ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.11.15 Справа № 904/7196/15
За позовом публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 557 765,94 грн.

Головуючий колегії, суддя: Євстигнеєва Н.М.

Суддя: Кеся Н. Б.

Суддя: Воронько В.Д.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Журавльова Л.А., довіреність від 03 листопада 2015 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 130/гр від 14.08.2006 у розмірі 557 765,94 грн., яких:

- прострочена сума кредиту у розмірі 120 000,00 грн.;

- прострочені проценти за користування кредитом у розмірі 180 900,94 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 30950,13 грн.;

- пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у розмірі 49 095,70 грн.;

- інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 73 975,44 грн.;

- інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 102 915,92 грн.;

- 3 відсотки річних у розмірі 23 918,81 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 130/гр від 14.08.2006 в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів. Надання кредиту здійснюється на підставі письмового повідомлення позичальника про свій намір отримати черговий транш кредиту із зазначенням його суми та терміну користування не пізніше, ніж за два дні до бажаної дати отримання кредиту. За час користування кредитними коштами позивачем надано відповідачу грошових коштів на суму 150 000,00грн. зі строком погашення кредиту - 13.08.2007. Процентна ставка за користування кредитом встановлена на рівні 19% річних. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору за заявою стягувача 26.10.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко Оленою Юріївною було вчинено виконавчі написи за реєстровим №11169 та №11168, за якими пропонується звернути стягнення на майно - товари та обладнання, які належать на праві власності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 Виконавчі написи були пред'явлені до виконання до відділу державної виконавчої служби Синельніковського міськрайонного управління юстиції, однак повернуто без виконання 25.10.2012.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, подав заяву про застосування до спірних відносин позовної давності. Заява мотивована тим, що оскільки строк виконання зобов'язання за кредитним договором настав 13 серпня 2007 року, то початок перебігу строку позовної давності слід рахувати з 14.08.2007. З огляду на положення чинного законодавства, позовна давність за кредитним договором спливла 14.08.2010.

Позивач у судове засідання не з'явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розгляд справи був відкладений з 31 серпня 2015 року на 23 вересня 2015 року, з 23 вересня 2015 року на 12 жовтня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року призначено розгляд справи № 904/7196/15 колегією у складі трьох суддів.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 15 жовтня 2015 року визначено склад колегії у складі трьох суддів: головуючий суддя Євстигнеєва Н. М., судді - Кеся Н.Б., Воронько В.Д.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року прийнято справу №904/7196/15 до провадження в колегіальному складі та призначено до розгляду в засіданні на 09 листопада 2011 року.

Розгляд справи з 09 листопада 2015 року був відкладений на 23 листопада 2015 року.

У судовому засіданні 23 листопада 2015 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами (ст.75 Господарського процесуального кодексу України)

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2006 року між відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний банк (АТ ВАБанк), кредитодавець та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (позичальник) укладено кредитний договір №130гр, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит), на умовах визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що складають невід'ємну частину договору.

Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п. 7.4 договору).

Кредит надається у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом у сумі 150 000,00грн. Термін користування кредитом до 16-00 годин 13 серпня 2007 року. Процентна ставка за користування кредитом - 19% річних. Надання кредиту буде здійснюватися в гривнях в повному обсязі або окремими частинами (траншами). Кожна наступна видача траншу кредиту здійснюється в межах вільного залишку суми кредиту, визначеної п.1.1.1 цього договору. Надання кредиту здійснюється на підставі письмового повідомлення позичальника про свій намір отримати черговий транш кредиту із зазначенням його суми та терміну користування не пізніше, ніж за два банківських дня до бажаної дати отримання кредиту (п.п.1.1.1.- 1.1.5 кредитного договору).

Згідно п. 1.2 договору кредит надається позичальнику на поповнення обігових коштів.

Надання кожного траншу оформляється додатковою угодою, в якій встановлюється сума траншу, термін його користування та процентна ставка (п.2.5. договору).

За період дії кредитного договору позивачем надано відповідачу грошових коштів на суму 150 000,00грн., що підтверджується додатковими угодами до кредитного договору:

- відповідно до Додаткової угоди №1 від 14.08.2006 до кредитного договору позивачем надано відповідачу транш у розмірі 50 000,00грн.;

- відповідно до Додаткової угоди №1 від 30.08.2006 до кредитного договору позивачем надано відповідачу транш у розмірі 25 000,00грн.;

- відповідно до Додаткової угоди №3 від 08.09.2006 до кредитного договору позивачем надано відповідачу транш у розмірі 10 000,00грн.;

- відповідно до Додаткової угоди №4 від 14.09.2006 до кредитного договору позивачем надано відповідачу транш у розмірі 15 000,00грн.;

- відповідно до Додаткової угоди №5 від 19.09.2006 до кредитного договору позивачем надано відповідачу транш у розмірі 10 000,00грн.;

- відповідно до Додаткової угоди №6 від 11.10.2006 до кредитного договору позивачем надано відповідачу транш у розмірі 20 000,00грн.;

- відповідно до Додаткової угоди №7 від 03.11.2006 до кредитного договору позивачем надано відповідачу транш у розмірі 15 000,00грн.;

- відповідно до Додаткової угоди №8 від 11.12.2006 до кредитного договору позивачем надано відповідачу транш у розмірі 5 000,00грн.

Повернення кредиту здійснюється починаючи з 7 місяця користування кредитною лінією рівними частинами не менш як 30 000грн., згідно з графіком зниження ліміту позичкової заборгованості (п.2.3. кредитного договору).

Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитодавця суми кредиту, процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, визначених договором (п.2.6. договору).

Пунктом 2.7. кредитного договору сторони визначили порядок нарахування та сплати процентів.

Так, проценти нараховуються на фактичну заборгованість за кредитом, із розрахунку календарної кількості днів в році та місяці. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в гривні щомісячно за поточний календарний місяць. При розрахунку процентів враховується перший день зарахування кредиту на поточний рахунок позичальника та/або перерахування кредиту по контрактах, що кредитуються, і не враховується останній день терміну користування кредитом, зазначеного в п.1.1.2 цього договору (п.п.2.7.1.- 2.7.4.).

Отже, з наведеного вбачається, що позичальник зобов'язаний сплачувати кредитодавцю проценти на умовах та в строки, визначені кредитним договором.

Згідно п.1.6. договору позичальник сплачує на користь кредитодавця комісії на кредитне обслуговування у розмірі 150,00грн.

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний банк" свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 150 000,00грн. шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №550/980 в ДФ АТ ВАБанк.

Умови забезпечення кредиту визначені пунктом 1.3 кредитного договору №130/гр від 14.08.2007.

Забезпеченням виконання зобов'язань позичальника перед кредитором є застава товарів в обороті та застава обладнання.

В забезпечення виконання зобов'язання за цим договором позичальник зобов'язується в п'ятиденний строк з моменту його підписання укласти з кредитодавцем договори застави особисто (п.1.3.1.).

14 серпня 2006 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено:

договір застави №1 (реєстровий номер 1430), за умовами якого відповідач передає стягувачу в заставу належне йому на праві власності майно - товари (взуття), перелік якого наведено в п.1.1. договору застави (а.с.49-50),

та договір застави №1 (реєстровий номер 1432), за умовами якого відповідач передає позивачу в заставу належне йому на праві власності майно - основні засоби, які перелічені в п.1.1. договору застави (а.с.52-53).

26 жовтня 2007 року позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко Олени Юріївни про вчинення виконавчого напису.

Розглянувши заяву кредитодавця приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко Оленою Юріївною вчинено два виконавчі написи:

- виконавчий напис за реєстровим №11169 на підставі договору застави №1 від 14.08.2006 (реєстровий №1430), за яким пропонується звернути стягнення на майно - товари, а саме: зимове взуття (чоботи жіночі), літнє взуття, яке належить на праві власності фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2, та знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Синельніковський район, смт. Іларіонове, вул. Інтернаціональна,4.

За змістом даного виконавчого напису, за рахунок коштів отриманих від реалізації в установленому чинним законодавством порядку заставного майна пропонується задовольнити вимоги позивача у розмірі 137 040,82грн. (заборгованість) за кредитним договором та 1 371,00грн. плати за вчинення виконавчого напису.

- виконавчий напис за реєстровим №11168, на підставі договору застави №1 від 14.08.2006 (реєстровий №1432), за яким пропонується звернути стягнення на обладнання, яке належить на праві власності фізичній особі -підприємцю ОСОБА_2, та знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Синелльніковський район, смт. Іларіонове, вул. Інтернаціональна,4 (перелік майна - обладнання наведений в договорі застави №1 від 14.08.2016 та виконавчому написі від 26.10.2017).

За змістом даного виконавчого напису, за рахунок коштів отриманих від реалізації в установленому чинним законодавством порядку заставного майна пропонується задовольнити вимоги позивача у розмірі 137 040,82грн. (заборгованість) за кредитним договором та 1 371,00грн. плати за вчинення виконавчого напису.

Вищезазначені виконавчі написи було пред'явлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Синельніковського міськрайонного управління юстиції.

25 жовтня 2012 року головним державним виконавцем Натха Б.М. відділу державної виконавчої служби Синельніковського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого напису №11168 від 26.10.2007 встановлено, що майно, на яке можна звернути стягнення для погашення заборгованості - відсутнє, у зв'язку з чим державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.10.2012 (а.с.55).

Відповідач свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів в строки встановлені договором не виконав.

Неналежне виконання умов кредитного договору №130/гр. від 14.08.2006 і є причиною виникнення спору.

Позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 577 756,94грн., у тому числі:

- прострочену заборгованість за кредитним договором у сумі 120 000,00грн.,

- прострочені проценти за користування кредитними коштами у сумі 180 900,94грн. За період з 14.08.2006 по 07.07.2015 проценти за користування кредитними коштами нараховані у сумі 205 088,09грн., відповідач частково сплатила заборгованість у сумі 24 187,15грн., залишок несплачених процентів становить 180 900,94грн.

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 30 950,13грн. за період прострочки з 07.01.2015 по 07.07.2015;

- пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у сумі 49 095,7грн. за період прострочки з 07.01.2015 по 07.07.2015;

- втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 73 975,44грн. за загальний період з 16.09.2012 по 07.07.2015;

- втрати від інфляції за несвоєчасну сплату процентів у сумі 102 915,92грн. за загальний період з 16.09.2012 по 07.07.2015;

- три відсотки річних у сумі 23 918,81грн. за період прострочки виконання зобов'язання з 07.07.2012 по 07.07.2015.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до статті 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором (стаття 525 Цивільного Кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1054 ЦК України).

Позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла за кредитним договором №130/гр від 14.08.2006 у розмірі 120 000,00грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у сумі 180 900,94грн.

Відповідач доказів повернення кредитних коштів у сумі 120 000,00грн., по сплаті процентів за користування кредитними коштами у сумі 180 900,94грн., нарахованих за загальний період з 14.08.2006 по 07.07.2015 не надав.

З огляду на наведені вище умови договору щодо строку повернення кредитних ресурсів та нарахованих процентів, строк оплати кредитної заборгованості та процентів є таким, що настав.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення законодавства, є правомірними позовні вимоги про стягнення з відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, заборгованості за договором у сумі 120 000,00грн., по сплаті процентів за користування кредитними коштами у сумі 180 900,94грн.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись відповідно до договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно пункту 4.3. договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової процентної ставки, визначеної у п.п.1.1.3 цього договору, за кожен день прострочення виконання, за реквізитами вказаними кредитодавцем.

Позивачем розрахована та заявлена до стягнення пеня за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 30 950,13грн. за період прострочки з 07.01.2015 по 07.07.2015 та пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у сумі 49 095,7грн. за період прострочки з 07.01.2015 по 07.07.2015, а всього - 80 045,83грн.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.1.1.2 кредитного договору термін користування кредитом спливає 13.08.2007 о 16:00, тобто прострочка виконання основного зобов'язання за кредитним договором починається з 14.08.2007.

Відповідно до положень ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, умов п.4.3. кредитного договору позивач мав право нараховувати пеню починаючи з 14.08.2007 по 14.02.2008, тобто протягом шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Разом з тим, позивач у наданому до позовної заяви розрахунку пені вказує період її нарахування на основну заборгованість починаючи з 07.01.2015 по 07.07.2015, що суперечить вищенаведеним положенням.

Відповідно до п.2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" приписом частини шостої статті 232 ГК України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, вимога позивача про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 30 950,13грн. за період прострочки з 07.01.2015 по 07.07.2015 заявлена безпідставно.

Стосовно вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у сумі 49 095,7грн., яка нарахована за період з 07.01.2015 по 07.07.2015, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.2.7.4. кредитного договору фактично розраховані проценти за поточний календарний місяць позичальник перераховує на рахунок №550/980д в ДФ АТ ВАБанк щомісячно, не пізніше останнього банківського дня поточного місяця, починаючи з 31.08.2006.

Як вбачається з наданого до позовної заяви розрахунку пені за несвоєчасну сплату процентів пеня нарахована за період з 07.01.2015 по 07.07.2015. При цьому, пеня нараховувалась на загальну суму процентів - 169 157,28грн., яка утворилася за період з 01.11.2006 станом на 07.01.2015. Отже, позивачем і у даному випадку не застосовані положення ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України та п. 4.3.договору.

В заявленому позивачем періоді вірним є нарахування пені за несвоєчасну сплату процентів починаючи з грудня 2014 року:

на суму нарахованих процентів за грудень 2014 року пеня підлягає нарахуванню за період з 07.01.2015 по 07.07.2015: 1936,44грн. х 182дн. = 499,44грн.

на суму нарахованих процентів за січень 2015 року пеня підлягає нарахуванню за період з 01.02.2015 по 07.07.2015: 1936,44грн. х 157дн. =462,31грн.

на суму нарахованих процентів за лютий 2015 року пеня підлягає нарахуванню за період з 01.03.2015 по 07.07.2015: 1 749,04грн. х 129дн.=367,87грн.

на суму нарахованих процентів за березень 2015 року пеня підлягає нарахуванню за період з 01.04.2015 по 07.07.2015: 1936,44грн. х30%х2:365х98 дн. =311,95грн.

на суму нарахованих процентів за квітень 2015 року пеня підлягає нарахуванню за період з 01.05.2015 по 07.07.2015: 1873,97грн. х30%х2:365х 68 дн. = 209,47грн.

на суму нарахованих процентів за травень 2015 року пеня підлягає нарахуванню за період з 01.06.2015 по 07.07.2015: 1936,44грн. х30%х2:365х 37дн. = 117,78грн.

на суму нарахованих процентів за червень 2015 року пеня підлягає нарахуванню за період з 01.07.2015 по 07.07.2015: 1873,97грн. х (30%х2):365х 7 дн. = 21,56грн.

на проценти, нараховані за липень 2015 року у сумі 437,26грн. за період з 01.07.2015 по 07.07.2015 пеня не нараховується, оскільки строк оплати цих відсотків останній день липня, прострочка виконання зобов'язання настає з 01.08.2015, тобто в періоді, не заявленому позивачем до стягнення.

Таким чином, пеня, яка нарахована на проценти за користування кредитними коштами починаючи з грудня 2014 року складає 1 990,38грн. (499,44грн. +462,31грн.+ 367,87грн.+ 311,95грн. + 209,47грн. + 117,78грн. + 21,56грн.).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Оскільки прострочення виконання грошового зобов'язання має місце, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 23 918,81грн. за період прострочки виконання зобов'язання з 07.07.2012 по 07.07.2015 та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 73 975,44грн. за загальний період з 16.09.2012 по 07.07.2015, втрат від інфляції за несвоєчасну сплату процентів у сумі 102 915,92грн. за загальний період з 16.09.2012 по 07.07.2015 є правомірними.

Враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення законодавства, є правомірними позовні вимоги про стягнення з відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, заборгованості за договором у сумі 120 000,00грн., по сплаті процентів за користування кредитними коштами у сумі 180 900,94грн., пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у сумі 1 990,38грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 73 975,44грн., втрат від інфляції за несвоєчасну сплату процентів у сумі 102 915,92грн., трьох відсотків річних у сумі 23 918,81грн., а всього на суму 503 701,49грн.

Доказів повної оплати заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитними коштами, пені, трьох відсотків річних та втрат від інфляції відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу у спірній сумі у встановленому порядку не спростував.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в силу наведених вище положень законодавства застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, а щодо вимог про стягнення пені спеціальна (скорочена) позовна давність - один рік.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Відповідач заявив про застосування позовної давності щодо заявлених позивачем вимог, подав відповідну письмову заяву.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

У спірних відносинах початок перебігу позовної давності визначається з 14 серпня 2007 року, позивач мав право звернутися з позовом до суду до закінчення позовної давності - до 14.08.2010.

Враховуючи дату звернення позивача з позовом до суду - 06.08.2015, передбачений умовами Договору строк повернення кредитних коштів - до 13.08.2007, позивач є таким, що звернувся до господарського суду з пропуском позовної давності.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку із спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п.2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року №10).

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку із спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України), п.2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року №10.

Позивач у позовній заяві не наводив відповідних доводів поважності причин пропуску позовної давності та не надав належних та допустимих доказів. Позивач, посилаючись на положення статті 264 Цивільного кодексу України, заявляє про не пропущення позовної давності, вважає, що позовна давність переривалась вчиненням нотаріусом виконавчих написів на договорах застави, укладених з відповідачем та пред'явлених до виконання.

Відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З аналізу положень ст. 264 ЦК України випливає, що до обставин, які зупиняють або переривають позовну давність відносяться:

- вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку;

- пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників.

Вчинення виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) не віднесено ст. ст. 263,264 Цивільного кодексу України до обставин, які зупиняють або переривають перебіг позовної давності за такими вимогами. Позивачем не доведено, що відповідач під час перебігу позовної давності за цими вимогами вчинив дії про визнання обов'язку виконання зобов'язання за рахунок предмета застави.

Наведене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, яка викладена в постанові від 23.01.2014 у справі №906/403/13.

З урахуванням викладеного, позивач є таким, що звернувся з позовом до господарського суду з пропуском позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Вирішуючи питання розподілу судового збору господарський суд виходить з наступного.

20 листопада 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови правління Національного банку України від 20.11.2014 №733 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" до категорії неплатоспроможних Прийнято рішення №123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк". По закінченню строку дії тимчасової адміністрації, на підставі постанови правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних особі прийнято рішення від 20.03.2015 №63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. строком на один рік, з 20.03.2015 по 19.03.2016.

Згідно п.22 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк", керуючись п.22 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільняється від сплати судового збору.

У випадках, коли позивач звільнений від сплати судового збору:

якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується;

у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору (п.4.5 постанови пленуму Вищого Господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України").

З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача, який станом на дату звернення з позовом до суду звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Головуючий колегії, суддя Н.М.Євстигнеєва

Суддя Н.Б.Кеся

Суддя В.Д.Воронько

Повне рішення складено, - 25.11.2015