П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ

Судова палата у господарських справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Жайворонок Т.Є.,
суддів:Барбари В.П.,Колесника П.І.,
Берднік І.С.,Потильчака О.І.,
Ємця А.А.,Шицького І.Б., -

за участю представника позивачів - Хлєбнікова С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (далі - ПО «ОКУАСП») про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду м. Києва від 23 лютого 2015 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 20 травня 2015 року та постанови Вищого господарського суду України від 4 серпня 2015 року у справі № 910/29116/14 за позовом ПО «ОКУАСП» в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «УМИГ Мьюзік» (далі - ТОВ «УМИГ Мьюзік») і товариства з обмеженою відповідальністю «Мун рекордс» (далі - ТОВ «Мун рекордс») до фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_9 про стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ПО «ОКУАСП» звернулася до суду із зазначеним позовом в інтересах ТОВ «УМИГ Мьюзік», ТОВ «Мун рекордс», посилаючись на те, що у приміщенні закладу харчування, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_9, представником організації зафіксовано факт неправомірного використання об'єктів інтелектуальної власності, а саме: комерційне використання музичних творів для фонового озвучення приміщення закладу (публічне виконання), авторські права на які належать позивачам. ПО «ОКУАСП» просила стягнути з відповідача на поточний рахунок організації на користь кожного із позивачів компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі, який не може бути меншим за 10 мінімальних заробітних плат (по 12 180 грн за кожен твір) відповідно до ст. 52 Закону України від 23 грудня 1993 року № 3792-XII «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон № 3792-XII), а всього - 24 360 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23 лютого 2015 року позов задоволено частково: стягнуто з ФОП ОСОБА_9 з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання цього рішення суду, на поточний рахунок ПО «ОКУАСП»: на користь ТОВ «УМИГ Мьюзік» - 6 090 грн компенсації за порушення виключних майнових авторських прав і 913 грн 50 коп. судового збору, на користь ТОВ «Мун рекордс» - 6 090 грн компенсації за порушення виключних майнових авторських прав і 913 грн 50 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 травня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині присудженої до стягнення суми судового збору - стягнуто з відповідача на користь кожного із позивачів по 456 грн 75 коп. судового збору замість 913 грн 50 коп. У решті рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 4 серпня 2015 року постанову апеляційного суду залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 9 жовтня 2015 року справу № 910/29116/14 допущено до провадження Верховного Суду України.

У заяві про перегляд з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), ПО «ОКУАСП», посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції п. 5 ч. 1 ст. 8, п. «а» абз. 2 ч. 1, п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону № 3792-XII, що спричинило до ухвалення різних за змістом рішень у подібних правовідносинах, просить скасувати постанови судів апеляційної і касаційної інстанцій та частково змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір компенсації відповідно до кількості порушень майнових авторських прав, скоєних відповідачем, і відповідно до кількості позивачів, а саме: стягнути компенсацію в розмірі 12 810 грн на користь кожного з позивачів.

Для порівняння надано копію постанови Вищого господарського суду України від 10 березня 2015 року у справі № 910/11159/14.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачів, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України вважає, що заява підлягає частковому задоволенню.

У справі, що розглядається, судами встановлено, що ПО «ОКУАСП» є приватною організацією, яка здійснює управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на підставі свідоцтва про облік організацій колективного управління від 24 січня 2011 року № 18/2011, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України.

1 січня 2014 року між ПО «ОКУАСП» (організація) і ТОВ «УМИГ Мьюзік» (видавник) укладено договір № АУ003К про управління майновими авторськими правами (із додатками до нього № 1 та № 2), відповідно до умов якого видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії договору будуть належати видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов договору (п. 2.1).

Пунктом 8.3 договору передбачено, що у разі виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень з управління цими правами.

Згідно з п. 3.1 договору ТОВ «УМИГ Мьюзік» надано декларацію щодо переданого в управління музичного твору «Counting Stars» (далі - Твір-1), автор музики Ryan Tedder, автор тексту Ryan Tedder, виконавець «One Republic». Згідно з декларацією ТОВ «УМИГ Мьюзік» отримало від товариства з обмеженою відповідальністю «Національне музичне видавництво» майнові права на Твір-1 на підставі договору про передачу авторських і суміжних прав від 1 січня 2014 року № НМИ суб-01/14-укр з кінцевою датою дії договору до 31 грудня 2014 року.

18 вересня 2014 року ТОВ «УМИГ Мьюзік» надало ПО «ОКУАСП» погодження на звернення до суду з позовом до ФОП ОСОБА_9 про захист авторських прав і виплату компенсації за порушення авторських прав на зазначений об'єкт авторського права.

17 травня 2012 року між ПО «ОКУАСП» (організація) і ТОВ «Мун Рекордс» (видавник) було укладено договір № 17052012/01 про управління майновими авторськими правами, за умовами якого видавник доручає організації здійснювати управління на колективній основі його майновими авторськими правами на твори, перелік яких додається до цього договору, а саме дозволяти від імені видавника використання творів користувачами, а також збирати винагороду (роялті) за їх використання способами, передбаченими п. 2.2 цього договору; у разі виявлення порушень майнових прав, видавник надає організації необхідні повноваження для захисту прав та здійснення представництва інтересів правовласника у суді, а саме: фіксація фактів порушення зазначених прав і (або) неправомірного використання творів із каталогу; попереднє досудове врегулювання порушень майнових прав видавника; здійснення представництва інтересів видавника у суді, а також, за необхідності, - в апеляційній чи касаційній інстанції, Верховному Суді України при розгляді справ за позовними заявами, для чого видавник наділяє організацію всіма правами, передбаченими чинним законодавством України для позивача в процесі (п. 3.2.7). Згідно з додатковою угодою від 12 грудня 2013 року № 10 строк дії договору продовжено до 31 грудня 2014 року.

Відповідно до пп. 4.1.2 п. 4.1 цього договору видавником надано декларацію щодо переданого в управління музичного твору: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - Твір-2), автор музики, тексту та виконавець ОСОБА_10. Відповідно до декларації ТОВ «Мун Рекордс» отримало від громадянина України ОСОБА_10 майнові права на зазначений твір на підставі договору про передачу авторських і суміжних прав від 27 квітня 2012 року № 10/27-04-12, з кінцевою датою дії договору до 27 квітня 2019 року.

10 січня 2014 року представник приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» і ПО «ОКУАСП» ОСОБА_12 склав акт № Че-01/01/14 фіксації фактів комерційного використання музичних творів, в якому зазначено, що у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_9, відбулося публічне виконання музичних творів: Твір-1 у виконанні «One Republic» і Твір-2 у виконанні ОСОБА_10. На підтвердження зазначених обставин суду надано фіскальний чек, відповідний диск із відеофіксацією факту виконання музичних творів.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що публічне виконання музичних творів без отримання відповідних дозволів на їх використання та без виплати авторської винагороди підтверджене наданими у справі доказами та є порушенням авторських прав позивачів, які підлягають судовому захисту.

Визначаючи розмір компенсації, суд виходив із того, що ФОП ОСОБА_9 припустився порушення щодо використання музичних творів вперше, а тому, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, стягнув компенсацію в мінімальному розмірі (10 мінімальних заробітних плат усього).

Разом із тим у наданій для порівняння постанові суд касаційної інстанції, розглянувши справу за аналогічним позовом, погодився із висновками суду апеляційної інстанції про стягнення компенсації, передбаченої ст. 52 Закону № 3792-XII, у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожний об'єкт авторського права, щодо якого встановлено порушення.

Викладене свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права щодо мінімального розміру компенсації, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Таким чином, предметом перегляду Верховним Судом України є постанова Вищого господарського суду України від 4 серпня 2015 року в частині висновків щодо співвідношення розміру компенсації, передбаченої ст. 52 Закону, і кількості суб'єктів та об'єктів авторського права, щодо яких встановлено порушення.

Забезпечуючи єдність судової практики у застосуванні норм матеріального права, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України виходить із такого.

За змістом положень ст. 440 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) і ч. 3 ст. 15 Закону № 3792-XII майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Статтею 445 ЦК передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим п. «а» ст. 50 Закону № 3792-XII.

Згідно зі ст. 52 Закону № 3792-XII при порушенні будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст. 50 цього Закону, суб'єкти авторського права (і відповідно особи, які представляють їх інтереси) мають право подавати позови про виплату компенсації, а суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

В абз. 9 ч. 2 ст. 52 Закону зазначено, що при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пп. «г» п. 2 ст. 52 Закону № 3792-XII межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону № 3792-XII об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема музичні твори з текстом і без тексту.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що кожен музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який належить конкретному суб'єкту (ам). Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського права та/або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації. Кожний суб'єкт авторського права при порушенні цього права, в тому числі на один твір, має право на компенсацію в розмірі, не менше 10 мінімальних заробітних плат.

У справі, що розглядається, позов заявлено на користь двох суб'єктів майнових авторських прав і двох різних творів: ТОВ «УМИГ Мьюзік» належать майнові права на Твір-1, а ТОВ «Мун Рекордс» - на Твір-2. ПО «ОКУАСП» просило стягнути з відповідача 24 360 грн компенсації, тобто по 10 мінімальних заробітних плат на користь кожного з власників майнових прав з урахуванням того, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_34320/ed_2014_12_25/pravo1/T140719.html?pravo=1> розмір мінімальної заробітної плати у 2015 році становив з 1 січня до 1 вересня 1 218,00 грн на місяць.

Оскільки кожний музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який охороняється законом, то захисту підлягають права на два музичні твори, суб'єктами яких заявлені позивачі.

Таким чином, з огляду на розмір заявлених позовних вимог і встановленого законом мінімального розміру компенсаційних заходів, спрямованих на захист майнових прав суб'єктів авторського права, за наявності встановленого порушення стягненню підлягає сума у розмірі не менше 10 мінімальних заробітних плат на користь кожного із власників майнових прав на використані твори.

За таких обставин висновок суду касаційної інстанції про правомірність нарахування компенсації, передбаченої ст. 52 Закону № 3792-XII, у розмірі 10 мінімальних заробітних плат на користь обох позивачів (суб'єктів авторського права) не ґрунтується на нормах матеріального права.

Ураховуючи, що у справі, яка розглядається, суди допустили неоднакове й неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню.

Крім того, право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це, зокрема, і право на обґрунтоване рішення. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27 вересня 2001 року).

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст.ст. 32-34, 43, 82, 84 ГПК, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів.

У справі, що розглядається, суд дійшов висновку, що порушення авторського права полягало у публічному виконанні музичних творів для фонового озвучення приміщення закладу за допомогою наявного музичного обладнання. Підставою для такого висновку став акт фіксації використання музичних творів від 10 січня 2014 року, складений одноособово представником приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» і ПО «ОКУАСП» ОСОБА_12, в якому зазначено, що твори використовуються для фонового озвучення приміщення закладу, а саме для публічного виконання музичних творів.

Разом із тим відповідно до ст. 1 Закону № 3792-XII публічним виконанням є подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час. Публічним сповіщенням (доведенням до загального відома) є передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів,гамма-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

У справі, що розглядається, суд не встановив, за допомогою якого саме джерела (пристрою) відбувалося публічне виконання спірних творів, що є необхідним для розмежування поняття публічного виконання та публічного сповіщення і, відповідно, для встановлення факту порушення виключних майнових прав суб'єктів авторського права саме з боку відповідача.

Відповідно до вимог ст. 11123 ГПК Верховний Суд України розглядає справи за правилами перегляду судових рішень у касаційному порядку, а тому не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку.

Відсутність у Верховного Суду України процесуальної можливості з'ясувати дійсні обставини справи перешкоджає ухвалити нове рішення, в якому необхідно дати висновок про правильність застосування норм матеріального права залежно від встановлених судами попередніх інстанцій обставин відповідно до наданих їм процесуальних повноважень.

Зважаючи на викладене, справу слід передати на розгляд суду першої інстанції згідно з пп. «а» п. 1 ч. 2 ст. 11125 ГПК.

Керуючись .ст. 11123 , 11124 , 11125 ГПК, Судова палата у господарських справах

п о с т а н о в и л а:

Заяву приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду м. Києва від 23 лютого 2015 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 20 травня 2015 року та постанови Вищого господарського суду України від 4 серпня 2015 року у справі № 910/29116/14 задовольнити частково.

Рішення господарського суду м. Києва від 23 лютого 2015 року, постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 травня 2015 року та постанову Вищого господарського суду України від 4 серпня 2015 року скасувати.

Справу № 910/29116/14 передати на розгляд до господарського суду м. Києва.

Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 11116 ГПК.

Головуючий Т.Є. Жайворонок
Судді:В.П. Барбара
І.С. Берднік
А.А. Ємець
П.І. Колесник
О.І. Потильчак
І.Б. Шицький