РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа № 910/26589/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «КИЇВПАСТРАНС» до Всеукраїнської молодіжної громадської організації «УКРАЇНСЬКА СПІЛКА МОЛОДИХ ДЕПУТАТІВ» про стягнення 40817,03 грн, за участю представників:

від позивача: Сидорова І.М. (довіреність від 21.07.2015 № 06-5/470);

від відповідача: не з'явилися,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року до Господарського суду міста Києва звернулося КП «КИЇВПАСТРАНС» до Всеукраїнської молодіжної громадської організації «УКРАЇНСЬКА СПІЛКА МОЛОДИХ ДЕПУТАТІВ» про стягнення 21450,00 грн.

Позов мотивований порушенням відповідачем грошового зобов'язання за договором від 27.10.2012 № 03/12 про надання транспортних послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 прийнято позов КП «КИЇВПАСТРАНС» до розгляду та порушено провадження у справі № 910/26589/15, а її розгляд призначено на 04 листопада 2015 року.

04 листопада 2015 року до господарського суду надійшла заява позивача від 03.11.2015 № 06-1/1279 про збільшення позовних вимог.

Згідно із вказаною заявою позивач просить суд стягнути з відповідача 40817,03 грн, з яких: 21450,00 грн - основний борг; 797,76 грн - пеня; 1930,50 грн - 3 % річних; 16638,77 грн - втрати від інфляції. Тобто, позивачем додатково заявлено позовні вимоги про застосування до відповідача штрафної санкції шляхом стягнення пені та відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, заява позивача від 03.11.2015 № 06-1/1279 розцінюється судом як заява про зміну предмета позову, оскільки вказані додаткові позовні вимоги у позові не заявлялися.

Суд зазначає, що заяву від 03.11.2015 № 06-1/1279 подано до суду до початку розгляду справи по суті, а тому суд її приймає та розглядає спір з урахуванням зміненого предмета позову.

Ухвалою суду від 04.11.2015 розгляд справи відкладено на 16 листопада 2015 року.

Ухвали у даній справі надсилалися, зокрема, відповідачеві на його адресу місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а відтак, в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце належним чином.

Однак, відповідач в жодне судове засідання свого повноважного представника не направив, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки його представника у судові засідання до суду не подав, правом, наданим ст. 59 ГПК України, не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло, а тому, відповідно до положень ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність обставин, які б позбавляли суд можливості вирішити спір у даній справі по суті.

В судовому засіданні 16 листопада 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважного представника позивача у даній справі, судом встановлено таке.

Між КП «КИЇВПАСТРАНС», як виконавцем, та ГО «УКРАЇНСЬКА СПІЛКА МОЛОДИХ ДЕПУТАТІВ», як замовником, укладено договір від 27.10.2012 № 03/12 про надання транспортних послуг (далі - договір).

Відповідно до предмета договору виконавець надає замовнику транспортні послуги, а саме: виконавець на замовлення замовника протягом чітко визначеного в попередній заяві періоду, часу та пробігу надає за оплату автобуси (загальною пасажиромісткістю не менше 100 пасажирів) марки «МАЗ 203065», «МАЗ103076», «МАЗ107», «ЛАЗ А183» - 33 (тридцять три одиниці) для перевезення членів Всеукраїнської молодіжної громадської організації «УКРАЇНСЬКА СПІЛКА МОЛОДИХ ДЕПУТАТІВ» 28 жовтня 2012 року на умовах, визначених договором, а замовник зобов'язується оплачувати належним чином надані послуги (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору вартість транспортних послуг складає 21450,00 грн.

Оплата здійснюється у безготівковому порядку на рахунок виконавця на підставі акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання акту (п. 3.3 договору).

Як передбачено п. 4.2 договору, у випадку порушення строку оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період порушення зобов'язання, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

З пункту 5.1 договору вбачається, що договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2012 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин сторін спору, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2012 року позивачем надано, а відповідачем отримано послуги на підставі договору загальною вартістю 21450,00 грн. Даний факт підтверджується актом виконаних робіт № 01/03/12, який сторонами договору підписано і скріплено відбитками їх печаток.

Судом також встановлено, що позивачем виставлено відповідачеві рахунок від 15.11.2012 № 318 на оплату наданих послуг вартістю 21450,00 грн.

Спір між сторонами у даній справі, як стверджує позивач, виник внаслідок порушення відповідачем грошового зобов'язання за договором, останній надані позивачем послуги згідно акту № 01/03/12 не оплатив. У зв'язку із наведеними обставинами позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд зазначає таке.

Приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, договір, укладений між сторонами у даній справі, є відплатним.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд відзначає, що жодного доказу на підтвердження факту оплати відповідачем наданих позивачем послуг, сторонами спору суду не надано.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 ГПК).

Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин і норм права, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості сумі 21450,00 грн є правомірною, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі, з тих підстав, що позов в цій частині позивачем належним чином доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем жодними доказами не спростовано.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за договором (ст. 610 ЦК України), тому він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Як зазначалося вище, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та втрат від інфляції. Розглядаючи ці вимоги суд виходить з такого.

Відповідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами частин 1 і 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи, що у правовідносинах сторін має місце допущене відповідачем порушення грошового зобов'язання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, є правомірними та підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені та 3 % річних, визнав його вірним, а тому пеня підлягає задоволенню в сумі 797,76 грн, а 3 % річних - 1930,50 грн.

Однак, перевіривши розрахунок втрат від інфляції, здійснений позивачем, суд визнав його арифметично невірним.

За розрахунками суду (наведено далі по тексту) втрати від інфляції за період прострочення виконання грошового зобов'язання (з листопада 2012 року по жовтень 2015 року) від суми основної заборгованості за договором складає 16149,71 грн.

Розрахунок втрат від інфляції: 21450,00 * 175,29 % (середній індекс інфляції) = 37599,71 - 21450,00 = 16149,71.

Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню частково, за приписами ч. 5 ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Всеукраїнської молодіжної громадської організації «УКРАЇНСЬКА СПІЛКА МОЛОДИХ ДЕПУТАТІВ» (04071, м. Київ, вул. Введенська, буд. 42, квартира 70; ідентифікаційний код 21705331, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь комунального підприємства «КИЇВПАСТРАНС» (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, буд. 2; ідентифікаційний код 31725604, на будь-який його рахунок, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) основну заборгованість в сумі 21450,00 (двадцять одна тисяча чотириста п'ятдесят) грн 00 коп.; пеню в сумі 797,76 (сімсот дев'яносто сім) грн 76 коп.; 3 % річних в сумі 1930,50 (одна тисяча дев'ятсот тридцять) грн 50 коп.; втрати від інфляції в сумі 16149,71 (шістнадцять тисяч сто сорок дев'ять) грн 71 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1203,41 (три тисячі шістсот одинадцять) грн 85 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23 листопада 2015 року.

Суддя Я.А. Карабань