РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015Справа № 910/24228/15

За позовом Приватного підприємства «Еркер»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»

про стягнення 247369,86 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Косяк О.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ПП «Еркер» звернулося до Господарського суду м. Києва із указаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, у порушення умов укладеного між сторонами договору банківського вкладу «Класичний» № 1739 від 11.02.2014, своєчасно не повернув позивачеві суму банківського вкладу та не виплатив проценти за вкладом.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.04.2015 по справі № 910/3986/15-г за позовом ПП «Еркер» до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості, позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача банківський вклад в сумі 1000000,00 грн., проценти за вкладом за період з 01.01.2015 по 05.02.2015 в сумі 24164,38 грн. та 3% річних за період з 31.01.2015 по 05.02.2015 в сумі 493,15 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.06.2015 по справі № 910/11762/15 за позовом ПП «Еркер» до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача проценти за вкладом за період з 06.02.2015 по 05.05.2015 в сумі 59739,72 грн., інфляційні втрати за лютий-березень 2015 року в сумі 161000,00 грн., 3% річних за період з 06.02.2015 по 05.05.2015 в сумі 7315,06 грн.

Відповідач, в свою чергу, зазначені судові рішення не виконав, не повернув позивачеві суму банківського вкладу та не відновив виплату процентів за вкладом, внаслідок чого за період з 05.05.2015 по 21.08.2015 утворилася заборгованість з виплати процентів за вкладом в сумі 72493,15 грн.

З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача 72493,15 грн. процентів за вкладом, 166000,00 грн. інфляційних, 8876,71 грн. 3% річних за прострочення виконання зобов'язання з виплати процентів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час і місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 11.02.2014 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - відповідач, банк) в особі начальника відділення № 40 Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ПП «Еркер» (далі - позивач, клієнт) укладено договір банківського вкладу «Класичний» № 1739.

Відповідно до умов договору клієнт зобов'язався надати банку суму грошових коштів (вклад) у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк зобов'язався виплатити клієнту таку суму та проценти, нараховані на неї (п. 1.1 договору).

На суму вкладу в розрізі вкладних траншів банк нараховує проценти, розмір яких обумовлюється сторонами в додатках, що є невід'ємною частиною договору (п. 2.1 договору).

Нарахування процентів за вкладом проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладного траншу у банк, до дня, який передує його поверненню клієнту або списанню з рахунка клієнта, відповідно до строку вкладного траншу, що вказаний у відповідному додатку (п. 2.3 договору).

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачеві грошові кошти в сумі 1000000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7843 від 11.08.2014.

Згідно п. 3 додатків № 1739-3/1 від 15.09.2014, № 1739-3/2 від 20.10.2014, № 1739- 3/4 від 29.12.2014 до договору, виплата клієнту нарахованих процентів здійснюється банком щомісячно, в останній день кожного місяця.

Відповідно до п. 2 додатку № 1739-3/4 від 29.12.2014 до договору сторони виклали п. 3 додатку № 1739-3 від 11.08.2014 до договору в такій редакції: на суму грошових коштів, вказаних в п. 1 цього додатку, банком нараховуються проценти виходячи з процентної ставки у розмірі 24,5% річних».

Згідно з п. 1.3 договору, договір діє до 11.02.2015.

Пунктом 3.1 договору визначено, що при закінченні строку розміщення вкладного траншу, повернення вкладного траншу здійснюється банком шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок клієнта, вказаний у розділі 7 договору. Повернення вкладного траншу може бути здійснено також на інший поточний рахунок клієнта, вказаний у листі клієнта про повернення коштів.

Відповідач, у порушення умов договору, по закінченню строку дії договору не повернув позивачеві суму банківського вкладу та не сплатив проценти за користування грошовими коштами, внаслідок чого позивач звернувся за захистом порушених прав до суду.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.04.2015 по справі № 910/3986/15-г за позовом ПП «Еркер» до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості, позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача банківський вклад в сумі 1000000,00 грн., проценти за вкладом за період з 01.01.2015 по 05.02.2015 в сумі 24164,38 грн. та 3% річних за період з 31.01.2015 по 05.02.2015 в сумі 493,15 грн. Рішення набрало законної сили 18.08.2015.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.06.2015 по справі № 910/11762/15 за позовом ПП «Еркер» до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача проценти за вкладом за період з 06.02.2015 по 05.05.2015 в сумі 59739,72 грн., інфляційні втрати за лютий-березень 2015 року в сумі 161000,00 грн., 3% річних за період з 06.02.2015 по 05.05.2015 в сумі 7315,06 грн. Рішення набрало законної сили 07.07.2015.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до положень ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора не є підставою припинення зобов'язання.

Відтак, зобов'язання відповідача з повернення суми банківського вкладу та виплати процентів за банківським вкладом на цей час не припинене.

Відповідно до ч. 2 ст.1066 ЦК України, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися ними.

Згідно зі ст. 1070 ЦК України, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

З огляду на викладене, відповідач порушив зобов'язання зі сплати на користь позивача процентів за банківським вкладом.

В той же час, на підставі постанови Правління Національного банку України № 612 від 17.09.2015 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 171 від 17.09.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській О.С. строком на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

У розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону, вкладниками визнаються лише фізичні особи (у тому числі фізичні особи - підприємці), яка уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або які є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Враховуючи вищенаведені положення, зобов'язання щодо стягнення з відповідача процентів за банківським вкладом на користь позивача, інфляційних втрат, процентів за користування грошовими коштами та трьох відсотків річних є майновим зобов'язанням.

Оскільки позивач є кредитором банку, на якого поширюються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то його вимоги (у тому числі спірні) до відповідача під час запровадження тимчасової адміністрації не можуть бути задоволені.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст.ст. 13, 16 ЦК України, у позові слід відмовити.

При цьому, позивач не позбавлений можливості захистити свої права на грошові кошти, які знаходяться на його рахунку у банку відповідача, в порядку п. 3 ч. 2 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», шляхом звернення до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про продовження здійснення банком операції з перерахування спірних сум або в порядку розділу VII цього Закону у разі прийняття рішення про ліквідацію банку.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням положень ст. 49 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко