номер провадження справи 2/138/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

17.11.2015 справа № 908/5459/15

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги №6, м.Запоріжжя,

до відповідача: Комунального закладу Центральна лікарня Комунарського району, м.Запоріжжя,

про спонукання укласти договір

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність № 42 від 11.11.2015р.);

від відповідача не зявився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернувся Комунальний заклад Центр первинної медико-санітарної допомоги №6 з позовом до Комунального закладу Центральна лікарня Комунарського району про зобовязання укласти договір № 01-14п «Про відшкодування витрат за надання комунальних послуг, витрат на спільне утримання будинків, вивезення та захоронення твердих побутових відходів» в редакції договору, зазначеного в додатку № 2 до позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 10.04.2015 р. сторони уклали договір позички нерухомого майна, відповідно до п. 3.10 якого відповідач зобовязаний укласти договори з постачальником комунальних послуг або з позивачем (балансоутримувачем) з компенсації комунальних, експлуатаційних витрат, а також витрат за сумісне утримання прилеглої території та своєчасно вносити плату за надані послуги. У травні 2015 року позивач звернувся до відповідача з пропозицією про укладення відповідного договору (додаток № 2). У відповіді на дану пропозицію відповідач погодився на укладення цього договору, однак фактично договір укладений не був. У звязку з цим позивач просить зобовязати відповідача укласти договір № 01-14п «Про відшкодування витрат за надання комунальних послуг, витрат на спільне утримання будинків, вивезення та захоронення твердих побутових відходів» в запропонованій ним редакції.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.10.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/138/15 та призначено розгляд справи на 17.11.2015р.

Відповідач надав відзив на позов, у якому зазначив, що посилання позивача на відмову відповідача від укладання спірного договору не відповідає дійсності, оскільки затримка в укладенні цього договору була викликана необхідністю отримання відповідачем належного кошторису від міського бюджету з метою забезпечення майбутнього виконання договору. Крім того, зауважує, що строк виконання зобовязання щодо укладення спірного договору відсутній, що не перешкоджає відповідачу укласти такий договір в розумний строк після отримання належного фінансування. Також зауважив, що матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу проекту договору на відшкодування витрат. З урахуванням цього відповідач просить суд при прийнятті рішення по суті врахувати зазначені обставини, допустити в судовому рішенні відкладення виконання цього рішення та надання відповідачу можливості укласти спірний договір з дати 30.11.2015 р.

В судовому засіданні 17.11.2015 р. був присутній представник позивача. За його заявою фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Відповідач не направив у судове засідання свого представника. Надіслав клопотання про відкладення розгляду справи з метою повного виконання вимог суду. У даному клопотанні відповідач визнав необхідність укладання договору на відшкодування комунальних витрат і повідомив, що на дату судового засідання відповідачем вже виконано частину позовних вимог. Вказує, що 11.11.2015 р. відповідачем направлені примірники проектів договорів на відшкодування витрат за комунальні послуги та відшкодування витрат на спільне утримання будинків, вивезення та захоронення твердих побутових відходів.

Представник позивача в судовому засіданні надав заяву про припинення провадження у справі у звязку з добровільним врегулюванням спору між сторонами шляхом підписання відповідачем 10.11.2015 р. відповідного договору на компенсацію комунальних витрат.

Враховуючи подану позивачем заяву, суд залишив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

10.04.2015 р. Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (позичкодавець), Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» (позивач, балансоутримувач) та Комунальним закладом «Центральна лікарня Комунарського району» (користувач, відповідач) укладено договір б/н позички нерухомого майна.

За умовами п. 1.1 цього договору позичкодавець, балансоутримувач згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.03.2015 р. № 135/3 «Про передачу в користування за договором позички нежитлових приміщень по вул. Чумаченка, 21 комунальному закладу «Центральна лікарня Комунарського району» передає, а користувач приймає в строкове безоплатне користування комунальне майно нежитлові приміщення загальною площею 356,30 кв.м. будівлі (літ. А-4) по вул. Чумаченка, 21 (згідно з додатком №1 до договору), які перебувають в оперативному управлінні Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6», за вартістю 97078,83 грн. станом на 01.04.2015р., яка відображена в акті оцінки нерухомого майна, згідно з додатком № 2 до договору.

У п. 1.2 договору визначено, що комунальне майно використовується користувачем для здійснення медичної діяльності, віднесеної до вторинного рівня надання медичної допомоги населенню.

Згідно з п. 2.1 договору користувач вступає у строкове безоплатне користування майном з моменту підписання сторонами договору та акту прийому-передачі майна (додаток № 3 до договору).

За умовами п. 3.1 договору користувач зобовязується укласти відповідні договори з постачальниками комунальних та інших послуг або з балансоутримувачем на компенсацію комунальних, експлуатаційних витрат, витрат на спільне утримання прилеглої території та елементів благоустрою, своєчасно вносити плату за ці послуги. У той же час, у п. 7.3 договору закріплено, що балансоутримувач має право на компенсацію користувачем комунальних, експлуатаційних витрат, витрат на спільне утримання прилеглої території та елементів благоустрою.

Згідно з п. 9.1 договору цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців з 10 квітня 2010 року до 10 березня 2018 року.

Отже, умови договору позички є чинними на момент розгляду даної справи судом.

10.04.2015 р. позичкодавець передав, а користувач прийняв у строкове безоплатне користування майно, обумовлене договором позички, на підставі акту прийому-передачі.

Як зазначено у позовній заяві, у травні 2015 року позивач (балансоутримувач) звернувся до відповідача з пропозицією про укладення відповідного договору (додаток № 2). У відповіді на дану пропозицію відповідач погодився на укладення цього договору, однак фактично договір укладений не був. У звязку з цим позивач просить зобовязати відповідача укласти договір №01-14п «Про відшкодування витрат за надання комунальних послуг, витрат на спільне утримання будинків, вивезення та захоронення твердих побутових відходів» в запропонованій ним редакції, яка викладена в додатку № 2 до позову.

До позовної заяви додано позивачем додаток № 2 - проект договору № 01-14п «Про відшкодування витрат за надання комунальних послуг», відповідно до якого балансоутримувач забезпечує користувача наданням комунальних послуг згідно діючих тарифів і розцінок, а користувач зобовязується не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, вносити плату на рахунок балансоутримувача згідно рахунків та актів виконаних робіт на відшкодування витрат за умови надходження відповідного фінансування на рахунок користувача.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як було встановлено судом, обовязок відповідача на укладення договору з балансоутримувачем на компенсацію комунальних витрат закріплено в п. 3.1 договору позички, а в п. 7.3 договору передбачено право балансоутримувача на компенсацію користувачем комунальних витрат.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Статтею 187 Господарського кодексу України встанволено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Оскільки обовязок відповідача укласти спірний договір була передбачена умовами договору позички, вимога позивача про зобовязання відповідача укласти договір на відшкодування комунальних витрат була предявлена правомірно.

Після порушення провадження в даній справі відповідач підписав договір № 01-15ком «Про відшкодування витрат за надання комунальних послуг» в запропонованій позивачем редакції.

Представник позивача в судовому засіданні надав заяву про припинення провадження у справі у звязку з добровільним врегулюванням спору між сторонами шляхом підписання відповідачем 10.11.2015 р. відповідного договору на компенсацію комунальних витрат.

Отже, предмет спору в даній справі відсутній.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, провадження у справі підлягає припиненню.

Суд розяснює, що відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Керуючись п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Припинити провадження у справі.

Суддя Т.В.Мойсеєнко