ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"19" листопада 2015 р. Справа № 5023/10616/11

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О. В.

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Комаровської Ірини Юріївни (вх. № 5336 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 01.07.2014р. у справі № 5023/10616/11

за заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.07.2014 р. по справі № 5023/10616/11 задоволено скаргу ПАТ «Мегабанк» (вх. № 4889 від 11.02.2014 р.) на дії ліквідатора, визнано незаконною бездіяльність ліквідатора Комаровської І.Ю. при виконанні покладених на неї обов`язків, в тому числі, щодо нерозгляду нею заяви ПАТ «Мегабанк» з грошовими вимогами до боржника, усунено арбітражного керуючого Комаровську І.Ю. від виконання покладених на неї обов"язків ліквідатора ФОП ОСОБА_2, призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_2 арбітражного керуючого Татіщева Олександра Євгеновича (свідоцтво НОМЕР_1 від 16.04.2013 р., адреса: АДРЕСА_1), зобов`язати арбітражного керуючого Комаровську І.Ю. на протязі 10 днів з дня винесення даної ухвали передати ліквідатору Татіщеву О.Є. всі документи боржника, в тому числі, щодо виконання ліквідаційної процедури.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, арбітражний керуючий Комаровська І.Ю. звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 01.07.14 р. у справі №5023/10616/11 та прийняти нове рішення щодо призначення іншої кандидатури ліквідатора боржника.

До апеляційної скарги апелянтом надано заяву про поновлення строку на подання апеляційної скарги, в якої він зазначив, що не був присутній у судовому засіданні 01.07.2014р. та не отримував ухвал суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача щодо розглянутого ним клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, дійшла висновку про відмову в задоволенні цього клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, передбачена гарантія забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на момент виникнення спору) визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. (ч.ч.1 та 3 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ГПК України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Як зазначалось, обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку апелянт зазначив, що не був присутній у судовому засіданні 01.07.2014р. та не отримував ухвал суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2014р. ПАТ «Мегабанк» подав до суду першої інстанції скаргу на дії ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Комаровську І.Ю. Вказана скарга була надіслана арбітражному керуючому Комаровській І. Ю., про що є відповідні докази у матеріалах справи (а.с.102 т.3). Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.02.2014р. скарга прийнята до розгляду та призначено до слухання на 18.03.2014р., ухвалами господарського суду Харківської області від 18.03.2014р., від 17.04.2015р., 15.05.2014р. розгляд справи відкладався у зв'язку нез'явленням до суду арбітражного керуючого Комаровської І.Ю. До того ж, судом було визнано явку арбітражного керуючого Комаровської І.Ю. обов'язковою, а також попереджено про відповідальність передбачену статтею 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Належні докази направлення вказаних ухвал господарського суду Харківської області на адресу арбітражного керуючого Комаровської І.Ю. містяться в матеріалах справи (а.с. 112, 134-136 т.3, а.с. 2 т.4).

За результатами розгляду скарги ПАТ «Мегабанк» у судовому засіданні 01.07.2014р. судом було прийнято рішення про усунення її від виконання обов'язків ліквідатора та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Татіщева О.Є. Вказана ухвала також направлена на адресу арбітражного керуючого Комаровської І.Ю., про що також є відповідні докази у матеріалах справи (а.с. 22 т. 4).

Згідно зі ст. 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Отже, наведена норма пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК.

Відповідно до абзацу 8 п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (із змінами і доповненнями) клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

А також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 N 23436/03).

Таким чином, необхідною передумовою здійснення стороною права апеляційного оскарження є обізнаність із рішенням суду, що дає можливість заявнику викласти свої вимоги та зазначити підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення в апеляційному порядку, як того вимагає пункт 3 частини першої статті 94 ГПК України.

Як було встановлено, апелянт був обізнаний про наявність оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду (дата отримання апелянтом оскаржуваної ухвали 01.07.2014р.), але протягом тривалого часу не скористався наданим йому процесуальним законом правом на його оскарження в передбаченому процесуальним законодавством порядку, що унеможливлює визнати причини пропуску процесуального строку поважними.

Такої позиції дотримується Вищий господарський суд України у своїх постановах від 13.05.2015р. у справі №922/4152/14, від 10.11.2015р. у справі №5011-43/4949-2012, від 11.11.2015р. у справі №4/30.

Отже, доводи викладені в клопотанні про поновлення строку на оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 01.07.2014р. спростовуються матеріалами справи, а тому відхиляються колегією суддів як безпідставні.

Згідно з ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зазначені обставини є підставою для відхилення клопотання про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги та повернення апеляційної скарги заявнику, як це передбачено п.4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 53, 86, 93, п. 4 ст. 97 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

УХВАЛИЛА:

1. Клопотання арбітражного керуючого Комаровської І.Ю. про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги відхилити.

2. Повернути арбітражному керуючому Комаровській І.Ю. апеляційну скаргу з додатками до неї, всього на 11 арк., в тому числі квитанцію про сплату судового збору № 10047 від 11.11.2015р.

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.