ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.11.2015 Справа № 920/1445/15
за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі

уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова

В.В., м. Київ

до відповідача: Колективного підприємства фірми "Скіф-Транс", м. Суми

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 758 000, 00грн.

СУДДЯ Ю.О. Зражевський

За участю секретаря судового засідання Г.В. Завалій

За участю представників сторін:

від позивача: Марченко О.О., довіреність б/н від 20.08.2015р.

від відповідача: Пономаренко В.П., довіреність б/н, б/д

від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність б/н від 06.11.2015 р.

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Дельта Банк" за Кредитним договором № 44.29/50-КМК-07 від 24.01.2012 року, розмір якої станом на 28.07.2015 року становить 758 000 грн., яка складається з простроченої суми заборгованості за тілом кредиту 758 000 грн. звернути стягнення на предмет застави за Договором застави № 44.29/50-ЗМК/3-07 від 24.01.2012 року (із внесеними змінами), а саме: сідловий тягач - Е VOLVO модель FH 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2, який належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 від 12.11.2008 р., виданого Сумським відділом РЕР УДАІ УМВС України в Сумській області, що належить Колективному підприємству фірмі "Скіф Транс" на підставі власності. Встановити спосіб реалізації предмету застави шляхом продажу через прилюдні торги, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час здійснення виконавчого провадження.

Відповідач у запереченнях проти заявленого позову від 22.09.2015 та у додаткових запереченнях, поданих до суду 05.10.2015, позовних вимог не визнавав

посилаючись на те, що позивач у позовній заяві не довів виникнення у нього права на звернення стягнення на предмет застави.

Представник третьої особи - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у запереченнях від 22.10.2015 та у додаткових запереченнях від 16.11.2015 заперечував стосовно заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту прострочення порядку та строків погашення кредиту позичальником за Кредитним договором - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у тому розумінні, яке надає банку право вимагати дострокового повернення всього залишку заборгованості по основному кредитному договору, невиконання якого тягне за собою виникнення у позивача права звернути стягнення з поручителя (відповідача) на предмет застави в рахунок погашення заборгованості позичальника по основному Кредитному договору.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував заявлені позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, які мають суттєве значення для вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Як зазначає позивач у позовній заяві, 24.01.2012 між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», яке є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк» та громадянином ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір №44.29/50-КМК-07ДД5 від 24.01.2012 до Кредитного договору № 44.29/50-КМК-07 від 11.12.2007, за умовами якого банк надає позичальнику кредит 900 000,00 грн.

Відповідно до п.3 Додаткового договору №44.29/50-КМК-07ДД5 від 24.01.2012, сума кредиту у день його надання спрямовується банком з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника у банку № НОМЕР_4.

Свої зобов'язання, як вказує позивач, банк виконав належним чином, в повному обсязі, перерахувавши кошти на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до п.4.1 Додаткового договору до Кредитного договору процентна ставка за кредитом дорівнює 20 процентів річних.

Відповідно до п. 4.2 Додаткового договору позичальник зобов'язується забезпечити необхідний залишок коштів в національній валюті на поточному рахунку № НОМЕР_4, відкритому у Банку, для подальшого погашення заборгованості за кредитом та сплати нарахованих процентів за користування кредитом, можливі штрафи та пені, в строки, передбачені Договором та цим Додатковим Договором до нього. Позичальник доручає банку шляхом договірного списання направляти грошові кошти з поточного рахунку в рахунок погашення заборгованості за цим Додатковим договором, при цьому банк зобов'язується розподіляти кошти, отримані на поточний рахунок у черговості згідно з п.2.9 Договору та згідно графіка погашення заборгованості (Додаток 1 до цього Договру).

У разі відсутності або недостатності у позичальника коштів на поточному разхунку для повернення кредиту, сплати процентів за його користування, пені, штрафів, передбачених Договором та цим Додатковим договором до нього, позичальник надає банку право договірного списання коштів в інших валютах з будь-яких рахунків позичальника на розсуд банку.

Відпоівідно до п.5 Додаткового договру, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та нарахованими процентами на умовах, передбачених Договором та цим Додатковим договором до Договору згідно графіка.

Відповідно до п.6 Додаткового договору,позичальник зобов'язаний повністю погасити заборгованість за кредитом та процентами не пізніше 23.01.2013 шляхом внесення готівкою через ккасу банку на поточний рахунок або безготівкового перерахування грошових коштів у валюті отриманого кредиту на поточний рахунок, а у випадку застосування банком права, передбаченого п.5.5 Договору - в термін, зазначений у повідомленні-вимозі.

Позичальник зобов'язується в день повного дострокового або в день повного погашення заборгованості за кредитом, вказаний у цьому Додатковому договрі, повернути заборгованість в повному обсязі.

Договором від 24.01.2012 про внесення змін № 2 до кредитного договору № 44.29/50-КМК-07 від 11.12.2007 внесено зміни до терміну погашення позичальником заборгованості та процентів - не пізніше 09.12.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позичальник - ОСОБА_1 свої зобов'язання з повернення грошових коштів по Кредитному договору № 44.29/50-КМК-07 від 11.12.2007 виконує неналежним чином, у зв'язку з чим у останнього станом на 28.07.2015 утворилас перед банком заборгованість по тілу кредиту у сумі 758 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника - ОСОБА_1 по Кредитному договору № 44.29/50-КМК-07 від 11.12.2007 між Публічним акціонерним товариством та відповідачем - Колективним підприємством фірмою «Скіф-Транс» був укладений Договір застави від 24.01.2012 № 44.29/50-ЗМК/3-07, за умовами якого заставодавець (відповідач) передає у забезпечення зобов'язань боржника (ОСОБА_1) за Кредитним договором майно - сідловий тягач- Е VOLVO модель FH 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2, який належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 від 12.11.2008 р., виданого Сумським відділом РЕР УДАІ УМВС України в Сумській області, а заставодержатель (Банк) приймає у заставу майно.

Відповідно до п. 4.1 Договору застави, за рахунок майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту процентів, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв'язку з прострочкою виконання зобов'язань боржника за Кредитним договором, витратами, пов'язаними із зверненням стягнення на майно, витратами, пов'яззаними з утриманням та збереженням майна, витратами на страхування майна та інші витрати, обумовлені виконанням умов договору.

Крім того, 20.05.2013 між Публіченим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого продавець (ПАТ «Кредитпромбанк») продає (відступає) права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого покупець (ПАТ «Дельта Банк») стає новим кредитором по Кредитному договору та заставодержателем по договору застави № 44.29/50-ЗМК/3-07 від 24.01.2012.

Отже, відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 20.05.2013 ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 44.29/50-КМК-07 від 11.12.2007.

Відповідно до п 4.2 Договору застави заставодержатель набуває права звернення стягнення на майно у випадку порушення боржником умов Кредитного договру або порушення заставодавцем умов цього договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у зв'язку з неналежним виконання боржника своїх зобов'язань зі сплати горошових коштів та процентів за користування кредитом, у позивача в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № 44.29/50-КМК-07 від 24.0 1.2012, розмір якої станом на 28.07.2015 становить 758000,00 грн., виникло право на звернення стягнення на предмет застави за Договором застави № 44.29/50-ЗМК/3-07 від 24.01.2012.

У запереченнях на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивач у позовній заяві не довів виникнення у нього права на звернення стягнення на предмет застави, оскільки порука є додатковим зобов'язанням по відношенню до кредиту, тому заборгованість з поручителя може бути стягнута судом лише одночасно зі стягненням заборгованості позичальника або після заборгованості з позичальника. Крім того, відповідач зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують наявність простроченої заборгованості по кредиту саме в сумі 758000,00 грн., факт неналежного виконання договірних зобов'язань зі сплати кредиту та процентів до закриття банківського рахунку, на який здійснювалось погашення кредиту заперечує і сам позичальник. Новий банківський рахунок, на який слід погашати кредит позичальнику не повідомлялось, як і офіційно не повідомлялось і про уступку права вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк».

ОСОБА_1 (третя особа у даній справі) - позичальник за Кредитним договором у своїх запереченнях зазначав, що своєчасно вносив чергові платежі по кредиту до моменту закриття рахунків ПАТ «Кредитпромбанк», у зв'язку з його ліквідацією, повідомлень (пропозиції) про відновлення чергових платежів по погашенню кредиту та повідомлень про продаж права вимоги від ПАТ «Кредитпромбанк», а тим більше, від нового кредитора із зазначенням нових реквізітів банківського рахунку для погашення кредиту особисто ОСОБА_1 як позичальнику не надходило, а тому, у банку відсутні підстави вимагати дострокового повернення залишку заборгованості по Кредитному договору на підставі прострочення порядку та строків погашення кредиту.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Отже, звернення стягнення на предмет застави є способом захисту порушеного права кредитора, однак, завжди похідним від основного - про стягнення боргу за основним зобов'язанням, виконання якого, власне і забезпечує. Навіть за умови договору про те, що кредитор має право звернення стягнення на предмет застави у випадках, не пов'язаних з порушенням виконання боржником основного зобов'язання, здійснити таке право кредитор не може самостійно без права вимагати дострокового виконання боржником основного зобов'язання. В такому разі, строк виконання основного зобов'язання позичальника вважатиметься таким, що настав.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певеними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2. ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору

Оцінивши надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту набуття у останнього права на звернення стягнення на заставлене майно. В матеріалах справи відсутні як докази неналежного виконання позичальником основного зобов'язання по кредиту, зокрема, докази прострочення позичальником порядку та строків оплати чергових платежів, розрахунок суми боргу, так і відсутній сам Кредитний договір № 44.29/50-КМК-07 від 11.12.2007, невиконання якого тягне за собою вищезгадані наслідки.

Господарський суд неодноразово витребовував у позивача основний Кредитний договір та документи, що підтверджують заборгованість позичальника зі сплати кредитних коштів станом на дату купівлі-продажу права вимоги, проте дані документи позивачем до суду надані не були.

Позивач у позовній заяві, уточнюючі прохальну частину позовних вимог, посилався на неналежне виконання Кредитного договору № 44.29/50-КМК-07 від 24.01.2012, проте, Договір застави № 44.29-50ЗМК/3-07 від 24.01.2012 був укладений в забезпечення кредитних зобов'язань по Кредитному Договору44.29/50-КМК-07 від 11.12.2007.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність у позивача підстав для пред'явлення до відповідача вимоги на звернення стягнення на заставлене майно, відповідно до умов Договору застави, тому вимоги позивача про звернення стгянення на предмет застави за Договором застави № 44.29/50-ЗМК/3-07 від 24.01.2012 року (із внесеними змінами), а саме: сідловий тягач - Е VOLVO модель FH 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2, який належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 від 12.11.2008 р., виданого Сумським відділом РЕР УДАІ УМВС України в Сумській області, що належить Колективному підприємству фірмі "Скіф-Транс" на підставі власності є неправомірними , необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити.

Повне рішення складене 19.11.2015.

Суддя Ю.О. Зражевський