ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015 р. Справа № 917/2069/15

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а, м.Полтава,36008

до Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1, вул. Островського, 45, м.Полтава, 36008

про стягнення 5708,45грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін у судове засідання не з"явилися

У судовому засіданні 05.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №3582 від 25.04.2013р. на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води у розмірі 5708,45грн., у т.ч. 2303,63грн. - сума основного боргу, 2303,63грн. - пені, 63,12грн. - 3% річних та 1038,07грн. - інфляційні нарахування.

Позивач позовні вимоги підтримував у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Ухвали суду, які направлялась відповідачу за адресою зазначеною в позовній заяві повернулись до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Згідно інформації з ЄДРПОУ, наданої позивачем, місцезнаходження фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 - вул. Островського, 45, м.Полтава, 36008

Відповідно до 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ФОП ОСОБА_1 В.Л.25.04.2013р. укладено Договір №3582 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (Договор)

Відповідно до умов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» забезпечує ФОП ОСОБА_1 тепловою енергією у вигляді гарячої води, а саме: опалення нежитлове приміщення по вул. Гожулівська, 12, що у м.Полтава.

Відповідно п. 17 Договору визначено, що розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії, на підставі виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень.

У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та згідно з абз. 7 ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на теплову енергію суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках у сфері теплопостачання.

Тариф на теплову енергію, що виробляється та постачається підприємством «Полтаватеплоенерго» встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Вказаною комісією тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів встановлені в такому розмірі:

1013,65 гри./Гкал (без ПДВ) з 1 червня 2014 року на підставі постанови № 524 від 16.05.2014;

1202,90 грн./Гкал (без ПДВ) з 1 грудня 2014 року на підставі постанови № 653 від 28.11.2014;

1691,29 грн./Гкал (без ПДВ) з 1 березня 2015 року на підставі постанови № 283 від 27.02.2015;

1465,58 грн./Гкал (без ПДВ) з 1 квітня 2015 року на підставі постанови № 1120 від 31.03.2015.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Магістрів України № 1198 від 03.10.2007 року (надалі Правила) розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі.

Відповідно до п. 15 Договору обсяг теплової енергії, який постачається Споживачу в розрахунковому періоді, визначається Теплопостачальною організацією розрахунковим способом відповідно до теплового навантаження об'єктів (згідно СНиП 2.04.05-91 «Отопление, вентиляція и кондиционирование») з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, визначеного згідно ДСТУ-Н Б В.1.1-27:2010 «Будівельна кліматологія» та наведений в п. З Додатку «Розрахунок обсягу теплової енергії», який є невід'ємною частиною договору.

Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 договору споживач зобов'язується сплачувати вартість теплової енергії у визначені строки з кінцевим розрахунком до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

За період з 01.12.2014 по 30.06.2015 за відпущену теплову енергію нараховано до сплати 5375,79 грн. Проте, як зазначає позивач у позові, в рахунок погашення зазначеної суми відповідачем проведено оплати лише в сумі 3000,00, у зв'язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість в розмірі 2303,63 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України № 686 - ХІУ від 20.05.1999 року "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної суми боргу.

На підставі ст. 230 ГК України та п. 20 договору нарахована пеня в розмірі 1% за кожний день прострочки платежу, але не більше 100% боргу згідно з Законом України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги в розмірі 5313,01 грн. за період з 15.01.2015 по 31.08.2015 на грошові зобов'язання грудня 2014 року - квітня 2015 року. Сума пені до стягнення обмежується 100 % боргу - 2303,63 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України у зв'язку з невиконанням зобов'язання по оплаті за відпущену теплову енергію позивачем нараховано 3 % річних в сумі 63,12 грн. за період з 15.01.2015 по 31.08.2015 та втрати від інфляційних процесів в сумі 1038,07 грн. за лютий -червень 2015 року.

Таким чином, загальна сума боргу відповідача становить 5708,45 грн.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 ( вул. Островського, 45, м.Полтава, 36008, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул.Комарова, 2а, м.Полтава,36008, р/р 0972 в філії Полтавського обласного управління АТ "Ощадбанк", МФО 331467, ) 2303,63 грн. суму основного боргу, 2303,63 грн. пені, 63,12 грн.- З % річних, 1038,07 грн. - інфляційні втрати, а також судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено: 09.11.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.