КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа№ 910/27253/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися.

відповідач: ОСОБА_2 - паспорт серія НОМЕР_1, виданий Дарницьким РУГУ МВС України в м. Києві 16.12.1999 року.

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність № 132 від 03.02.2015.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Маша і Мєдвєдь" на рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року

у справі № 910/27253/14 (головуючий суддя: Головатюк Л.Д., судді: Турчин С.О., Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Маша і Мєдвєдь"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про захист авторського права

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ТОВ „Маша і Мєдвєдь" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ФОП ОСОБА_2 про захист авторського права шляхом стягнення з останньої компенсації за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 48 720, 00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.02.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача 121,80 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав. У решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року рішення місцевого господарського суду від 04.02.2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено, виходячи з того, що в даному випадку захист інтересів позивача є неможливим, оскільки виплата компенсації з урахуванням фактичних обставин справи буде суперечити таким загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність.

Постановою Вищого господарського суду Україні від 23.06.2015 року рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року в даній справі скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно викладеного у вищезазначеній постанові, апеляційний суд так і не дійшов певних висновків про те, чи порушувало таке використання майнові права позивача і в чому конкретно це порушення полягало; не встановивши за обставинами справи факту існування порушення належних позивачу майнових авторських прав, суд відповідно не мав і правових підстав для обговорення питання щодо розміру компенсації, яка мала бути сплачена позивачу з метою захисту його прав; апеляційний суд не взяв до уваги, що відповідно до частини третьої статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу в разі порушення нею положень частини другої - п'ятої статті 13 ЦК України; будь-яких висновків щодо дійсного обсягу правопорушення, яке в даному випадку, можливо, мало місце, судом зроблено так і не було; суд першої інстанції припустився, по суті, тих же помилок.

У ході нового розгляду справи, за обов'язковою вказівкою Вищого господарського суду України, суду належить врахувати наведене, з'ясувати дійсність тих обставин, на які посилається кожна із сторін у своїх поясненнях по справі, та дослідити подані за справою докази. На підставі поданих, а за необхідності і додатково витребуваних доказів встановити фактичні обставини справи і в залежності від встановленого прийняти таке рішення, яке знаходилося б у повній відповідності з нормами матеріального і процесуального права.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року у задоволенні позовних вимог ТОВ „Маша і Мєдвєдь" відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року та прийняти нове, яким позовні вимоги ТОВ „Маша і Мєдвєдь" задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ТОВ „Маша і Мєдвєдь" у справі № 910/27253/14 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Шипка В.В.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Шипка В.В. у відпустці для розгляду справи № 910/27253/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ТОВ „Маша і Мєдвєдь" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 17.11.2015 року за участю повноважних представників сторін.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач та його представник в судовому засіданні 17.11.2015 року проти вимог позивача, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року - без змін.

Представники позивача в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

17.11.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення відповідача та його представника, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ТОВ „Маша і Мєдвєдь" слід відмовити, а рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ „Маша і Мєдвєдь" посилається на те, що відповідач здійснював реалізацію товару (записні книжки із зображенням персонажів серійного мультфільму „ІНФОРМАЦІЯ_1" - ІНФОРМАЦІЯ_2" та „ІНФОРМАЦІЯ_3", а також двох кадрів із серійного мультфільму „ІНФОРМАЦІЯ_1"), який має статус контрафактного, так як має в своїй структурі належні виключно позивачу об'єкти авторського права. При цьому, позивач в свою чергу не надавав відповідачу дозволу на використанням ані самого аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу „ІНФОРМАЦІЯ_1", ані його самостійних частин.

Так, за твердженням позивача, 26.08.2014 року та 15.09.2014 року в магазині „ІНФОРМАЦІЯ_4", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює підприємницьку діяльність відповідач, здійснювалася реалізація представнику позивача товару - записних книжок (блокнотів), у структурі яких містився малюнок, зображення персонажів „ІНФОРМАЦІЯ_2" і „ІНФОРМАЦІЯ_3" з аудіовізуального твору - серіал „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Факт реалізації зазначеного товару був оформлений товарними чеками від 26.08.2014 року та 15.09.2014 року загальною вартістю 12 гривень.

На товарі, який реалізовувався відповідачем, було відтворено зображення персонажів „ІНФОРМАЦІЯ_2" і „ІНФОРМАЦІЯ_3" з аудіовізуального твору - серіал „ІНФОРМАЦІЯ_1".

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що саме неправомірними діями відповідача було порушено виключні майнові права позивача на об'єкти інтелектуальної власності, а тому просить стягнути з винної особи компенсацію у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожний використаний кадр серій і персонаж аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу „ІНФОРМАЦІЯ_1", тобто 48 720,00 грн.

За результатами нового розгляду вказаних вимог в суді першої інстанції, оскаржуваним рішенням відмовлено в їх задоволенні у зв'язку з недоведеністю порушення відповідачем виключних прав позивача.

В апеляційній скарзі позивач посилається на помилковість висновку місцевого господарського суду про відсутність у позивача виключного права на аудіовізуальний твір „ІНФОРМАЦІЯ_1", а відтак, на думку скаржника, суд зобов'язаний був захистити порушені відповідачем виключні права позивача шляхом стягнення компенсації.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення даного рішення та перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 08.06.2010 року між позивачем, як набувачем та ТОВ Студія „АНИМАККОРД", як правовласником було укладено договір № 010601-МиМ про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір - серіал „ІНФОРМАЦІЯ_1" (далі - аудіовізуальний твір), відповідно до умов якого правовласник передає позивачу виключне право на аудіовізуальний твір, який має статус „національного фільму", вісім перших серій якого сторони за договором визначили у додатку № 1 до цього договору, а набувач зобов'язався оплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

12.11.2010 року між позивачем, як набувачем та ТОВ Студія „АНИМАККОРД", як правовласником був укладений договір № 1007/19 про відчуження виключного права на Аудіовізуальний твір, згідно з умовами якого правовласник передає позивачу виключне право на Аудіовізуальний твір, який має статус „національного фільму", чотири серії якого сторони за договором визначили у додатку № 1 до цього договору, а набувач зобов'язався оплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5 наведених договорів правовласник гарантує, що є володільцем виключного права на Аудіовізуальний твір. Виключне право на Аудіовізуальний твір передається правовласником набувачу в повному обсязі для використання його будь-яким способом та у будь-якій формі. Виключне право на Аудіовізуальний твір переходить від правовласника до позивача в момент підписання договору.

В пункті 1.7. наведених договорів сторонами було зазначено, що до набувача переходять права ліцензіара по усім діючим ліцензійним договорам (у відповідності з повним переліком, наведеним а додатку № 7 до договорів), які укладені правовласником по відношенню до аудіовізуального твору, права на яке належить передачі по цьому договору.

Відповідно до п. 2 додатків 1 до вказаних договір одночасно з передачею права на аудіовізуальний твір - серіал „ІНФОРМАЦІЯ_1" правовласник передає право набувачу в повному об'ємі виключні права на всі юридично значущі охоронювані елементи твору (включаючи, але не обмежуючись, назвою твору та його окремих серій, графічним зображенням мальованим зображенням персонажів аудіовізуального твору, їх іменами, текстом), незалежно від того чи пойменовані вказані елементи безпосередньо в додатках до договору.

На підтвердження первісної належності виключних прав у Студії позивач надав до матеріалів справи копію авторського договору замовлення від 01.04.2008 року №ОК-2/2008, укладений Студією та ОСОБА_4, відповідно до умов якого ОСОБА_4 створив і передав Студії сценарії до перших 8-ми серій аудіовізуального твору - серіалу „ІНФОРМАЦІЯ_1". Також, позивачем надано в матеріали справи копію службового завдання № 1/МиМ-С1 на створення аудіовізуального твору з режисером - постановником від 12.05.2008 року, за яким режисеру - постановнику ОСОБА_5 в рамках виконання службових обов'язків по трудовому договору № 6 від 03.03.2008 доручено створити авторською працею творчого колективу службовий аудіовізуальний твір - серію анімаційного серіалу „ІНФОРМАЦІЯ_1" під робочою назвою „ІНФОРМАЦІЯ_5".

Предметом позову у справі є поновлення порушених відповідачем виключних прав позивача на персонаж „ІНФОРМАЦІЯ_2", персонаж „ІНФОРМАЦІЯ_3", кадр з серії під назвою „ІНФОРМАЦІЯ_5", кадр з серії „ІНФОРМАЦІЯ_6", які є самостійними частинами аудіовізуального твору - анімаційного серіалу „ІНФОРМАЦІЯ_1", за окремими фактами піратства без дозволу позивача 26.08.2014 року та 15.09.2014 року контрафактних товарів - записних книжок (блокнотів) під назвами „ІНФОРМАЦІЯ_1" з малюнками, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 48 720,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Так, статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1). При їх здійсненні особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах (ч. 3). При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч. 4). Не допускається використання цивільних прав для неправомірного обмеження конкуренції, зловживанням монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція (ч. 5).

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб'єктам цивільного права, в тому числі авторське право.

Відповідно до положень ст. 50 Закону України „Про авторське право і суміжні права" порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав; піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення, тощо.

Звертаючись до суду за захистом своїх порушених прав позивач заявляє про піратство з боку відповідача щодо частин аудіовізуального твору (персонажа „ІНФОРМАЦІЯ_2", персонажа „ІНФОРМАЦІЯ_3", кадру з серії під назвою „ІНФОРМАЦІЯ_5", кадру з серії „ІНФОРМАЦІЯ_6"), виключні права на який належать позивачу, що полягало у продажу відповідачем 26.08.2014 року та 15.09.2014 року записних книжок (блокнотів) із зображенням персонажів „ІНФОРМАЦІЯ_1" анімаційного серіалу „ІНФОРМАЦІЯ_1" та кадрів із вказаного серіалу.

Позивач зазначає, що на обкладинках записних книжок містяться малюнки з зображеннями кадру (01 хв. 04 сек.) з серії під назвою „ІНФОРМАЦІЯ_5" Аудіовізуального твору та кадру (06 хв. 30 сек.) з серії „ІНФОРМАЦІЯ_6" Аудіовізуального твору та зображення персонажів „ІНФОРМАЦІЯ_1" Аудіовізуального твору.

Згідно викладеного в позовній заяві, персонажі аудіовізуального твору „ІНФОРМАЦІЯ_1" було створено творчою працею працівників Студії „АНИМАККОРД" під час створення першої серії аудіовізуального твору. У подальших серіях уже існуючі персонажі „ІНФОРМАЦІЯ_2" і „ІНФОРМАЦІЯ_3" використовувалися в інших ігрових ситуаціях, комбінаціях взаємовідносин з іншими персонажами, іншому одязі, інших порах року. Крім того, позивач зазначає, що він є власником виключних прав на персонажі аудіовізуального твору - анімаційного серіалу „ІНФОРМАЦІЯ_1".

У відповідності до ст. 52 Закону України „Про авторське право і суміжні права" за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Відповідно до положень ст. 433 ЦК України об'єктами авторського права, є зокрема, аудіовізуальні твори та твори живопису. Твори є об'єктами авторського права без виконання будь-яких формальностей щодо них та незалежно від їх завершеності, призначення, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження.

Первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону (ст. 435 ЦК України).

За приписами ст. 440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Статтею 441 ЦК України внормовано, що використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Статтею 15 Закону України „Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора віднесено виключне право на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Вказаною статтею, також визначено, що майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: 1) відтворення творів; 2) публічне виконання і публічне сповіщення творів; 3) публічну демонстрацію і публічний показ; 4) будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення; 5) переклади творів; 6) переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів; 7) включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо; 8) розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору; 9) подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором; 10) здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер; 11) імпорт примірників творів. Цей перелік не є вичерпним.

Використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом (ст. 443 ЦК України).

Згідно ст. 31 Закону України „Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Відповідно до положень ст. 32 Закону України „Про авторське право і суміжні права" автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Із наданих позивачем договорів судом встановлено, що позивач набув виключні права на аудіовізуальний твір - серіал „ІНФОРМАЦІЯ_1" (серії 1-12), а саме: 1. „ІНФОРМАЦІЯ_7"; 2. „ІНФОРМАЦІЯ_5"; 3. ІНФОРМАЦІЯ_8"; 4. „ІНФОРМАЦІЯ_9"; 5. „ІНФОРМАЦІЯ_10"; 6. „ІНФОРМАЦІЯ_11"; 7. „ІНФОРМАЦІЯ_12"; 8. „ІНФОРМАЦІЯ_13"; 9. „ІНФОРМАЦІЯ_14"; 10. „ІНФОРМАЦІЯ_6"; 11. „ІНФОРМАЦІЯ_15; 12. „ІНФОРМАЦІЯ_16". І відповідно має право захищати відповідні права у разі їх порушення, у тому числі шляхом звернення до суду.

Аудіовізуальний твір за визначенням наведеним в ст. 1 Закону України „Про авторське право і суміжні права"- це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Твір образотворчого мистецтва за визначенням наведеним в ст. 1 Закону України „Про авторське право і суміжні права" - це скульптура, картина, малюнок, гравюра, літографія, твір художнього (у тому числі сценічного) дизайну тощо.

Відповідно до ст. 9 зазнченого вище закону, частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

За твердженням позивача, персонаж „ІНФОРМАЦІЯ_2", персонаж „ІНФОРМАЦІЯ_3", кадр з серії під назвою „ІНФОРМАЦІЯ_5", кадр з серії „ІНФОРМАЦІЯ_6", є самостійними частинами (які можуть використовуватися самостійно) аудіовізуального твору - анімаційного серіалу „ІНФОРМАЦІЯ_1", і відповідно до положень ст. 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" мають розглядатися як твір і охороняються відповідно до закону.

Водночас, статтею 17 Закону України „Про авторське право і суміжні права" встановлено, що автори, твори яких увійшли як складова частина до аудіовізуального твору (як тих, що існували раніше, так і створених у процесі роботи над аудіовізуальним твором), зберігають авторське право кожний на свій твір і можуть самостійно використовувати його незалежно від аудіовізуального твору в цілому, якщо договором з організацією, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи з продюсером аудіовізуального твору не передбачено інше.

Як було зазначено вище, з викладеного в позовній заяві вбачається, що персонажі аудіовізуального твору „ІНФОРМАЦІЯ_1" було створено творчою працею працівників Студії „АНИМАККОРД" під час створення першої серії аудіовізуального твору.

Проте, у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні судові рішення за позовами позивача у даній справі про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав із третіх осіб, із яких вбачається, що згідно свідоцтва про реєстрацію та депонування твору - результату інтелектуальної діяльності від 22.04.2008 року № 13631 автором малюнків персонажів до анімаційного дитячого серіалу під назвою „ІНФОРМАЦІЯ_1" є фізична особа, а відтак, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, дійшов висновку, що матеріалами справи достеменно не підтверджено наявність у позивача виключних майнових прав на малюнки персонажів „ІНФОРМАЦІЯ_2" та „ІНФОРМАЦІЯ_3" аудіовізуального твору „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Крім того, для правильного вирішення даного спору суду необхідно встановити факт використання відповідачем малюнків з зображеннями кадру (01 хв. 04 сек.) з серії під назвою „ІНФОРМАЦІЯ_5" аудіовізуального твору та кадру (06 хв. 30 сек.) з серії „ІНФОРМАЦІЯ_6", також чи можуть такі частини (кадри) аудіовізуального твору використовуватися самостійно як твір.

За своїм змістом кадром мультиплікаційного фільму/фільму є один з багатьох фотографічних зображень у кінофільмі (в мультфільмі - один з малюнків). Звичайно одна секунда кінофільму містить 24 кадри. У звичайних фільмах кадри робляться кінокамерою у послідовному порядку, але в мультфільмах і сценах з спеціальними ефектами вони можуть вироблятися по одному.

Проаналізувавши зображення, що містяться на фотокопіях записних книжок (блокнотів) та кадри аудіовізуального твору, на які вказує позивач, колегія суддів дійшла висновку, що вони не співпадають, враховуючи таке.

Так, з наданих фотознімків встановлено, що на обкладинці однієї проданої відповідачем записної книжки двічі зображено персонаж аудіовізуального твору „ІНФОРМАЦІЯ_2" (один раз крупним планом в хустинці , другий - поменше і в кокошнику), та на задньому фоні зображено персонажа „Кролика" на східцях будинку. Знизу міститься напис „ІНФОРМАЦІЯ_1". На обкладинці другої проданої відповідачем записної книжки зображено крупним планом персонаж „ІНФОРМАЦІЯ_3", а на його фоні персонаж „ІНФОРМАЦІЯ_2". З верху міститься напис „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Водночас, кадр 01 хв. 04 сек. з серії під назвою „ІНФОРМАЦІЯ_5" Аудіовізуального твору містить зображення персонажу „ІНФОРМАЦІЯ_2" на передньому плані, яка сидить у відрі на фоні дерев'яних східців будинку; кадр 06 хв. 30 сек. з серії „ІНФОРМАЦІЯ_6" містить зображення персонажу „ІНФОРМАЦІЯ_2" на передньому плані в ковзанах та кокошнику на льоду в розпростертими руками на фоні двох персонажів ІНФОРМАЦІЯ_3" на ковзанах, які впали за сцену, і глядач бачить тільки ноги в ковзанах.

За викладених обставин у суду апеляційної інстанції відсутні підстави, для однозначного висновку, що на обкладинках записних книжок містяться саме малюнки з зображеннями кадру (01 хв. 04 сек.) з серії під назвою „ІНФОРМАЦІЯ_5" аудіовізуального твору та кадру (06 хв. 30 сек.) з серії „ІНФОРМАЦІЯ_6" аудіовізуального твору.

Таким чином, стверджуючи в своїй позовній заяві, що на обкладинках записних книжок, що реалізовувалися відповідачем, містяться малюнки з зображеннями кадру (01 хв. 04 сек.) з серії під назвою „ІНФОРМАЦІЯ_5" аудіовізуального твору та кадру (06 хв. 30 сек.) з серії „ІНФОРМАЦІЯ_6" аудіовізуального твору та зображення персонажів „ІНФОРМАЦІЯ_2" і „ІНФОРМАЦІЯ_3" аудіовізуального твору та що така реалізація товарів без згоди позивача є порушенням виключних майнових прав позивача на аудіовізуальний твір, скаржником не доведено належними та допустимими доказами, які б відповідали ст. ст. 33, 34 ГПК України, що володіє виключними майновими правами на персонажі „ІНФОРМАЦІЯ_2" і „ІНФОРМАЦІЯ_3", що на обкладинках записних книжок містяться саме малюнки з зображеннями кадру (01 хв. 04 сек.) з серії під назвою „ІНФОРМАЦІЯ_5" Аудіовізуального твору та кадру (06 хв. 30 сек.) з серії „ІНФОРМАЦІЯ_6" Аудіовізуального твору, а також що вказані кадри і малюнки персонажів можуть використовуватися самостійно як твір і є оригінальними (персонажі „ІНФОРМАЦІЯ_2 і „Медведь є персонажами народної російської однойменної казки).

За таких обставин, у суду по суті відсутні підстави стверджувати, що факт продажу відповідачем записних книжок (блокнотів) із зображеннями персонажів аудіовізуального твору порушував виключні майнові права позивача на аудіовізуальний твір „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Судова колегія також бере до уваги те, що факт реалізації спірного товару був оформлений товарними чеками від 26.08.2014 року та 15.09.2014 року, тобто після першого факту продажу блокнотів із зображенням персонажів аудіовізуального твору позивач (в особі його представників) не повідомив відповідача про наявні у нього права і не звернувся до відповідача з вимогою про припинення такої реалізації або з будь-якими іншими вимогами щодо припинення порушення авторського права позивача, що свідчить про порушення з боку позивача ст. 13 ЦК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду докази правомірного використання зображення персонажів аудіовізуального твору „ІНФОРМАЦІЯ_1". Проте, оскільки факт порушення відповідачем виключних прав позивача останнім доведено не було, тому відсутні підстави для встановлення судом розміру заподіяної шкоди та стягнення відповідної компенсації.

За наведених вище обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року у даній справі прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Маша і Мєдвєдь" на рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року у справі № 910/27253/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року у справі № 910/27253/14 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати сторонам.

4. Справу № 910/27253/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 23.11.2015 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко