ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2015 Справа № 905/1886/15

за позовом Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМет», м.Донецьк.

Ціна позову 12830грн.

Суддя Говорун О.В.

Представники:

від позивача не заявився;

від відповідача ОСОБА_1, довіреність №25/08-15 від 25.08.2015.

Державне підприємство «Донецька залізниця» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМет» (далі - відповідач) про стягнення 12830грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.06.2015 зі станції Шпичкино Донецької залізниці відповідач, згідно накладної №52462033 у вагонах №66474974 відправив вантаж шлаки металургійні, на станцію Кальміус Донецької залізниці. На попутній станції ОСОБА_2 Донецької залізниці було виявлено, що відправником було невірно зазначена назва вантажу у залізничних документах, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 12830грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву №09/10/2015-1 від 09.10.2015 просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що комерційний акт БМ №730332/93 від 03.08.2015 складений з порушенням вимог встановлених Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України, у звязку з чим він не може бути доказом невідповідності назви вантажу.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

26.06.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрМет» (вантажовідправник) зі станції Шпичкино Донецької залізниці на станцію Кальміус Донецької залізниці, відвантажив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «Укрнадротехнологія» (вантажоодержувач) за залізничною накладною №52462033 у вагоні №66474974 вантаж шлаки металургійні для переплавки, не поіменовані в алфавіті (а.с.10).

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника. На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень.

На станції ОСОБА_2 Донецької залізниці працівниками СВ УСБ України в Донецькій області було виявлено, що фактично у вагон №66474974 було навантажено 20 поліетиленових тюків, у яких знаходились пляшки з напоями фірми «Coca-cola», це було встановлено у рамках кримінального провадження №0000297 та був складений протокол огляду місця події від 30.06.2015 (а.с.11-15).

Факт невірного зазначення назви вантажу засвідчено комерційним актом БМ №730332/93 від 03.08.2015, який був складений на станції ОСОБА_2 Донецької залізниці, в якому зазначено, що на підставі протоколу огляду місця події від 30.06.2014, за результатами контрольної перевірки станцією ОСОБА_2 Донецької залізниці був складений комерційний акт БМ №730332/93 від 03.08.2015, відповідно до якого за результатами комісійного огляду з одночасним вивантаженням вагону №66474974 встановлено: у вагоні в дійсності 20 поліетиленових тюків, у яких знаходились пляшки з напоями фірми «Coca-cola» обємом 2л. Вказаний вантаж вивантажений і переданий на відповідальне зберігання заступнику головного матеріально-технічного складу станції ОСОБА_2 Донецької залізниці (а.с.8).

Комерційний акт БМ 730333/94 від 03.08.2015 був підписаний начальником станції ОСОБА_2 - ОСОБА_3, прийомоздавачем - ОСОБА_4, завідуючим вантажним двором - ОСОБА_5

Крім того, на станцію Кальміус Донецької залізниці, надійшло телеграфне повідомлення, де зазначено, що у вагоні №66474974, який прибув за відправкою №52462033 фактично навантажено 20 поліетиленових тюків, у яких знаходились пляшки з напоями фірми «Coca-cola» (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту залізниць України (далі Статут), вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до ст.122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила оформлення) закріплено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Частиною 1 статті 118 Статуту встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Вищий господарський суд України в оглядовому листі від 29.11.2007р. №01-8/917 зазначив, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника, що і було зроблено у накладній №52462033 представником відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно п.4 розділу 28 Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України, затвердженого у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 №567/6855 (далі Правила перевезення), комерційні акти складаються:

- на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу;

- при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього.

- у разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона;

- на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

- у разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Пунктом 2 розділу 28 Правил перевезень передбачено, що комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Як було встановлено судом, комерційний Акт БМ 730333/94 був складений 03.08.2015, однак, обставини, які підлягають оформленню комерційним актом виникли 30.06.2015.

Також, відповідно до п.10 Правил перевезень передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення перевірки вагону №66474974 особами, які зазначені в комерційному акті БМ №730332/93 від 03.08.2015. Окрім цього, виходячи з обставин, які зазначені в акті, зазначений комерційний акт складений на підставі протоколу огляду від 30.06.2015.

Отже, вказаний комерційний акт не відповідає вимогам Правил оформлення, а тому не може вважатися належним доказом на підтвердження факту невідповідності назви вантажу зазначеної у накладній.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст. 38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими що задоволенню не підлягають.

Господарські витрати розподілити відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, через господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 20 листопада 2015 року.

Суддя О.В. Говорун