РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015Справа №910/22523/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс"
доПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
прозобов'язання вчинити дії
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача:Гелемей Ю.М.
від відповідача:Єршова С.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" (надалі - "Товариство") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - "Компанія") про зобов'язання відповідача вилучити з даних бухгалтерського обліку дебіторську заборгованість Товариства у розмірі 67 179,42 грн., стягнутих рішеннями господарського суду Львівської області, Львівського апеляційного господарського суду у справах №914/105/15, №914/106/15.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно не виконуються покладені на нього в силу приписів Закону України "Про засади функціонування ринку природно газу" обов'язки щодо списання стягнутої рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/115 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15 з Товариства на користь Компанії пені у загальному розмірі 67 179,42 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.08.2105 порушено провадження у справі №910/22523/15 та призначено її до розгляду на 25.09.2015.

Представник позивача в судове засідання 25.09.2015 року не з'явився, проте 23.09.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні представником відповідача було подано заперечення на позовну заяву за змістом якого вказував на те, що: чинним законодавством не передбачено механізму та поняття списання пені, а тому виконання відповідачем вимог позивача є неможливим; позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він є теплогенеруючою чи теплопостачальною організацією, а відтак, положення наведеного закону не можуть до нього застосовуватися; позивачем не було надано доказів погашення заборгованості за спожитий до 01.01.2014 газ, тобто, не виконано вимог закону з якими пов'язується момент списання спірної пені.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача, суд задовольнив клопотання представника позивача та відклав розгляд справи до 12.10.2015 р.

У судовому засіданні 12.10.2015 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.10.2015 р.

13.10.2015 представником позивача було подано клопотання щодо зміни предмету позову за змістом якого не змінюючи підстав позову просив замість первісної позовної вимоги вважати позовними вимогами за позовом у даній справі: зобов'язання відповідача списати пеню Товариства у розмірі 67 179,42 грн., стягнуту рішеннями господарського суду Львівської області, Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/105/15, №914/106/15.

У судовому засіданні 19.10.2015 р. представник позивача підтримав подану через канцелярію суду заяву про зміну предмету позову.

Представник відповідача залишив вирішення питання щодо прийняття заяви про зміну предмету позову на вирішення суду.

Керуючись приписами статті 22 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що розгляд справи по суті не розпочинався, а подане позивачем клопотання стосується виключно зміни предмету позову, судом прийнято заяву позивача про зміну предмету позову, у зв'язку з чим позовними вимогами у даній справі є: зобов'язання відповідача списати пеню Товариства у розмірі 67 179,42 грн., стягнуту рішеннями господарського суду Львівської області, Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/105/15, №914/106/15.

Крім того, представники сторін подали спільне письмове клопотання про продовження строку вирішення спору, яке судом розглянуто та задоволено.

У судовому засіданні 19.10.2015 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 02.11.2015 р.

У судовому засіданні 02.11.2015 р. сторонами надані усні пояснення по справі.

У судовому засіданні 02.11.2015 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 09.11.2015 р.

В судове засідання 09.11.2015 р. представник позивача з'явився, позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмету позову підтримав та просив задовольнити їх повністю.

Представник відповідача в судове засідання 09.11.2015 з'явився, проти позовних вимог заперечує, в задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні 09.11.2015 на підставі ч. 2 ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 811 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" про стягнення 490 955,82 грн., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського від 19.05.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 08.09.2015, вирішено стягнути з Товариства на користь Компанії пеню у розмірі 33 238,46 грн., 3% річних у розмірі 17 309,22 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 79 293,94 грн., нарахованих за прострочення по оплаті поставленого на виконання договору купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 від 28.12.2012 природного газу у 2013 році.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" про стягнення 459 359,01 грн., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2015, вирішено стягнути з Товариства на користь Компанії пеню у розмірі 33 940,96 грн., нараховану за прострочення по оплаті поставленого на виконання договору купівлі-продажу природного газу №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 природного газу у 2013 році.

Листами від 01.07.2015 та 18.08.2015 Товариство звернулося до Компанії з проханням списати в порядку ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" нараховану за прострочення по оплаті поставленого згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 в 2013 році природного газу пеню у загальному розмірі 67 179,42 грн., стягнуту з Товариства за рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для зобов'язання відповідача списати нараховану позивачу пеню за прострочення по оплаті поставленого згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 в 2013 році природного газу.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Згідно із ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

З огляду на викладені норми вбачається, що підставою виникнення зобов'язання та права вимоги його виконання є, зокрема, закон, що встановлює обов'язкові дії для того чи іншого суб'єкта.

Підставою позову позивачем визначено невиконання відповідачем покладеного на нього приписами ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" зобов'язання із списання нарахованої Товариству за прострочення по оплаті поставленого згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 в 2013 році природного газу пені у загальному розмірі 67 179,42 грн., стягнутої з Товариства за рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15.

Так, 06.06.2015 набрав чинності Закон України від 14.05.2015 № 423-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - Закон № 423- VIII).

Цим законом було внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу". Зокрема, ст. 18 Закону доповнено частиною 13 такого змісту:

"13. Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини."

Відтак, в силу приписів наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, у позивача існувало право, а у відповідача обов'язок щодо списання присудженої до стягнення судовими рішеннями пені у загальному розмірі 67 179,42 грн., нарахованої за прострочення Товариством строків оплати поставленого згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 в 2013 році природного газу, за умови виконання вимог ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу".

При цьому, із рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15 вбачається, що суми заборгованості по оплаті поставленого згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 в 2013 році природного газу, прострочення з оплати яких і стали підставою для стягнення спірної пені, були повністю погашені позивачем.

Встановлені такими судовими рішеннями обставини в силу приписів ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не підлягають повторному доведенню.

Таким чином, матеріалами справи належними чином підтверджується виконання вимог ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а саме, погашення заборгованості Товариства перед Компанією за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012, з чим приписи наведеної норм пов'язують можливість списання пені за прострочення по оплаті такого газу.

З огляду на викладене вбачається, що в силу приписів ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" зобов'язання Товариства перед Компанією по сплаті пені у загальному розмірі 67 179,42 грн., стягнутої з Товариства за рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15, підлягає списанню та не може бути предметом подальшого продажу.

Посилання відповідача на відсутність відповідного договору реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ як на підставу неможливості проведення списання спірної пені судом відхиляється, адже в даному випадку відсутність заборгованості по оплаті спожитого згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 газу, що встановлено в судовому порядку, унеможливлює проведення відповідної реструктуризації, що в свою чергу не звільняє відповідача від виконання покладених на нього в силу ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" обов'язків із списання спірної пені.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено існування в силу приписів ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", чинних на момент звернення позивача з вимогами до відповідача про проведення спірного списання, обов'язку Компанії по списанню зобов'язання Товариства по сплаті пені у загальному розмірі 67 179,42 грн., стягнутої з Товариства за рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15.

Доказів проведення спірного списання відповідачем не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги Товариства про зобов'язання Компанії списати пеню у розмірі 67 179,42 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) списати пеню Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" (81052, Львівська обл., Яворівський район, с. Старичі, вул. Шевченка, 23; ідентифікаційний код: 35413749) у розмірі 67 179 (шістдесят сім тисяч сто сімдесят дев'ять) грн. 42 коп., стягнуту рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" (81052, Львівська обл., Яворівський район, с. Старичі, вул. Шевченка, 23; ідентифікаційний код: 35413749) судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.11.2015.

Суддя Спичак О.М.