КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Справа№ 43/436

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Сотнікова С.В.

Мартюк А.І.

за участі представників:

кредитора - ОСОБА_3 (особисто)

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.12.2014р.

по справі №43/436 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Києва

до Закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) Компанії

"Укрінсклопром"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.11.2010р. порушено провадження у справі №43/436 про банкрутство закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) "Укрінсклопром" за заявою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва. Постановою від 21.01.2011р. ЗАТ "Укрінсклопром" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Рибія О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.03.2011р. достроково припинено повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Рибія О.В., призначено ліквідатором Мисенка Я.В. Ухвалою від 27.11.2012р. достроково припинено повноваження Мисенка Я.В., призначено ліквідатором арбітражного керуючого Куделю М.О., продовжено строк ліквідаційної процедури банкрута до 27.05.2013р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.05.2013р. продовжено строк ліквідаційної процедури та повноважень арбітражного керуючого Куделі М.О. на два місяці, до 27.08.2013р. Ухвалою від 03.10.2013р. продовжено строк ліквідаційної процедури та повноважень арбітражного керуючого на два місяці, до 03.12.2013р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.01.2014р. продовжено строк ліквідаційної процедури банкрута та повноважень арбітражного керуючого ще на два місяці, до 23.02.2014р., затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника (банкрута), провадження у справі №43/436 припинено.

Не погодившись, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 23.01.2014р. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2014р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу без змін.

Не погодившись, ОСОБА_3 звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України. Постановою Вищого господарського суду України від 30.09.2014р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2014р. та ухвалу господарського суду місті Києва від 23.01.2014р. скасовано, справу передано на новий розгляд суду першої інстанції.

24.11.2014р. до господарського суду міста Києва надійшло клопотання ліквідатора боржника (банкрута) арбітражного керуючого Куделі М.О. про затвердження розміру оплати послуг за виконання повноважень ліквідатора, клопотання про дострокове припинення повноважень, в судовому засіданні 24.11.2014р. представник ліквідатора заявив клопотання про припинення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2014р. затверджено розмір оплати послуг арбітражного керуючого Куделі М.О. в сумі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць здійснення нею повноважень ліквідатора ЗАТ "Укрінсклопром" (27.11.2012р. - 03.12.2014р.). Ухвалою від 03.12.2014р. задоволено клопотання ліквідатора, провадження у справі №43/436 про банкрутство ЗАТ Компанії "Укрінсклопром" припинено.

Не погодившись, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 03.12.2014р., якою припинено провадження у справі. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу без змін.

Не погодившись, ОСОБА_3 звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України. Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд Київського апеляційного господарського суду.

За результатами нового розгляду постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2015р. ухвалу господарського суду міста Києва від 03.12.2014р. скасовано, справу скеровано для подальшого розгляду до господарського суду міста Києва.

Не погодившись, арбітражний керуючий Куделя М.О. звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України. Постановою Вищого господарського суду України від 03.11.2015р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 та справу №43/436 було прийнято до провадження (в складі колегії головуючого судді Верховця А.А., суддів Сотнікова С.В., Мартюк А.І.), призначено до розгляду на 24.11.2015р.

Скасовуючи судові рішенні судом касаційної інстанції в постанові Вищого господарського суду України від 30.09.2014р. вказано, що до заяви ініціюючого кредитора не додано доказів безспірності грошових вимог до боржника щодо заборгованості зі сплати податкової заборгованості, що відповідно до норм Закону про банкрутство є необхідною умовою (підставою) порушення провадження у справі про банкрутство.

Зазначено, що ліквідатором не з'ясовані майнові внески інтелектуального потенціалу засновників боржника, наявність (відсутність) договорів виконання проектно-вишукувальних робіт, майна в філії боржника - компанії "Укрінсклопром" "Житлопромпроект, що судами не надано правову оцінку та не досліджено податкову звітність боржника, у т.ч. за періоди, що передували порушенню провадження у справі.

Скасовуючи судове рішення судом касаційної інстанції в постанові Вищого господарського суду України від 19.05.2015р. вказано, що судом апеляційної інстанції не здійснено правовий аналіз повноти дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури, не надано оцінки звіту та ліквідаційному балансу боржника, що поза увагою залишено вимоги кредиторів по виплаті зарплати, які боржником не виплачені.

Зазначено, що висновок щодо безспірної заборгованості боржника перед кредитором зроблений без встановлення всіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без врахування положень ст. 95 - 99 Податкового кодексу України, якими регулюється порядок стягнення податкового боргу платників податків (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі № 920/629/14).

Скасовуючи судове рішення судом касаційної інстанції в постанові Вищого господарського суду України від 03.11.2015р. вказано, що судом апеляційної інстанції не враховано вимог Закону, що діяли на час прийняття оскаржуваної ухвали, що докази відсутності боржника та безспірності вимог ініціюючого кредитора повинні були бути додані до заяви про порушення провадження у справі і бути в наявності на момент порушення.

Зазначено, що судом не враховано, що предметом розгляду суду першої інстанції було клопотання ліквідатора про припинення провадження у справі з викладених у ньому підстав, а не результати проведення ліквідаційної процедури, що посилання на положення Податкового кодексу України є помилковим, оскільки провадження у справі порушене 22.11.2010р., а Кодекс набрав чинності 01.01.2011р.

Досліджуючи матеріали справи, оцінюючі наявні докази, колегія відзначає, згідно з частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно статей 4, 4-1 ГПК України суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство). Частиною першою ст. 2 Закону про банкрутство передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Пунктом 1-1 Розділу Х Прикінцевих і перехідних положень Закону про банкрутство встановлено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваної ухвали апелянтом вказувалось на порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до прийняття неправильного рішення, зазначалось про відсутність законних підстав задоволення клопотання про припинення провадження у справі, що призвело до порушення його прав, як кредитора боржника в частині задоволення наявних кредиторських вимог, що судом першої інстанції не враховано висновків, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 30.09.2014р., якою скасовано одне з попередніх рішень суду першої інстанції, прийнятих у даній справі, були наведені доводи і міркування в підтвердження викладених обставин з посиланням на положення норм Закону про банкрутство, матеріальні і процесуальні норми.

Статтею 40 Закону про банкрутство (редакції до 19.01.2013р.) було передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо: 1) боржник не включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України або до Реєстру суб'єктів підприємницької діяльності; 2) подано заяву про визнання банкрутом ліквідованої або реорганізованої (крім реорганізації у формі перетворення) юридичної особи; 3) у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того ж боржника; 4) затверджено звіт керуючого санацією боржника в порядку, передбаченому цим Законом; 5) затверджено мирову угоду; 6) затверджено звіт ліквідатора в порядку, передбаченому статтею 32 цього Закону; 7) боржник виконав усі зобов'язання перед кредиторами; 8) кредитори не висунули вимог до боржника після порушення провадження у справі про банкрутство за заявою боржника.

Про припинення провадження у справі про банкрутство виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. Провадження у справах про банкрутство може бути припинено у випадках, передбачених пунктами 1, 2 та 5 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство, тобто як до, так і після визнання боржника банкрутом; у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 7 і 8, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 6, - лише після визнання боржника банкрутом.

Статтею 32 Закону про банкрутство було передбачено, що після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації); відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання - передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Якщо майна банкрута вистачило, щоб задовольнити всі вимоги кредиторів, він вважається таким, що не має боргів, і може продовжувати свою підприємницьку діяльність. Якщо ліквідатор не виявив або не реалізував усі наявні майнові активи ліквідаційної маси, необхідні для повного задоволення кредиторів, суд виносить ухвалу про призначення нового ліквідатора. Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи звіту ліквідатора в ході ліквідаційної процедури було виявлено 2173,41 грн. на поточному рахунку банкрута в ПАТ "АК "Експрес-Банк" та 3681,58 грн. на поточному рахунку в ПАТ "Банк "Петрокомерц-Україна", інших майнових активів, які б належали банкруту не виявлено. У зв'язку з відсутністю документів та інформації про наявність дебіторської заборгованості вимоги до третіх осіб щодо її повернення не пред'являлись. Сформовано ліквідаційну масу в сумі 5854,99 грн. До реєстру вимог кредиторів банкрута були включені вимоги ініціюючого кредитора - Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва на суму 509,99 грн., віднесені до ІІІ черги задоволення та вимоги фізичної особи - ОСОБА_3, визнані в сумі 50960,12 грн. (заборгованість по заробітній платі, що виникла на підставі у т.ч. рішення районного суду міста Києва від 15.03.2000р. про поновлення на роботі в період з 04.03.2013р. по 20.05.2013р.), віднесені до ІІ черги задоволення. Вимог інших кредиторів на адресу ліквідатора не надходило.

В порядку статті 31, пункту 7 статті 52 Закону про банкрутство були задоволені вимоги першої черги, витрати пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в сумі 1848,34 грн. та частково погашені вимоги на оплату послуг ліквідатора на суму 4006,65 грн. Вимоги кредиторів другої і третьої черги задоволення вимог кредиторів не погашені за недостатністю ліквідаційної маси.

В даній справі про банкрутство ЗАТ "Укрінсклопром" звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута було затверджено ухвалою господарського суду міста Києва від 23.01.2014р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2014р. З тим, ухвала та постанова судів першої та апеляційної інстанції були скасовані постановою Вищого господарського суду України від 30.09.2014р., справу передано на новий розгляд суду першої інстанції.

В результаті скасування судових рішень, звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника (банкрута), поданий на затвердження господарського суду, фактично став незатвердженим, і як вбачається з матеріалів справи, до теперішнього часу, ліквідатором не надано, а господарським судом не затверджено звіт та ліквідаційний баланс банкрута. Незатвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута саме по собі виключає наявність передбачених ст. 40 Закону про банкрутство підстав припинення провадження у справі про банкрутство, зазначених в пункті 6 частини першої цієї статті.

Скасовуючи ухвалу господарського суду міста Києва від 23.01.2014р., залишену без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2014р., якою затверджено вказаний вище звіт та ліквідаційний баланс банкрута, в змісті мотивувальної частини постанови Вищого господарського суду України від 30.09.2014р. відзначалось, що дії ліквідатора у даній справі полягали лише в направленні запитів щодо майна боржника до відповідних державних органів, у зв'язку з чим колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про неналежне здійснення ліквідатором фактичних дій щодо ліквідаційної процедури.

Наголошено, що в ліквідаційній процедурі ліквідатор повинен не обмежуватись лише направленням запитів, а вживати й інших заходів щодо пошуку майна, що знаходиться у третіх осіб, виявлення та визнання недійсними угод з відповідною оцінкою договірної роботи, що передувала обставинам, які слугували підставою для звернення ініціюючого кредитора - Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва з заявою про порушення справи про банкрутство саме за статтею 52 Закону про банкрутство. Тобто, завданням ліквідатора є дійсний та належний пошук майна та майнових активів банкрута, а не лише констатація факту їх відсутності.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції відзначає, на момент винесення ухвали господарського суду міста Києва від 03.12.2014р., залишеної без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2014р., скасованої постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015р. і яка в даному випадку є предметом розгляду (перегляду) у зв'язку з направлення справи на новий розгляд суду апеляційної інстанції, вже була прийнята постанова Вищого господарського суду України від 30.09.2014р., якою скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 23.01.2014р., залишену без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2014р. - на момент винесення оскаржуваної ухвали ухвала від 23.01.2014р. про затвердження звіту та ліквідаційного балансу вже була скасована і інший звіт не розглядався.

Скасовуючи ж рішення суду апеляційної інстанції, яким скасовану ухвалу суду першої інстанції про припинення провадження у справі, а справу направлено для подальшого розгляду місцевому господарському суду, судом касаційної інстанції в постанові від 03.11.2015р. наголошено, що судом апеляційної інстанції не враховано, що предметом розгляду суду першої інстанції, рішення з якого в даному випадку є предметом розгляду (перегляду) суду апеляційної інстанції було клопотання ліквідатора про припинення провадження у справі, заявлене з викладених у ньому підстав, а не результати проведення ліквідаційної процедури.

Усуваючи недоліки попередніх рішень, в порядку ст. 111-12 ГПК України, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає необхідними зазначити, згідно наявного в матеріалах справи клопотання ліквідатора ЗАТ "Укрінсклопром" арбітражного керуючого Куделі М.О. (а.с. 47 т. 4) про припинення провадження підстави, з яких ліквідатором порушено відповідне питання - розмір грошових вимог ініціюючого кредитора (Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва), за заявою якого порушено провадження у справі, які в розумінні Закону і не є безспірними, оскільки відсутнє відповідні рішення суду, судовий наказ, постанова державного виконавця з примусового виконання вказаного рішення і т.ін., тобто, на переконання ліквідатора, помилкове порушення провадження у справі, що на цій підставі і підлягає припиненню.

З тим, такі доводи ліквідатора вбачається необґрунтованими.

Заявлене клопотання мотивоване помилковим порушенням провадження у справі у зв'язку з відсутністю ознак безспірності вимог Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва, разом з тим, ці ж вимоги визнані ліквідатором, відображені в поданому господарському суду на затвердження звіті, як і грошові вимоги ОСОБА_3, які так само не містять ознак безспірності (рішення суду, судовий наказ, постанова державного виконавця з примусового виконання вказаного рішення і т.ін.).

Кредиторські вимоги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Інспекції обґрунтовувались повідомленнями-рішеннями № від 11.01.2010р. та № від 05.09.2008р., залишеними без виконання, які не були оскаржені в установленому Законом порядку, тобто узгодженими з боржником (банкрутом) сумами податкових зобов'язань. Інспекція звернулася до господарського суду міста Києва з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ЗАТ "Укрінсклопром", оскільки боржник неспроможний був виконати свої зобов'язання щодо сплати податкового боргу у сумі 509,99 грн., керівні органи були відсутні за місцезнаходженням боржника, податкові декларації, звітність не подавалась, за наявності інших ознак, що свідчили про відсутність підприємницької діяльності.

Провадження у даній справі було порушено за спрощеною процедурою в порядку, визначеному статтею 52 Закону про банкрутство, згідно якої у разі, якщо керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Пунктом 104 постанови пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №15 «Про судову практику в справах про банкрутство» наголошувалось, що заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника є підставою для порушення провадження у справі у випадку наявності будь-якої з підстав, передбачених частиною першою статті 52 Закону, а не виключно за наявності всієї сукупності перелічених у цій статті підстав.

Тобто, в порядку статті 52 Закону про банкрутство провадження у справі порушувалось і за відсутності ознак безспірності вимог у випадку, якщо керівні органи були відсутні за місцезнаходженням боржника або якщо податкові декларації чи документи бухгалтерської звітності не подавалась, за наявності інших ознак, що свідчили про відсутність підприємницької діяльності. Крім того, статтею 52 Закону про банкрутство було визначено, що заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

З'ясування питання наявності підстав порушення провадження у справі за спрощеною процедурою в порядку, визначеному статтею 52 Закону про банкрутство раніше і вже була предметом розгляду - ухвалою господарського суду міста Києва від 22.11.2010р. провадження у справі про банкрутство ЗАТ "Укрінсклопром" порушено, законність та обґрунтованість вказаної ухвали не оскаржена.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції з висновками суду першої інстанції погодитись не може, всебічно, повно і об'єктивно розглянувши в процесі всі обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, за наслідками розгляду апеляційної скарги та перевіряння законності та обґрунтованості рішення у повному обсязі, повторно розглянувши справу, вбачає доводи апеляційної скарги обґрунтованими і такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду (перегляду) справи, оскаржене рішення суду такими, що повною мірою вимогам законності та обґрунтованості не відповідає.

Керуючись ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 03.12.2014р. про припинення провадження у справі №43/436 скасувати.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили

Повний текст постанови складено 26.11.2015р.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді С.В. Сотніков

А.І. Мартюк