номер провадження справи 34/93/14-11/100/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015 Справа № 908/3475/14

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватне підприємство «Вагова компанія «МІКА» (вул.Сімферопольська, буд. 21, м. Дніпропетровськ, Дніпропетровськ область, 49044; ),

до відповідача: Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (вул. Діагональна, буд. 11, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69035, ),

відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_4 дов. №57 від 09.02.2015;

ОСОБА_5 дов. №256 від 22.07.2015;

від відповідача: ОСОБА_6 дов. №18-158 від 23.12.2014;

про: стягнення грошої суми, -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла позовна заява приватного підприємства «Вагова компанія «МІКА» про стягнення з публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» заборгованості за договором підряду №1716/10/1039 від 28.09.2010 в розмірі 249435грн. основного боргу, 31641,90грн. інфляційних витрат та 21813,60грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.12.2014 позовні вимоги приватного підприємства Вагова компанія «МІКА» задоволені частково з публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» стягнуто 242076грн. заборгованості, 32873,30грн. втрат від інфляції, 21150,15грн. 3% річних, 5922грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 рішення господарського суду від 03.12.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2015 скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 і рішення господарського суду Запорізької області від 03.12.2014 в частині 239340грн. основного боргу, 32873,30грн. інфляційних втрат, 21150,15грн. 3% річних та 5862,78грн. судового збору. Решту рішення і постанови у справі залишено без змін.

Ухвалою від 26.05.2015 справа прийнята до провадження суддею Гончаренко С.А. та призначена до розгляду в частині стягнення 239340грн. основного боргу, 31641,90грн. інфляційних витрат та 21813,60грн. 3% річних. Для надання письмових пояснень та заперечень, розгляд справи відкладався, також, в судовому засіданні оголошувались перерви.

В цілях повного та всебічного вирішення спору, враховуючи складність предмету спору, розпорядженням господарського суду Запорізької області щодо признання колегії суддів для розгляду справи, справу №908/3475/14 передано на колегіальний розгляд у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя: Гончаренко С.А., судді: Серкіз В.Г., Соловйов В.М.

У звязку із перебуванням на лікарняному судді Серкіз В.Г., розпорядженням господарського суду Запорізької області щодо признання колегії суддів для розгляду справи, справу №908/3475/14 передано на колегіальний розгляд у наступному складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя: Гончаренко С.А., судді: Алейникова Т.Г., Соловйов В.М.

Ухвалою від 14.09.2015 справа прийнята до провадження вказаних складом суду.

Для надання сторонами письмових пояснень з урахуванням зауважень іншої сторони, в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, при цьому підставою виникнення спору зазначає порушення відповідачем укладено між сторонами договору підряду №1716/10/1039 від 28.09.2010, в частині оплати виконаних робіт, а саме за другий етап робіт у розмірі 239340,00грн. В свою чергу, затримка оплати виконаних робіт за перший та другий етапи обумовила нарахування сум 3% річних та втрат від інфляції.

Відповідач з позовними вимогами не згодний. В обґрунтування заперечень, зокрема зазначив, що позивачем порушено п.4.1. підряду №1716/10/1039 від 28.09.2010 щодо ненадання акту приймання-передачі обладнання за другим етапом робіт. Наданий позивачем акт приймання передачі обладнання від 11.07.2011 вважає належним чином не оформленим та неналежним доказом, а спірне обладнання знаходиться у публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» на відповідальному зберіганні. Також, відповідач вважає що нього відсутні підставі для оплати другого етапу робіт за договором, оскільки позивачем не було надано необхідних документів.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) закріплено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зобовязанням, відповідно до п.п.1, 2 ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

28.09.2010 між Приватним підприємством «Вагова компанія «МІКА» (надалі Підрядник) та Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (надалі Замовник) укладено договір підряду №1716/10/1039 (далі - Договір).

Згідно п.п. 1.1, 1.2 Договору замовник доручає, а підрядник бере на себе виконання робіт по монтажу, налагодженню, пуско - налагодженні та поставці системи зважування в розливних прогонах цехів № 1-4 ПАТ «ЗФЗ»; обсяги робіт, вартість обладнання і матеріалів визначаються на підставі Графіка виконання робіт, підписаного сторонами (Додаток № 1), який є невід'ємною частиною договору (т.1 а.с. 15-17).

Відповідно до п. 2.1. Договору вартість робіт за цим договором з урахуванням вартості матеріалів становить 889998,00 грн., в тому числі ПДВ 20%. Договірна ціна на обсяги робіт, вказані в тендерних умовах, є твердою і перегляду не підлягає протягом всього терміну дії договору.

Пунктом 3.1 Договору визначені терміни виконання робіт - 7 місяців після підписання цього договору поетапно згідно з Графіком виконання робіт (Додаток № 1). Етапами виконання робіт вважати номер по порядку в Графіку виконання робіт. Строки виконання робіт можуть переглядатися за згодою сторін з підписанням двостороннього акта за наявності обставин непереборної сили; зупинки робіт не з вини підрядника (п.3.3.).

Договір є чинним з моменту його підписання та діє до 31.10.2011 року, а в частині гарантійних зобовязань до повного їх виконання (п.13.1 Договору).

Сторони погодили Графік поставки та виконання робіт, який є додатком до Договору, та передбачає наступні етапи робіт: розроблення та погодження ТЗ із замовником; поставку обладнання для цеху № 1; монтаж обладнання в цеху № 1; поставку обладнання для цеху № 2; монтаж обладнання в цеху № 2; поставку обладнання в цех № 3; монтаж обладнання в цеху № 3; поставка обладнання для цеха № 4; монтаж обладнання в цеху № 4; ЗІП; випуск та передачу замовнику експлуатаційної документації на систему; здачу в експлуатацію системи в цілому (т.1 а.с. 17 (на звороті) 18).

Зі змісту спірного договору, укладеного між приватним підприємством «Вагова компанія «МІКА» та публічним акціонерним товариством «Запорізький феросплавний завод» вбачається, що він за правовою природою є змішаним договором.

Цей договір містить в собі як умови, що характерні для договорів поставки (зокрема поставка системи зважування в розливних прогонах цехів №1-4 ПАТ «ЗФЗ»), так і умови, що характерні для договорів підряду (зокрема, з монтажу та пуско-налагодженні обладнання).

Відповідно до ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі.

Відповідно до статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

В силу ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.1 Договору сторони визначили порядок розрахунків, відповідно до якого оплата виконаних робіт за цим договором здійснюється за фактом виконаних робіт кожного етапу, відповідно до Графіка виконання робіт протягом 20 календарних днів з дня надходження рахунку від підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт. Одночасно з предявленням акта виконаних робіт, підрядник зобовязаний надати замовникові акт приймання-передачі обладнання.

Отже, умовами договору передбачено поетапну оплату виконаних робіт за договором (тобто окремо за виконану роботу - поставку обладнання, і окремо за виконану роботу монтаж обладнання).

Перший етап, відповідно до Графіка поставки і виконання робіт, передбачає розроблення та погодження технічного завдання з замовником.

До таких правовідносин застосовуються положення, які регулюються правовідносини підряду.

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Позивачем виконані роботи першого етапу, що підтверджується актом №ОУ-210 здачі-прийняття робіт (надання послуг) м. Запоріжжя від 01.09.2011 на суму 2280,00 грн. без ПДВ, 2736,00 грн. з ПДВ (т.1 а.с. 23).

Правомірність вимог позивача по цьому етапу і факт не оплати відповідачем в строк вказаних робіт у розмірі 2736,00 грн. встановлений рішенням господарського суду Запорізької області від 03.12.2014 по даній справі, яке в цій частині залишено в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2015, а тому спір за першим етапом не розглядається даним складом суду при новому розгляді.

За другим етапом Графіком поставки та виконання робіт (додаток №1 до договору) передбачена поставка обладнання, а тому до вказаних правовідносин, крім передбачених договором, підлягають застосуванню також загальні положення договору поставки.

Як уже було зазначено, відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За актом від 01.03.2011 позивач здав на відповідальне зберігання відповідачу (Управління капітального будівництва Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів») обладнання, а саме: ваги кранові електронно-тензометрічні «ЄрМак ВК1ркт-30» - 1 од.; ваги кранові елекронно-тензометричні «ЄрМак ВК1ркт-20»- 4 од.; стаціонарний пульт керування - 4 од.; пристрій безпровідної передачі даних (РТ-ретранслятор) - 5 од.; сервер - 1 од., що підтверджується актом на відповідальне зберігання (т.1, а.с.19).

21.07.2011 за Актом приймання обладнання системи вимірювання ваги розливного прольоту цеху №1 відповідачем прийнято від позивача передбачене договором обладнання, яке знаходилось у нього на відповідальному зберіганні, а саме: ваги кранові елекронно-тензометричні «ЄрМак ВК1ркт-20»- 4 од.; ваги кранові електронно-тензометрічні «ЄрМак ВК1ркт-30» - 1 од.; стаціонарний пульт керування - 4 од.; пристрій безпровідної передачі даних (РТ-ретранслятор) - 5 од.; сервер - 1 од.

Акт затверджений заступником голови правління ПАТ «ЗФЗ» (т.1, а.с. 20).

Відповідач вважає, що цей акт не є актом приймання-передачі, обладнання продовжує зберігатись у нього на відповідальному зберіганні, а акт складений стосовно технічного огляду вказаного обладнання.

Між тим, ці доводи спростовуються наступним:

Сама назва акту є «акт приймання-передачі обладнання…», а не іншого.

В акті вказано, що на момент приймання обладнання знаходилось на зберіганні на складі ВКБ і в цеху №1, приймання здійснювалось за комплектністю без перевірки робото здатності, наведений докладний перелік прийнятого обладнання тощо.

Вказаний акт свідчить про фактичну передачу відповідачу обладнання, як це передбачено Графіком поставки і виконання робіт.

І, таким чином, відповідач не міг сам у себе прийняти на відповідальне зберігання обладнання, яке до цього вже знаходилось у нього на відповідальному зберіганні.

Рахунок-фактура № СФ-000211 від 01.09.2011 на суму 239340грн. (з ПДВ) були отримані відповідачем 09.09.2011 (його представником ОСОБА_7С.), що підтверджується в тому числі листом №577 від 09.09.2011 (т.1 а.с. 22, 26).

Відповідно до наказів по особовому складу №333/к від 24.05.2011 та №576/4 від 01.11.2012 ОСОБА_7 з 24.05.2011 до 01.11.2012 займав посаду інженера 2 категорії відділу капітального будівництва Управляння капітального будівництва публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (т.1, а.с. 55-56). Відповідно до пунктів 2.4, 2.5, 3.1 посадової інструкції інженера 2-ї категорії ВКБ передбачено обовязки щодо ведення первинного обліку, в тому числі рахунків на оплату робіт, формування повного пакету документів для оплати робіт, право вимагати кожного місяця до 25 числа від підрядних організацій надання первинних документів (т.1, а.с.60-62). Вказані дії прямо передбачають право отримання первинних документів.

Таким чином, відповідач в порядку п. 4.1 Договору мав оплатити дригий етап за договором на протязі 20 календарних днів з дня отримання рахунку від підрядника (тобто 09.09.2011 плюс 20 днів) до 29.09.2011.

Свої зобовязання з оплати поставленого позивачем обладнання відповідач не виконав.

За третім етапом Графіку поставки та виконання робіт передбачено наступні види робіт: монтаж стаціонарного пульта управління (ТМФ - термінал багатофункціональний) 4 од.; монтаж пристрою бездротової передачі даних (РТ-ретранслятор), 5 од., монтаж сервера 1 од., налагодження та випробування обладнання в комплексі по цеху № 1.

Відповідно до підписаного сторонами акту № ОУ - 212 здачі - прийняття робіт (надання послуг), відповідачем прийнято від позивача роботу, а саме: монтаж обладнання в цеху № 1 відповідно до розробленого та погодженого з підрядником проекту, в тому числі монтаж стаціонарного пульта керування (ТМФ-термінал багатофункціональний) 4 од. на суму 6132,50грн., з ПДВ - 7359,00 грн. (т.1 а.с. 27).

Як вказано в рішенні господарського суду Запорізької області від 03.12.2014 по даній справі, підстави для задоволення позову в частині стягнення грошових коштів за виконання робіт третього етапу відсутні, оскільки умовами Договору передбачено поетапну оплату по факту виконаних робіт кожного етапу згідно Графіка виконання робіт, а цей етап завершений позивачем не був.

Цим рішенням та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 відмовлено у стягненні вартості виконаних робіт за третім етапом в сумі 7359,00 грн. з цієї підстави.

Вищим господарським судом України в цій частині судові рішення не переглядались, оскільки не оскаржувались.

Слід відзначити, що відповідно до додатку №1 до договору, монтаж обладнання в цеху №1 (третій етап) виконується після поставки обладнання для цеху №1 (другий етап), тобто поставка обладнання для конкретного цеху обовязково передує його монтажу.

І хоча, як вказано, роботи за третім етапом були виконані не в повному обсязі, монтаж обладнання (третій етап) був неможливим без поставки обладнання (другий етап), що також свідчить про фактичне виконання позивачем другого етапу відповідно до Графіку (додаток №1 до договору).

Отже, з відповідача підлягає стягненню сума основного боргу за виконання робіт другого етапу робіт (поставка обладнання) у розмірі 239340,00грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст.526 ЦК України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідач взяті на себе зобовязання за Договором в частині повної та своєчасної оплати за другий етап робіт, належним чином не виконував.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України божник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За порушення строків оплати позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 21813,60грн. річних та 31641,90грн. втрат від інфляції.

Судом зроблений розрахунок сум річних та втрат від інфляції з суми заборгованості 242076,00грн. (2736грн. за перший етап + 239340грн. за другий етап), відповідно до якого сума річних за період з 29.09.2011 по 31.08.2014 складає 21249,63грн., а втрати від інфляції за період з жовтня 2011 по серпень 2014 включно - 32873,30грн.,.

Господарський суд не наділений правом виходити за межі заявленої до стягнення суми, тому з урахуванням позовних вимог, до стягнення з відповідача підлягають 21249,63грн. річних та 31641,90грн. втрат від інфляції.

Судові витрати віднести на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (вул. Діагональна, буд.11, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69035, ) на користь Приватного підприємства «Вагова компанія «МІКА» (вул.Сімферопольська, буд.21, м.Дніпропетровськ, Дніпропетровськ область, 49044; ) 239340 (двісті тридцять девять тисяч триста сорок) грн. 00 коп. основного боргу, 21249 (двадцять одна тисяча двісті сорок девять) грн. 63коп. річних, 31641 (тридцять одна тисяча шістсот сорок одна) грн. 90коп. втрат від інфляції і 5899 (пять тисяч вісімсот девяносто девять) грн. 35 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

В засіданні 16.11.2015 оголошена вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено і підписане 23.11.2015.

Головуючий суддя С.А.Гончаренко

Суддя Т.Г. Алейникова

Суддя В.М. Соловйов