ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

13 листопада 2015 року Справа № 915/1597/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133 () в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ Дельта Банк ОСОБА_1, вул. Дружби народів, 38, м. Київ, 01104

до відповідача ОСОБА_2 підприємства АСВ, вул. Московська, 31, к. 7, м. Миколаїв, 54001 ()

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ІНКА МИКОЛАЇВ, вул. Московська, 31, к. 1, м. Миколаїв, 54001 ()

про стягнення заборгованості за кредитним договором № НКЛ-2003281 від 15.11.2011 року в розмірі 1 140 739, 32 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4, довіреність від 16.10.2015 року;

від відповідача ПП АСВ: ОСОБА_5, довіреність від 15.09.2015 року;

від відповідача ОСОБА_6 ІНКА МИКОЛАЇВ: представник не з'явився.

Публічне акціонерне товариство Дельта Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ Дельта Банк ОСОБА_1 звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_2 підприємства АСВ та відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ІНКА МИКОЛАЇВ про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № НКЛ-2003281 від 15.11.2011 року в розмірі 1 140 739, 32 грн., яка складається з: 232 026, 64 грн. - суми заборгованості за кредитом простроченої; 40 793, 72 грн. розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту; 158, 91 грн. розміру пені за несвоєчасне погашення процентів; 3 835, 67 грн. суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 21, 00 грн. - суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів; 863 903, 38 грн. - штрафу відповідно до п. 4.2 кредитного договору.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.09.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 16.09.2015 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16.09.2015 року у звязку з неявкою представника відповідача ОСОБА_6 ІНКА МИКОЛАЇВ розгляд справи було відкладено на 06.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.10.2015 року у звязку з неявкою представника відповідача ОСОБА_6 ІНКА МИКОЛАЇВ та необхідністю витребування у позивача нових доказів розгляд справи було відкладено на 28.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.10.2015 року у звязку з неявкою представника відповідача ОСОБА_6 ІНКА МИКОЛАЇВ та неподанням позивачем витребуваних судом доказів строк розгляду справи продовжено на 15 днів та відкладено розгляд справи на 11.11.2015 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.11.2015 року у звязку з неявкою представника відповідача ОСОБА_6 ІНКА МИКОЛАЇВ та неподанням позивачем витребуваних судом доказів відкладено розгляд справи на 13.11.2015 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.11.2015 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України залишено позов без розгляду в частині стягнення 863 903, 38 грн. - штрафу відповідно до п. 4.2 кредитного договору.

В судовому засіданні 13.11.2015 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судовому засіданні 13.11.2015 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. По суті спору представник позивача матеріалами справи не володів, не зміг пояснити суду підстав та періодів нарахування заборгованості та штрафних санкцій, підстав стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_6 ІНКА МИКОЛАЇВ, в умовах договорів не орієнтувався. Поважних причин невиконання ухвал суду не пояснив суду.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено наступне.

15.11.2011 року між АТ Дельта Банк та ПП АСВ був укладений кредитний договір № НКЛ-2003281 з наступними змінами та додатками до нього.

Відповідно до п. 1.1.3 кредитного договору позичальнику надаються кредитні кошти з максимальним невідновлювальним лімітом заборгованості в сумі 2 399 731, 62 грн. зі сплатою 12 % річних за користування кредитом.

Додатковою угодою № 4 до кредитного договору сторони погодили, що кінцевий строк погашення кредиту 28.12.2012 року.

На підставі п. 3.3, п. 4.2, п. 4.3 кредитного договору банком нараховано пеню за несвоєчасне повернення кредиту та процентів, суму 3 % річних та штраф.

В якості забезпечення належного виконання умов кредитного договору між АТ Дельта Банк та ОСОБА_6 «ІНКА МИКОЛАЇВ» був укладений договір поруки № НКЛ-2003281/Пор/3 від 15.11.2011 року зі змінами та доповненнями до нього.

Відповідно до п. 4.1 договору поруки поручитель взяв на себе зобовязання перед банком відповідати в повному обсязі по зобовязаннях позичальника, які виникають з кредитного договору.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 525, 526, 530, 543, 553, 554, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 193, 231 ЦК України та умовами кредитного договору, а також договору поруки.

Представник відповідача ПП «АСВ» в судовому засіданні 13.11.2015 року позовні вимоги заперечив з підстав, зазначених у письмовому відзиві на позов (арк. 66-76), та просив суд в позові відмовити.

В обґрунтування заперечень в частині нарахування штрафу представник відповідача ПП «АСВ» зазначив, що позивачем нараховано штраф без жодних пояснень про порушення та їх строки, не подано жодних доказів на їх підтвердження, що унеможливлює перевірку відповідачем підстав нарахування штрафу.

Відповідач ПП «АСВ» просив суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу. Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 ІНКА МИКОЛАЇВ в жодне судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Керуючись п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року з останніми змінами № 18, суд дійшов висновку про вчинення усіх заходів щодо повідомлення належним чином відповідача про дату, час та місце судових засідань.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем подано суду письмовий відзив на позов (арк. 116-120). В обґрунтування заперечень в частині нарахування штрафу відповідачем ОСОБА_6 ІНКА МИКОЛАЇВ зазначено, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таке твердження неодноразово підтверджувалось висновками у постановах Верховного суду України (постанова від 21.10.2015 року) та правової позиції по справі № 6-2003цс15.

Позивач проігнорував дотримання вимог та періодів нарахування штрафу і пені (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідач стверджує, що позивачем не подано доказів про наявність і існування порушень, за які було стягнуто та нараховано штраф.

Просив суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог по стягненню штрафу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

15.11.2011 року між АТ «Дельта банк» (надалі «кредитор») та ПП «АСВ» (надалі «позичальник») був укладений Договір кредитної лінії № НКЛ-2003281 (арк. 11-16).

В подальшому до даного договору сторонами вносились зміни, про що укладались відповідні Договора про внесення змін та доповнень № 1 від 11.07.2012 року, № 2 від 14.09.2012 року, № 3 від 12.10.2012 року, № 4 від 26.12.2012 року (арк. 17-20).

Договір та договори про внесення змін підписано сторонами та скріплено печатками.

Відповідно до п. 8.3 Договору цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань за цим договором.

Доказів розірвання чи визнання недійсними вищевказаних договорів суду не подано.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договорів виникли зобовязальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами кредитного договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору кредитор зобовязується надавати позичальнику грошові кошти (надалі за текстом «кредит»), у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до п. 1.1.1 Договору (в редакції договору про внесення змін та доповнень № 4) надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (надалі за текстом кожна частина окремо «транш», а у сукупності «транші»), на умовах, визначених цим договором, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 2 399 731, 62 грн. (два мільйони триста девяносто девять тисяч сімсот тридцять одна гривня 62 копійки), зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 12 % (дванадцять процентів) річних, в порядку, визначеному цим договором, та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше « 28» грудня 2012 року на умовах, визначених цим договором та додатковими договорами до нього.

Відповідно до п. 4.2 Договору у випадку порушення позичальником вимог п. 3.3. цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 % (один відсоток) від суми кредиту, визначеного п. 1.1. цього договору, за кожний випадок порушення.

Пунктом 3.3 кредитного договору передбачено 30 випадків (обов'язків позичальника), за невиконання яких останній зобов'язаний сплатити кредитору штраф.

Позивачем нараховано відповідачу 863 903, 38 грн. - штрафу відповідно до п. 4.2 кредитного договору.

Як вбачається з детального розрахунку позивача, штраф нараховано за період з 27.12.2012 року по 23.03.2014 року за 36 випадків (порушення позичальником взятих на себе обов'язків за договором) (арк. 10).

Ухвалами господарського суду від 06.10.2015 року, від 28.10.2015 року та від 11.11.2015 року суд зобовязував позивача надати письмові пояснення щодо випадків, за порушення яких нараховано штраф згідно з п. 4.2 кредитного договору.

Вимог суду позивачем не виконано, поважних причин невиконання чи неможливості виконання вимог суду позивачем не наведено.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України неподання позивачем витребуваних судом документів без поважних причин або незявлення представника позивача у судове засідання на виклик суду незалежно від причин є підставами для залишення позову без розгляду.

Таким чином, наведена норма встановлює дві окремі та самодостатні підстави для залишення позову без розгляду.

Відповідно до п. 4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції з останніми змінами при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи в частині позовної вимоги про стягнення штрафу за наявними матеріалами з огляду на наступне.

Як вказано вище, ухвалами господарського суду від 06.10.2015 року, від 28.10.2015 року та від 11.11.2015 року суд зобовязував позивача надати суду письмові пояснення щодо випадків, за порушення яких нараховано штраф згідно з п. 4.2 кредитного договору.

Вимоги ухвал суду не виконано, витребувані документи суду не подано, що перешкоджає розгляду справи в частині вимоги про стягнення штрафу.

Відтак, позивачем не подано суду витребуваних згідно ухвал суду доказів, які б підтверджували викладені в позовній заяві обставини, зокрема, доказів, що підтверджують факти порушення відповідачем ПП "АСВ" взятих на себе зобов'язань за кредитним договором (та яких), строки нарахування штрафів тощо. Неподання позивачем витребуваних доказів також порушує права відповідачів на захист своїх прав та доведення суду своєї правової позиції (спростування позовних вимог). Вказані докази мають істотне значення для встановлення обставин справи та їх належної правової оцінки у світлі заявлених вимог, оскільки їх відсутність позбавляє суд можливості встановити наявність порушеного права позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи по суті в частині вимоги про стягнення штрафу.

Судом вчинено усі необхідні дії з метою отримання доказів, необхідних для вирішення спору. Вимоги ухвал суду не виконано, причини невиконання суду не повідомлені.

Відповідно до п. 3.12 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

У наведених випадках відповідні докази не повинні прийматися в подальшому й судом апеляційної інстанції.

Враховуючи неможливість встановлення відповідних обставин за допомогою інших засобів доказування, заявлений позов в частині підлягає залишенню без розгляду у зв'язку із наявністю всіх умов, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Керуючись ст. 124 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

залишити без розгляду позов Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ Дельта Банк ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 підприємства АСВ (), до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ІНКА МИКОЛАЇВ () про стягнення заборгованості за кредитним договором № НКЛ-2003281 від 15.11.2011 року в частині стягнення 863 903, 38 грн. - штрафу відповідно до п. 4.2 кредитного договору.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 81, 92-95, ст. 106 ГПК України.

Суддя Е.М. Олейняш