ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2015 р.Справа № 922/4690/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Пустоваловій І.С.

розглянувши справу

за позовом Виконуючого обов"язки прокурора Дзержинського району м. Харкова
до Харківської міської ради, м. Харків 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "КДБК СІТІ", м. Харків
про про скасування рішення
за участю представників сторін:

прокурора - Кондратюк Н.А. - за посв.;

відповідача - не з"явився;

3-ї особи - не з"явилась

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов"язки прокурора Дзержинського району м. Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просить суд визнати незаконним та скасувати п. 15.2. додатку 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об"єктів" від 29.10.2014 р. № 1664/14.

Ухвалою суду від 18.08.2015 р. було залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "КДБК СІТІ", м. Харків.

Прокурор в призначене судове засідання з"явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні та зазначає, що спірне рішення Харківської міської ради прийнято у порушення вимог ст. 41 Земельного кодексу України, ст. 133,135,137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 р. № 186.

Відповідач в призначене судове засідання не з'явився, відзив на позов та витребуваних судом документів не надав. В судових засіданнях, які відбулись 08.09.2015 р. та 10.09.2015 р. проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

3-я особа (Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "КДБК СІТІ") в призначене судове засідання не з'явилася, ніяких документів не надала. Причини неявки суду не відомі, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Прокурор свої позовні вимоги обгрунтовує наступним.

П. 15.2. додатку 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об"єктів" від 29.10.2014 р. № 1664/14 ОК "ЖБК "КДСК СІТІ" надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель територіальної громади м. Харкова площею 2,1572 га (кадастровий номер :14:010:0027) для будівництва житлового комплексу з об"єктами інфраструктури по вул. Архітекторів (в районі житлового будинку № 34) та подальшої експлуатації об"єкту.

Прокурор в позові зазначає, що згідно ч. 1 ст. 41 Земельного кодексу України, житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішеням органів виконавчої влади або органів мсцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду в розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації. Ст. 133 Житлового кодексу визначено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово-будівельного кооперативу та одержати в ньому квартиру. Відповідно до ст. 135 Житлового кодексу та абз. 1 п. 8 Примірного статуту, до членів ЖБК приймаються громадяни, які постійо проживають в даному населеному пункті і які потребують поліпшення житлових умов.

Також згідно з вимогами ст. 137 Житлового кодексу, житлово-будівельні кооперативи організуються при виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях. Порядок організації та діяльності ЖБК установлюється цим кодексом, Примірним статутом та іншими актами законодаства.

Ч. 6 ст. 137 ЖК та абз. 2 п. 4 Примірного статуту передбачено, що рішеня зборів про організацію кооперативу, список громадян, які вступають до кооперативу і членів їх сімей, що виявили бажання оселитися в будинку кооперативу, затверджуються виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.

Прокурор вказує на те, що згідно абз. 2 п. 5 Примірного статуту ЖБК діє на підставі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту і зареєстрованого у виконавчому комітеті Ради народних депутатів, який затвердив рішення про організацію кооперативу. П. 5 Примірного статуту визначено, що число громадян, які вступають до організованого кооперативу, повинно відповідати кількості квартир у житловому будинку (будинках) кооперативу, запланованому до будівництва. Абз. 1 п. 45 Примірного статуту передбачено, що громадянин може бути членому тільки одного ЖБК, крім випадку вступу до новостворюваого кооперативу у зв"язку з потребою у поліпшенні житлових умов.

Також прокурор зазначає, що ОК "ЖБК "КДБК СІТІ" не відповідає вимогам ст. 133, 135, 137 ЖК та Примірного статуту в частині мети його діяльності як житлово-будівльного кооперативу та всупереч ч. 6 ст. 137 ЖК та абз. 2 п. 4 Примірного статуту, рішення про створення ОК"ЖБ "КДБК СІТІ" (протоколи загальних зборів засновників № 1 від 10.10.2012 р.) та список членів кооперативу не затверджено виконавчим комітетом Харківської міської ради.

Відповідно до статуту ОК "ЖБК "КДБК СІТІ" та протоколи загальних зборів засновників № 1 від 10.10.2012 р., кооператив не створено при виконавчому комітетіі місцевої ради народних депутатів, при підприємстві, установі чи організації, що суперечить ст. 137 ЖК.

Прокурор вказує на те, що п. 5.1. статуту кооперативу всупереч с. 133, 135 ЖК та абз. 1 п.8 Примірного статуту передбачає можливість юридичних осіб бути членами кооперативу; п. 5.2. статуту кооперативу всупереч абз. 1 п. 45 Примірного статуту передбачає можливість членів кооперативу бути членами кількох кооперативів та в статуті ОК "ЖБК "КДБК СІТІ" не зазначено, що члени кооперативу повинні постійно проживати у м. Харкові і потребувати поліпшення житлових умов. Також зазначає, що у статуті ОК "ЖБК "КДБК СІТІ" не визначено кількості квартир у житловому будинку, які заплановано до будівництва кооперативом, що суперечить його меті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються заявлені позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, право власності на землю - це право володіти, користуватися, розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 44 Конституції України, рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх не відповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 41 ЗК України, житлово-будівельним (житловим) та гаражно- будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Як вбачається з позовної заяви, однією з підстав позову є посилання прокурора на те, що обов'язком Харківської міської ради є з'ясування мети та підстав створення ЖБК, порядку організації його діяльності, правового статусу відповідно до вимог Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту при наданні земельної ділянки ЖБК як спеціальному суб'єкту, передбаченому статтею 41 ЗК України, в обґрунтування своєї позиції прокурор посилається на постанову Верховного суду України від 17.04.2014 року у справі 21-195а14.

Проте, суд не може погодитись з такими твердженнями прокурора, оскільки у наведеній постанові ВСУ підставами позову були інші відносини, а саме: надання селищною радою земельних ділянок з перевищенням встановлених повноважень щодо права розпорядження землями комунальної власності територіальних громад.

Відповідно до умов п. 3.1. Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, кооператив організується з метою забезпечення житлом будівництва або придбання багатоквартирного жилого будинку (будинків) та інших об'єктів нерухомого майна, в тому числі нежитлових будівель, або одноквартирних чи багатоквартирних жилих будинків садибного типу, присадибного типу, або багатоквартирного жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями (господарськими будівлями та спорудами) за власні кошти кооперативу, або із залученням банківських кредитів, чи позик, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками) та іншими об'єктами нерухомого майна.

Ст. 2 Закону України "Про кооперацію" визначено термін "обслуговуючий кооператив", як кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торгівельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Відповідно до п. 3.3.1 "Державного класифікатору України класифікація організаційно-правових форм господарювання", затвердженого Наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики, від 28.05.2004 № 97, визначено, що кооператив це юридична особа, утворена фізичними та (або) юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

В свою чергу, оскільки Харківська міська рада не є органом державної реєстрації юридичних осіб, вона не наділена повноваженнями щодо контролю за дотриманням порядку створення юридичних осіб.

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" передбачено підстави та порядок відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, серед яких, зокрема, вказано на невідповідність установчих документів вимогам ч. 3 ст. 8 цього Закону (установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом).

Оскільки державна реєстрація третьої особи на час розгляду справи не скасована та не визнана недійсною у встановленому законом порядку, суд не приймає посилання прокурора про незаконність створення Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «КДБК СІТІ», оскільки його установчі документи відповідають вимогам чинного законодавств.

Крім того, суд звертає увагу на те, що найменування Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «КДБК СІТІ», визначає його тип та напрям діяльності відповідно до різновидностей юридичних осіб організаційно-правових форм кооперативи, що узгоджується з п. 1.2. «Вимоги щодо написання найменування юридичної особи або її відокремленого підрозділу» затверджених Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, від 09.06.2004 р. № 65, відповідно до якого, назва юридичної особи може складатися з власної назви юридичної особи, а також містити інформацію щодо мети діяльності, виду, способу утворення, залежності юридичної особи та інших відомостей згідно з вимогами до найменування окремих організаційно-правових форм суб'єктів господарювання, установлених Цивільним та Господарським кодексами України та законами України. Юридична особа, крім повного найменування, може мати скорочене найменування.

Таким чином, доводи прокурора про те, що ОК "ЖБК "КДБК СІТІ" не є житлово-будівельним кооперативом, а є обслуговуючим кооперативом є помилковим, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про кооперацію" відповідно до завдань та характеру діяльності, кооператив може бути "обслуговуючим", а за напрямом діяльності - "житлово-будівельним". Отже, згідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про кооперацію", ОК "ЖБК "КДБК СІТІ" може бути одночасно і житлово-будівельним і обслуговуючим, що не суперечить ні ЖК УРСР, а ні Примірного статуту ЖБК.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За загальним правилом лише органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями розпоряджатися землями, які перебувають відповідно у державній та комунальній власності. Таке розпорядження вони здійснюють шляхом продажу земель, безоплатної передачі у приватну власність громадянам, надання їх в оренду чи передачі їх у постійне користування (ст.ст. 118, 122, 123 Земельного кодексу України). Реалізовуючи зазначені повноваження, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування мають право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються або передаються в оренду чи постійне користування.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 2 ст. 144 Конституції України встановлено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Верховним судом України була прийнята постанова 17.06.2014 року по справі №21-195а14, відповідно до якої колегія суддів судових палат в адміністративних, господарських та цивільних справах на підставі аналізу п.12 «Перехідних положень», ст. 41 Земельного кодексу України, ст.ст.133, 135, 137 ЖК УРСР, Примірного статуту дійшла висновку, що сільські, селищні та міські ради мають право розпоряджатися землями комунальної власності територіальних громад виключно в межах населеного пункту. При цьому, даючи дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність ЖБК, відповідна рада має враховувати мету створення такого кооперативу, порядок його організації та діяльності відповідно до вимог ЖК УРСР та Примірного статуту. Зазначена постанова і стала підставою для звернення прокурора до суду з позовом, зокрема, визнати незаконним та скасувати п. 15.2. додатку 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об"єктів" від 29.10.2014 р. № 1664/14.

Конституційний Суд України в п. 5 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 р. №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте міськрадою (як суб'єктом владних повноважень) рішення про передачу кооперативу у власність та оренду земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, враховуючи недоведеність з боку прокурора порушень відповідачами норм чинного законодавства, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), господарський суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Повне рішення складено 09.11.2015 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа № 922/4690/15