ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 листопада 2015 року Справа № 914/1679/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової Т.В.,
суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О.
перевіривши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Пікко-67"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 15.09.2015
у справі№914/1679/15 Господарського суду Львівської області
за позовомУправління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Пікко-67"
простягнення заборгованості в сумі 8 102,56 грн.

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Пікко-67" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно із частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до приписів статті 1111 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Проте, в порушення зазначених норм скаржником до касаційної скарги не додано належних доказів надсилання її копії сторонам у справі та сплати судового збору в установлених законодавством порядку і розмірі.

Додані до касаційної скарги копії квитанцій №8702 від 05.10.2015, №8703 від 05.10.2015 та копія опису вкладення у цінний лист відправленого на ім'я Управління комунальної власності міста Львів не можуть бути належними доказами підтвердження надіслання касаційної скарги стороні у справі, оскільки, як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 24.10.2011 із змінами і доповненнями, належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів може вважатися оригінал розрахункового документу встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касового чека, розрахункової квитанції тощо).

Пунктом 3 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Порядок і розмір сплати судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір". Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" №484-VІІІ від 22.05.2015, який набрав чинності з 01.09.2015, було внесено зміни до Закону України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Приписами частини 2 статті 4 Закону (в редакції, яка набрала чинності 01.09.2015) роз'яснено, що за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду, судовий збір встановлюється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. При поданні позовної заяви майнового характеру до 01.09.2015 розмір ставки, відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", складав 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. При цьому, за приписами статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата на 01.01.2015 становить 1218 грн. 00 коп.

Отже, враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Пікко-67" звернулося з касаційною скаргою 05.10.2015, що підтверджується відтиском штемпелю вхідної кореспонденції Львівського апеляційного господарського суду на касаційній скарзі, тобто після внесення змін до Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору при зверненні з даною касаційною скаргою повинен складати 2 192,40 грн. (120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

Проте, в підтвердження сплати судового збору скаржником до касаційної скарги додано квитанцію №0.0. від 05.10.2015 про сплату судового збору в сумі 1218,00 грн., що є менше, ніж встановлено чинним законодавством. З огляду на що, зазначений документ не може бути належним доказом сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі.

Відповідно до пункту 4 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що за приписами частини 3 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона має право повторно подати касаційну скаргу з додержанням стислих строків для виправлення, а також враховуючи вимоги статті 53 зазначеного Кодексу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у разі повторного звернення з касаційною скаргою з порушенням встановленого законодавством строку, про його поновлення має заявлятися належним чином мотивоване клопотання і при розгляді такого клопотання, зокрема, судом може бути взято до уваги невідкладне усунення скаржником недоліків, які стали підставою повернення касаційної скарги.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 3, 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пікко-67" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 у справі №914/1679/15 Господарського суду Львівської області та додані до неї документи повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя: Т. Добролюбова

Судді: Т. Гоголь

В. Швець