донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.11.2015 справа №908/1695/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Чернота Л.Ф.
суддівО.В. Стойка, Татенко В.М.
При секретарі: Халявіній Ю.В.
від позивача:Разобаров П.В. - представник за довіреністю б/н від 20.01.2015 р. Харцизова Т.В. - представник за довіреністю б/н від 29.12.2014 р.
від відповідача:не з'явились
Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області
від28.05.2015 року
у справі№908/1695/15-г (суддя Дроздова С.С.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя
до відповідача Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь, Донецька область
про стягнення 296 851 грн. 31 коп.
ВСТАНОВИВ:

У 2015 році Товариство з обмеженою відповідальністю Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою вих.№03-12-15/1ю від 12.03.2015р. до Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення заборгованості 296 851 (двісті дев'яносто шість тисяч вісімсот п'ятдесят одна грн. 31 коп. (а.с.3-5).

Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» було надіслано заяву №05-12-15/1ю від 12.05.2015 р. про зменшення позовних вимог, яка в порядку ст. 22 ГПК України прийнята судом до розгляду (а.с.56-58).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.05.15р. у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь, Донецька область відмовлено у повному обсязі (а.с.99-101).

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК» з прийнятим рішенням не згоден, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.10 р. по справі №908/1695/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» до Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат Азовсталь» про стягнення втрат від інфляції та 3% річних, задовольнити.

В обґрунтування поданої скарги, апелянт вказує на те, що з рішенням суду позивач не згодний, судом невірно застосовані норми ст.530 ЦК України та не враховані положення викладені у ст.692 ЦК України, а саме:

- при ухваленні рішення, суд виходив з норм ч.2 ст.530 ЦК України, яка є загальною нормою, при визначені строку виконання боржником обов'язку. При цьому судом не було взято до уваги, що правочин укладений сторонами в порядку ст.181 ГК України, який за своєю суттю та правовою природою є договором поставки, при вирішенні питання строку оплати за поставлений товар, повинен регулюватися не загальною нормою ст.530 ЦК України, а спеціальною нормою ст. 692 ЦК України.

Так, апелянт вважає, що відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Оскільки сторони не обумовили інший строк оплати відповідачем отриманого товару, то згідно ч.1 ст.692 ЦК України відповідач повинен був оплатити товар після його отримання та прийняття товаророзпорядчих документів.

Крім того, скаржник вказує на те, що рахунок-фактура №СФ-08/27/03 від 27.08.2014 року (даний рахунок дійсний до сплати до 27.08.2014 року), на підставі якого відповідачем й проводилася оплата, та інші товаросупроводжувальні документи позивачем відповідачеві було надано під час постачання товару.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції під час вирішення справи невірно застосовані норми матеріального права, а саме в той час, коли суд повинен керуватися ст.692 ЦК України, суд застосував ст. 530 ЦК України. У зв'язку із чим, вважаючи строк оплати невизначеним суд першої інстанції прийшов до невірного висновку, що відповідач не повинен сплатити на користь позивача втрати від інфляції та 3% річних, згідно ст.625 ЦК України.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.10.2015р. порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 16.11.2015р. о 10.00. год.

Розпорядженням Донецького апеляційного господарського суду від 16.11.2015 року у зв'язку із відпусткою визначеного за результатами автоматичного розподілу справи №908/1695/15-г члена колегії суддів - судді К.І. Бойченко та відсутністю у складі постійно діючої колегії №2 другої судової палати іншого судді, керуючись ч.5 ст.26 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 10.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду, затверджених рішенням загальних зборів суддів від 23.06.2015 р., з метою забезпечення подальшого розгляду справи №908/1695/15-г замінено відсутнього суддю Бойченко К.І. з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2015 р. у справі №908/1695/15-г на суддю судової колегії №1 другої судової палати - Татенко В.М., не зайнятого в іншому судовому процесі, враховуючи пропозицію головуючого судді.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні, представники позивача підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі.

Відповідач, Публічне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» до судового засідання не з"явся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення №02-30/3892/15 від 10.11.2015 р., своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

13.11.2015р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду електронною поштою надійшов відзив на апеляційну скаргу по справі №908/1695/15 від Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «АЗОВСТАЛЬ», в якому просить суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2015 р. по справі №908/1695/15 без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №908/1695/15-г.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статей 28-29 Закону України «Про судоустрій» та статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає справу та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду не відповідає вимогам чинного законодавства України і підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» та Публічним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «АЗОВСТАЛЬ» було укладено угоду про постачання товарно - матеріальних цінностей найменування, кількість, ціна та дата поставки, яких визначались видатковими накладними. Згідно видаткової накладної № РН-08/27/07 від 27.08.2014 р. позивачем відповідачу було поставлено товар на суму 629 164, 80 грн. у тому числі ПДВ 20 % (арк.с. 9). Товар відповідачем було отримано, про що свідчать відмітки на вищевказаній накладній, уповноваженої особи відповідача. За усною домовленістю сторін, оплата за товар повинна провадитися у день постачання товару, але не пізніше наступного дня.

На момент подання позовної заяви до суду першої інстанції станом на 12.03.2015 р. відповідачем здійснено часткову оплату за поставлений товар у сумі 429 164, 80 грн. Залишок у розмірі 200 000 грн. коп. було сплачено відповідачем 19.11.2014, згідно рахунку фактури № СФ-08/27/03 від 27.08.2014р., що зазначено у призначенні платежу (арк. с.25).

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач зменшив суму позовних вимог у розмірі 200 000 грн. 00 коп., оскільки під час подання позовної заяви, позивачем через бухгалтерську помилку, невірно було зазначено суму розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача 59 437 грн. 37 коп. втрат від інфляції та 6 731 грн. 14 коп. 3% річних та зазначив, що до теперішнього часу претензій по якості і кількості щодо поставленого товару від відповідача не надходило.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-08/27/03 від 27.08.2014р. відповідач здійснив оплату поставленого товару у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № від 19.11.2014р. на суму 200 000 грн. 00 коп., № від 13.02.2015р. на суму 129 164 грн. 80 коп., № від 23.01.2015р. на суму 300 000 грн. 00 коп. (арк. с. 10-12).

Здійснення відповідачем повної оплати підтверджується виписками банку, з яких чітко вбачається, що на рахунок позивача у банку була здійснена оплата по рахунку СФ-08/27/03 від 27.08.2014р. (арк. с. 29).

Тому, посилання відповідача, на те, що постачання товару відбулося, згідно договору №06/500-124 від 12.04.2011 року, з причин того, що у видатковій накладній міститься, як один із реквізитів номер цього договору, є безпідставним, оскільки, за матеріалами справи відсутній будь-який договір.

Видаткова накладна № РН-08/27/07 від 27.08.2014 р. містить всі реквізити передбачені законодавством України. Більше того відповідач прийняв товар за даною видатковою накладною, та сплатив за нього, що ще раз доводить про необґрунтованість пояснень відповідача й свідчить лише про не бажання нести відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ст. 205 Цивільного кодексу України).

За приписом ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив встановлення правовідносин з відповідачем не шляхом укладення договору у формі єдиного документа, а в порядку статті 181 Господарського кодексу України, шляхом вчинення дій, які виразилися у фактичній передачі позивачем 27.08.2014р. товару на загальну суму 629 164 грн. 80 коп., згідно з видатковою накладною № РН-08/27/07 від 27.08.2014р.

Укладений між сторонами правочин, за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічні приписи містяться в ст. 264 Господарського кодексу України.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені главою 54 Цивільного кодексу України. Суттєвими умовами правовідносин купівлі - продажу, щодо яких повинно бути досягнуто згоди між продавцем та покупцем, є предмет (найменування товару), його кількість та ціна.

Як вбачається із матеріалів справи видаткова накладна №РН-08/27/07 від 27.08.2014р. містить суть умов правочину поставки - найменування сторін, асортимент, ціну та вартість товару.

27.08.2014р. позивачем для розрахунку було виставлено рахунок-фактуру №СФ-08/27/03 від 27.08.2014р. на суму 629 164 грн. 80 коп. для оплати вказаного товару (арк. с. 10).

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що відповідач після отримання товару за видатковою накладною № РН-08/27/07 від 27.08.2014р., оплату за товар своєчасно не здійснив.

За таких обставин, відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положення частини другої ст. 530 ЦК України не можуть бути застосовані до жодних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права - покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Крім того, відповідно до частини першої ст.222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою коштів за поставлений товар позивач просить стягнути розмір інфляційних втрат та 3% річних. В обґрунтування стягнення з відповідача 59 437 грн. 37 коп. втрат від інфляції та 6 731 грн. 14 коп. 3% річних позивача посилається на наступне: підписання відповідачем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Тому, колегія суддів вважає нарахування розміру 3% річних у розмірі 6 731 (шість тисяч сімсот тридцять одна) грн. 14 коп. за період з серпня 2014 р. по січень 2015 року включно та інфляційних втрат у розмірі 59 437 (п'ятдесят дев'ять тисяч чотириста тридцять сім) грн. 37 коп. за період з серпня 2014 р. по 12 лютого 2015 р. обґрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевим господарським судом неправильно застосовані норми процессуального та матеріального права, неповно з'ясовані всі обставини, що мають значення для справи, що є підставою згідно приписів п.п.1,4 ч.1 ст.104 Господарського процессуального кодексу України для скасування рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2015 р. у справі №908/1695/15-г, відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відтак, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» підлягає задоволенню.

Позивач має право вжити заходів щодо п.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог вих.№05-12-15/1ю від 12.05.2015 р. покладаються на відповідача.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2015 року у справі №908/1695/15-г - задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2015 року у справі №908/1695/15-г скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь, Донецька область про стягнення втрат від інфляції в розмірі 59 437 (п'ятдесят дев'ять тисяч чотириста тридцять сім) грн. 37 коп. та суму 3% річних в розмірі 6 731 (шість тисяч сімсот тридцять одна) грн. 14 коп. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд.1, , р/р 6445 ПАТ «ПУМБ», МФО 334851) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69-А, , р/р 0493 в ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК», МФО 380838) втрати від інфляції в розмірі 59 437 (п'ятдесят дев'ять тисяч чотириста тридцять сім) грн. 37 коп., суму трьох відсотків річних в розмірі 6 731 (шість тисяч сімсот тридцять одна) грн. 14 коп., судовий збір у розмірі 1937 (одна тисяча дев'ятсот тридцять сім) грн. 04 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69-А, ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 913 грн. 50 коп.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді О.В.Стойка

В.М.Татенко

Надр.5 прим:

1 - у справу;

1 - позивачу;

1 - відповідачу;

1 - ДАГС;

1- ГСЗО.