кількістю 300 метрів кубічних ціною 165 доларів США за один метр кубічний, загальною вартістю 49 500 доларів США, що на момент митного оформлення складає 1 485 504,9 гривень. Тобто, при проведенні переогляду вказаних контейнерів було встановлено, що з метою приховування фактичного найменування та кількості товарів ''лісоматеріали'', які вивозяться за межі митної території України до Ізраїлю, як підстави для вивезення товарів Одеської митниці ДФС було надано документи, які містять неправдиві відомості про найменування та кількість товарів. Згідно зі ст. 459 МК України при вчиненні порушень митних правил підприємствами, адміністративну відповідальність несуть посадові особи цих підприємств. Загальна вартість товарів-безпосередніх предметів правопорушення відповідно до інвойсів №№ 39-53 від 16.02.2015р. складає 2 130 713,55 гривень - див. а.с. 102-103; 156-186.

СПД ФО-П ОСОБА_1 наприкінці лютого мав намір пролонгувати свої взаємовідносини з компанією ТОВ ''ТГЛ Україна'', але вони не могли домовитися по порядку взаєморозрахунків, тому з яких причин відбулося подання митних декларацій йому не відомо взагалі. Дізнавшись про те, що трапилося тільки 12 березня 2015 року СПД ФО-П ОСОБА_1 відразу наказав скасувати всі митні декларації, про що свідчить заява директора ТОВ ''ТГЛ Україна'' від 16.03.2015р. а також додаткові заяви ( вхід. № 2125, 2126, 2127 від 18.03.2015р. на адресу Одеської митниці ДФС , щодо надання можливості виправити помилки, які було зроблено не уповноваженою особою, однак такої можливості зі сторони митного органу надано не було.

З наданої адвокатом СПД ФО-П ОСОБА_1 Бобровник Д.О. додаткових доказів та його письмових заперечень вбачається, що директор ТОВ ''ТГЛ Україна'' звертався до начальника Одеської митниці ДФС з проханням анулювання митної декларації, при цьому в своїй заяві повідомляв. Що договір між грузовідправником ФО-П ОСОБА_1 та ТОВ ''ТГЛ Україна'' припинений, внаслідок чого ТОВ ''ТГЛ Україна'' не має повноважень за заповнення та надання декларацій, а також залучення декларанта.

Суд постановив провадження по адміністративній справі відносно Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483,ч.1 МК України. Зобов'язати Одеську митницю ДФС повернути ОСОБА_1 або його уповноваженому представнику вилучений за протоколом про порушення митних правил № 0201/ 5000/15/ від 13.03.2015р. товар після належного митного оформлення - див. а.с. 120-124; 156-170.

Постановою апеляційного суду Одеської області у даній справі апеляційну скаргу заступника начальника Одеської митниці ДФС від 03.07.2015р. залишено без задоволення а постанову судді О.В. Іщенко Малинівського районного суду міста Одеси від 03.07.2015р. залишено без змін - а.с. 125-127.

01 вересня 2015 року постановою Малинівського районного суду міста Одеси у справі № 521/12850/15-п встановлено, що 02.07.2014 року між ТОВ ''ТГЛ Україна'' та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір послуг по декларуванню та митному оформленню вантажів № 02,07/14, однак відповідно до п.5.2, договір дійсний з дня підписання, тобто з 02 липня 2014 року і до 31 грудня 2014 року. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору послуг по декларуванню та митному оформленню вантажів від 02 липня 2014 року, пункт 5.3 викладений у новій редакції:

'' Пролонгація договору дійсна тільки у випадку підписання додаткової угоди, яка є невід'ємною частиною даного договору''. Однак додаткова угода як вбачається з матеріалів справи не підписувалась. Вказані обставини свідчать про те що жодних документів, які б підтверджували повноваження декларанта ТОВ '' ТГЛ Україна'' ОСОБА_11 здійснювати декларування та митне оформлення вантажу на час подачі митної декларації не було - див. а.с. 128-132.

Оскільки провадження по адміністративній справі було закрито судом, а вилучені товари підлягали поверненню власнику, відповідно втрати митного органу за зберігання 15 контейнерів № BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478 разом з товаром «лісоматеріали розпиляні, не стругані, не шліфовані, не мають торцевих з'єднань обрізні з хвойної породи сосни звичайної» судом не були стягнуті на користь Одеської митниці ДФС.

18.06.2015 року СУ УМВС України в Полтавській області до ЄДР було внесено за №0000598 відомості про порушення кримінального провадження за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України за фактом підробки офіційних документів шляхом внесення до них завідомо недостовірних даних службовими особами суб'єктів господарювання, що зареєстровані на території Полтавської області при митному оформлені товарів.

13.07.2015 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави Січиокно Т.О. розглянувши клопотання слідчого СУ УМВС України в Полтавській області Колганова А.О. в рамках кримінального провадження № 0000598 від 18.06.2015 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 366 КК України про надання тимчасового доступу до речей і документів, ухвалила клопотання слідчого СУ УМВС України в Полтавській області Колганова А.О. в рамках кримінального провадження №0000598 від 18.06.2015 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 366 КК України про надання тимчасового доступу до речей і документів - задоволено.

Надано тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні Одеської митниці ДФС, що розміщена по вул. Гайдара, 21-а в м. Одеса, а саме до 30 (тридцяти) контейнерів №№ BSIU9541791, TCNU5392846, TCNU5502671, ZCSU7027934, FSCU6453868, FSCU9831534, ZCSU8364333, ZCSU8901010, ZCSU8536978, ZCSU8693848, ZCSU8707026, ZCSU8819535, ZCSU8845977, ZCSU8891756, ZCSU8985201, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478, BMOU4958642, CPSU6402925, GECU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142 та до документів з можливістю виготовлення якісних копій, а саме до протоколу про порушення митних правил № 0201/50000/15 від 13.03.2015, протоколу про порушення митних правил № 0202/50000/15 від 13.03.2015, протокол про порушення митних правил № 0203/50000/15 від 13.03.2015, які було складено управлінням аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС - див. ухвалу у справі № 554/8513/15-к ( №1кс / 554/4019/ 2015р. ) від 06.07.2015р. та ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 13.07.2015р. - а. с. 104-107.

Статтею 511 МК України передбачено, що товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями. У разі виявлення порушень митних правил, передбачених статтями 471-473, 476, 482-484 цього Кодексу, вилучення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов'язковим. У разі вчинення порушення митних правил особою, яка не має в Україні постійного місця проживання або адреси, допускається вилучення товарів, транспортних засобів у кількості, необхідній для забезпечення стягнення штрафу або вартості товарів, транспортних засобів відповідно до частини другої статті 541 цього Кодексу. Вилучені товари, транспортні засоби та документи повинні бути перелічені у протоколі, що складається в передбачених цим Кодексом випадках, або в доданому до нього описі з точним зазначенням кількості, міри, ваги та особливих ознак цих товарів, транспортних засобів та документів, а також вартості товарів, транспортних засобів.

Працівники управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС 13.03.2015 року керуючись ст. 511 МК України та на підставі протоколів про порушення митних правил № 0202/50000/15, № 0203/50000/15 від 13.03.2015 здійснили вилучення 15 контейнерів: № BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478 з товаром «лісоматеріали розпиляні, не стругані, не шліфовані, не мають торцевих з'єднань обрізні з хвойної породи сосни звичайної».

Як вбачається з постанови про повернення тимчасово вилученого майна від 27.08.2015 року, 16.07.2015 року в період часу з 16:25 по 18:15 згідно до протоколу тимчасового доступу до речей та документів слідчим СУ УМВС України в Полтавській області Корнійчуком А.С. було здійснено на підставі ухвали слідчого судді від 13.07.2015 року здійснено тимчасовий доступ та вилучено 30 контейнерів з товаром «лісоматеріали розпиляні, не стругані, не шліфовані, не мають торцевих з'єднань обрізні з хвойної породи сосни звичайної», які були вилучені у ФОП ОСОБА_1 та перебували у володінні Одеської митниці ДФС на підставі протоколів про порушення митних правил № 0201/50000/15, № 0202/50000/15, № 0203/50000/15 від 13.03.2015.

27.08.2015 року процесуальний керівник досудовим розслідуванням - прокурор відділу прокуратури Харківської області Боровський А.В., розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄДР № 0000598 постановив повернути Одеській митниці ДФС тимчасово вилучене 16.07.2015 року слідчим СУ УМВС України в Полтавській області Корнійчуком А.С. у кримінальному провадженні № 0000598 від 18.06.2015 року майно, а саме: 30 контейнерів з товаром «лісоматеріали розпиляні, не стругані, не шліфовані, не мають торцевих з'єднань обрізні з хвойної породи сосни звичайної», які були вилучені та перебувають у володінні Одеської митниці ДФС на підставі протоколів про порушення митних правил № 0201/50000/15, № 0202/50000/15, № 0203/50000/15- а.с. 102-114;115-119.

В п. 1.7. Порядку роботи складу митниці ДФС, затверджений наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 627, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 3 липня 2012 р. за № 1097/21409 (надалі за текстом - Порядок) передбачено, що витрати Митниці на зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення відшкодовуються їх власниками або уповноваженими ними особами відповідно до законодавства.

В п. 4.2.7. Порядку передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, тимчасово вилучені відповідно до статті 511 МК України. В той же час в п. 4.3 Порядку визначено, що товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі Митниці, можуть передаватися підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Порядку таке зберігання вважається зберіганням на складі Митниці. Договори відповідального зберігання з такими підприємствами готуються підрозділом інфраструктури за погодженням з керівниками юридичного підрозділу та підрозділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку Митниці та укладаються в установленому порядку. Про укладення договору відповідального зберігання у триденний строк інформується підрозділ власної безпеки Головного управління ДФС відповідної області чи міста Києва. Службова записка з висновком щодо неможливості зберігання товарів на складі Митниці надається керівником підрозділу інфраструктури за результатами їх огляду завідувачем складу та/або вивчення наявних товаросупровідних та інших документів у письмовій формі на ім'я керівника Митниці. За результатами розгляду цієї службової записки та пропозицій щодо місця розміщення таких товарів керівником Митниці приймається рішення щодо місця зберігання товарів. Обов'язок щодо підготовки договорів зберігання між митницею і відповідним підприємством та підготовки акту приймання-передавання товарів покладається на уповноважену посадову особу підрозділу інфраструктури Митниці. Не допускається передача товарів на зберігання іншим підприємствам без відображення їх в оперативному обліку митниці, як таких, що прийняті на склад.

Отже, починаючи з 13.03.2015 року по 12.10.2015 року вилучені у відповідача 15 контейнерів № BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478 разом з товаром «лісоматеріали розпиляні, не стругані, не шліфовані, не мають торцевих з'єднань обрізні з хвойної породи сосни звичайної» перебували у володінні Одеської митниці ДФС, а з 16.07.2015 року по 27.08.2015 року були тимчасово вилучені СУ УМВС України в Полтавській області, відповідно відповідач не здійснював та міг здійснювати зберігання 15 контейнерів № BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478 разом з товаром «лісоматеріали розпиляні, не стругані, не шліфовані, не мають торцевих з'єднань обрізні з хвойної породи сосни звичайної» на території Одеського морського порту.

Ч. 1 ст. 519 МК України визначає, щовитрати у справі про порушення митних правилскладаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи.

Стаття 520 МК України передбачає наступне:

1. Витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Витрати на оплату послуг перекладача відшкодовуються з державного бюджету.

2. Посадова особа митного органу, в провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, а також посадова особа, яка здійснює розгляд цієї справи, зобов'язані зібрати та додати до справи документи про понесені у справі витрати.

3. Порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Особливості покриття витрат Наказу Мінфіна України № 731 від15.06.2012 року, зареєстрованого в Мінюсті України 09.07.2015 року № 1140/21452 визначено, втрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику...".

01.09.2015 року Малиновський районний суд м. Одеси розглянуши у відкритому судовому засіданні у місті Одеса справу, що надійшла 06.08. 2015 року з Одеської митниці ДФС, відносно ОСОБА_1, працюючого керівником ФОП «ОСОБА_1.», мешкаючого: АДРЕСА_2, про порушення митних правил, передбаченого ст. 483 ч. 1 МК України, прийняв постанову у справі № 521/12850/15-п (провадження № 3/521/4443/15) відповідно до якої провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 - закрив, за відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 ч. 1 МК України та зобов'язав Одеську митницю ДФС повернути ОСОБА_1 або його уповноваженому представнику вилучені за протоколами про порушення митних правил № 0202/50000/15 та 0203/50000/15 від 13.03.2015 року товар після належного митного оформлення.

Оскільки провадження по адміністративній справі було закрито судом, а вилучені товари підлягали поверненню власнику, відповідно втрати митного органу за зберігання 15 контейнерів № BMOU4958642, CPSU6402925, GESU4653965, HLBU1319363, HLXU8178264, HLXU8418302, HLXU8490333, HLXU6346142, HLBU1067214, HLXU8324179, HLXU8408639, HLXU8428255, TCLU8126668, TCLU9561886, TGHU8727478 разом з товаром «лісоматеріали розпиляні, не стругані, не шліфовані, не мають торцевих з'єднань обрізні з хвойної породи сосни звичайної» судом не були стягнуті на користь Одеської митниці ДФС.

Статтею 35 ГПК України визначено, що обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Обставини, визнанні судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок суду в кримінальному проваджені або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та ви вчинене воно цією особою.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами статей 4-3, 33-34,36 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Згідно зі статтею 34 ГПК України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожен суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав та законних інтересів.

Статтею 11 ЦК України визначено, що, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Статтею 610 ЦК України, визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Приписами статті 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом .

Позивач відповідно до приписів статей 32-34,35,36,38 ГПК України не надав належних доказів, та недовів обставини на які він посилався як підставу своїх вимог і заперечень, не обґрунтував правомірність заявлених позовних вимог у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову в позові, за необгрунтованістю та безпідставністю.

Відповідач відповідно до приписів статтей 32-34,35,36,38 ГПК України, статті 614 ЦК України надав належні докази ( у матеріалах справи ) згідно до яких довів відсутність своєї вини, як підстави відповідальності за порушення зобов'язання, спростував обставини на підставі яких обгрунтовувалися позовні вимоги та їх необгрунтованість і безпідставність.

Відповідно до приписів статті 49 ГПК України судовий збір у спорах, при відмові у позові покладаються на позивача. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про покладення витрат по сплаті судового збору в сумі 6108 грн. на позивача.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, та керуючись статтями 4, 4-1 - 4-7, 12, 22, 28, 32 - 34,35,36, 38, 43, 49, 75, 77, ст.81-1,82,82-1,83 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову відмовити повністю, за необгрунтованістю та безпідставністю.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 17.11.2015р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.