ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа № 7/68-09

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О. В., суддя Істоміна О.А. , суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

учасників процесу - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Західінкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Західінкомбанк" (вх. №4416 С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 16.07.15 у справі № 7/68-09

за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах

до Приватного виробничо-комерційного малого підприємства "НАСА", м.Суми,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 16.07.15 (суддя Соп'яненко О.Ю.) заяву ПАТ "Західінкомбанк" про визнання кредиторських вимог в сумі 3046315,64 грн. задоволено частково. Визнано та включено до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ "Західінкомбанк" у розмірі 1187839,18 грн. - позачергово (забезпечені вимоги) та 138989,74 грн. - як вимоги четвертої черги.

Кредитор, ПАТ "Західінкомбанк", із ухвалою не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву ПАТ "Західінкомбанк" про визнання кредиторських вимог у розмірі 3046315,64 грн. задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду вказану апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її до розгляду. Запропоновано учасникам процесу надати суду апеляційної інстанції: ПАТ "Західінкомбанк" - письмові пояснення з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження фактів, викладених в апеляційній скарзі; також надати докази направлення копії апеляційної скарги ДПІ в м.Сумах; іншим учасникам процесу - відзиви на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

Ліквідатор Приватного виробничо-комерційного малого підприємства "НАСА" арбітражний керуючий Іваненко Н.О. надала відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується із твердженнями апелянта щодо неправильного застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та зазначає, що судом першої інстанції при розгляді кредиторських вимог неправильно застосовано норми, що стосуються строків позовної давності, та невірно здійснено нарахування процентів за період з квітня 2010р. по 14.04.12. На думку ліквідатора, кредиторські вимоги ПАТ "Західінкомбанк", викладені у заяві від 21.11.14 про уточнення поточних вимог кредитора мають бути визнані наступним чином: 1629620,45 грн. - позачергово (забезпечені вимоги); 265573,45 грн. - вимоги четвертої черги реєстру вимог кредиторів Приватного виробничо-комерційного малого підприємства "НАСА".

Ліквідатор Іваненко Н.О. також повідомила суд про неможливість прибуття в судове засідання, у зв'язку з чим просить розглядати справу без її участі.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Західпромбанк" у поданій суду заяві зазначає, що 01.10.15 на виконання вимог суду банком надіслано копію апеляційної скарги Сумській ОДПІ. Докази надіслання копії скарги додано до заяви.

Власник боржника, конкурсний кредитор ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що судом першої інстанції правомірно застосовано позовну давність стосовно поточних кредиторських вимог ПАТ "Західінкомбанк" за період з квітня 2010 року по квітень 2012 року, та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Також ОСОБА_3 просить здійснювати розгляд справи в судовому засіданні 13.10.15 без її участі.

Кредитор, ТОВ "Топтехсервіс", надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що повністю погоджується з вимогами апелянта, та вказує, що, на його думку, кредиторські вимоги ПАТ "Західпромбанк" мають бути визнані наступним чином: 1629620,45 грн. - позачергово (забезпечені вимоги); 265573,45 грн. - вимоги четвертої черги реєстру вимог кредиторів Приватного виробничо-комерційного малого підприємства "НАСА".

У судовому засіданні 13.10.15 представник ТОВ "Топтехсервіс" надав суду письмові пояснення, згідно з якими на загальних зборах кредиторів Приватного виробничо-комерційного малого підприємства "НАСА" у липні 2014 року було визначено склад комітету кредиторів, до якого увійшли ПАТ "Західпромбанк" та ТОВ "Топтехсервіс". Головою комітету кредиторів обрано ПАТ "Західпромбанк".

Ухвалою суду від 13.10.15 розгляд справи відкладено на 17.11.15, запропоновано учасникам процесу надати обгрунтовані розрахунки (контррозрахунки) щодо розміру вимог ПАТ "Західпромбанк" з урахуванням приписів ст.38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.267 ЦК України. Також зобов'язано членів комітету кредиторів (ПАТ "Західпромбанк" і ТОВ "Топтехсервіс") повідомити всіх кредиторів Приватного виробничо-комерційного малого підприємства "НАСА" про час та місце наступного судового засідання та про вимоги вищевказаної ухвали суду.

06.11.15 представником ТОВ "Топтехсервіс" на виконання ухвали суду від 13.10.15 надано докази повідомлення кредиторів про час та місце судового засідання 17.11.15 (т.39, а.с.130).

Апелянт, ПАТ "Західінкомбанк", 16.11.15 надав суду пояснення до апеляційної скарги, в яких наполягає на тому, що поточні вимоги до боржника ним було пред'явлено у встановлений законом строк (до 10.11.14), а подаючи заяву від 21.11.15, банк лише скористався своїм правом збільшення позовних вимог, передбаченим ГПК України. Апелянт зазначає, що при розгляді поточних забезпечених вимог банку арбітражним керуючим та судом мали бути за аналогією враховані положення ч.8 ст.23 Закону про банкрутство, якими передбачено, що вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також встановлено обов'язок розпорядника майна окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав. На думку ПАТ "Західінкомбанк", забезпечені вимоги мали визнаватись і без заявлення їх за певний період чи заявлення поза межами строку, встановленого Законом про банкрутство, тобто при визнанні даного виду вимог строк на їх заявлення правового значення не має.

ПАТ "Західінкомбанк" також повідомляє про неможливість направлення представника в судове засідання 17.11.15 та просить здійснювати розгляд справи без його участі.

Арбітражний керуючий Іваненко Н.О. у додаткових поясненнях від 16.11.15 зазначає, що, на її думку, ПАТ "Західінкомбанк" було дотримано вимоги положень ч.4 ГПК України та правомірно і вчасно, до прийняття судом першої інстанції рішення про визнання вимог, збільшено свої кредиторські вимоги. Арбітражний керуючий Іваненко Н.О. просить здійснювати розгляд справи без її участі, посилаючись на неможливість прибуття в судове засідання 17.11.15.

Інші учасники процесу, повідомлені належним чином про час та місце судового засідання 17.11.15, не направили своїх представників у дане судове засідання та не повідомили суд про причини їх неявки. Отже, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності представників боржника, кредиторів та арбітражного керуючого, які не скористалися своїм диспозитивним правом на участь у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою господарського суду від 13.04.09 порушено провадження у справі №7/68-09 про банкрутство Приватного виробничо - комерційного малого підприємства "НАСА". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

В ході провадження у даній справі вимоги ПАТ "Західінкомбанк" до боржника були предметом судового розгляду.

Так, ПАТ "Західінкомбанк" звертався до господарського суду Сумської області із заявами від 13.07.09, 26.04.10, 23.02.12 (т.2, а.с.1-48, т.5, а.с.113-161, т.16, а.с.116-119), відповідно до яких просив визнати грошові вимоги за трьома кредитними договорами - №0707/31-1 від 31.07.07, №0809/12-1 від 12.09.08, №0804/14-1 від 14.04.08 - на загальну суму 3427497,06 грн., до якої увійшла заборгованість з погашення тіла кредиту станом на 23.02.12 та зі сплати відсотків станом на 14.07.09.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 20.09.12 визнано вимоги ПАТ "Західінкомбанк" у вищевказаному розмірі (3427497,06 грн.) та включено їх до реєстру вимог кредиторів, в тому числі 3427497,06 грн. - перша черга (забезпечені заставою), 125,00 грн. - перша черга.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.13 ухвалу господарського суду Сумської області від 20.09.12 змінено та викладено абзац 5 частини 1 резолютивної частини ухвали в наступній редакції: "визнати вимоги Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" в особі Сумської філії та включити до реєстру вимог кредиторів вимоги кредитора у сумі 3427622,06 грн., в тому числі: 3128398 грн. - забезпечені заставою, 125 грн. - перша черга, 299099,06 грн. - четверта черга".

Щодо вимог у сумі 299099,06 грн., яка є заборгованістю зі сплати відсотків за кредитним договором №0809/12-1 від 12.09.08, Харківський апеляційний господарський суд зазначив, що, як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, в забезпечення договору № 0809/12-1 від 12.09.08 не укладалось жодних договорів застави чи іпотеки, тому відповідні грошові вимоги ПАТ "Західінкомбанк" слід віднести до четвертої черги.

Постановою господарського суду від 02.09.14 боржника у даній справі визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Іваненко Н.О.

10.09.14 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про визнання Приватного виробничо-комерційного малого підприємства "НАСА" банкрутом.

14.10.14 до господарського суду надійшла заява ПАТ "Західінкомбанк" про визнання поточних вимог кредитора (т.34, а.с.14) із подальшим уточненням від 28.10.14 (т.34, а.с.76) на загальну суму 2098118,81 грн.

Кредиторські вимоги банку мотивовані тим, що поточна заборгованість виникла в період з 08.04.10 по 02.09.14 за трьома кредитними договорами, а саме: за кредитним договором №0707/31-1 від 31.07.07 - 1791862,97 грн. нарахованих процентів; за кредитним договором №0804/14-1 від 14.04.08 - проценти у розмірі 2902,18 доларів США, що в еквіваленті станом на 02.09.14 дорівнює 38059,51 грн. (курс НБУ 13,114112); за кредитним договором №0809/12-1 від 12.09.08 - 268196,33 грн., з яких 206304,87 грн. складають нараховані проценти та 61891,46 грн. - штраф у розмірі 30% від суми нарахованих, але не сплачених процентів.

У наданих банком розрахунках (т.34, а.с.151 - 153) вказано, що заборгованість визначено станом на 02.09.14, однак фактично у розрахункових таблицях зазначено періоди нарахування заборгованості з 08.04.10 по квітень 2013 року включно.

21.11.14 до господарського суду надійшла заява №2054-19 від 21.11.14 (т.36, а.с.1) про уточнення поточних вимог кредитора ПАТ "Західінкомбанк", в якій кредитор просить визнати поточні вимоги на загальну суму 3046315,64 грн., а саме: за кредитним договором №0707/31-1 від 31.07.07 - 2573999,93 грн. нарахованих процентів; за кредитним договором №0804/14-1 від 14.04.08 - проценти у розмірі 6021,14 доларів США, що в еквіваленті станом на 02.09.14 дорівнює 78961,14 грн. (курс НБУ 13,114112); за кредитним договором №0809/12-1 від 12.09.08 - 393354,57 грн., з яких 302580,44 грн. складають нараховані проценти та 90774,13 грн. - штраф у розмірі 30% від суми нарахованих, але не сплачених процентів.

Як вбачається із доданих до вказаної заяви розрахункових таблиць (т.36, а.с. 3 - 8), до них внесено суми заборгованості за періоди з 08.04.10 по серпень 2014 року включно - тобто кредитором збільшено період нарахування заборгованості.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції ліквідатором Іваненко Н.О. та кредитором ОСОБА_3 було заявлено про застосування позовної давності при розгляді кредиторських вимог ПАТ "Західінкомбанк". Зокрема, на думку ОСОБА_3, перебіг строку позовної давності для заявлення кредитором своїх поточних вимог розпочався 14.04.09 (ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство від 13.04.09) та закінчився 14.04.12.

Місцевий господарський суд погодився із вищевказаними доводами та визнав кредиторські вимоги ПАТ "Західінкомбанк" за кожним із договорів з урахуванням позовної давності - тобто за період з квітня 2010 року по 14.04.12. А саме, за кредитним договором №0707/31-1 від 31.07.07 визнано заборгованість у розмірі 1182362,07 грн., за кредитним договором №0804/14-1 від 14.04.08 - 5477,11 грн. Вимоги за вищевказаними договорами віднесено до позачергових (забезпечених вимог). За кредитним договором №0809/12-1 від 12.09.08 визнано 138989,74 грн. як вимоги четвертої черги.

У визнанні кредиторських вимог у розмірі 90774,13 грн. (штраф 30% від суми нарахованих, але не сплачених процентів) місцевим господарським судом відмовлено із посиланням на дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідно до якого не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам учасників процесу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

В силу п. 1-1 прикінцевих положень Закону про банкрутство в редакції Закону від 22.12.11 №4212-VІ, який набрав чинності 19.01.13, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, враховуючи, що постанову про визнання боржника банкрутом винесено господарським судом 02.09.14 (тобто після набрання чинності Законом про банкрутством в редакції від 22.12.11 №4212-VІ), колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону в редакції, чинній з 19.01.13.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Положеннями ст. 1 Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Отже, грошові вимоги кредиторів до боржника повинні бути підтверджені відповідними документами, які беззаперечно підтверджують існування відповідного грошового зобов'язання боржника. Визнанню судом і включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство підлягають лише дійсні вимоги кредиторів, що відповідають чинному законодавству.

У разі, якщо грошові вимоги до боржника обтяжені спливом строку позовної давності і кредитор не реалізував можливість захисту свого порушеного права шляхом звернення до суду в позовному провадженні, такі вимоги не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 20.08.14 у справі № 910/3207/14, від 25.03.15 у справі № 5021/1930/12 тощо.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.ст. 253-257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки, перебіг якої починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою, крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у п.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13 N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Враховуючи, що від імені сторони у спорі (а саме, боржника, Приватного виробничо-комерційного малого підприємства "НАСА", що є позичальником за укладеними з ПАТ "Західінкомбанк" кредитними договорами), заяву про застосування позовної давності подано до суду першої інстанції ліквідатором боржника, арбітражним керуючим Іваненко Н.О., яка згідно з ч.ч. 2, 3 ст.41 Закону про банкрутство наділена повноваженнями керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута, колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом було обґрунтовано зроблено висновок про застосування позовної давності.

Твердження апелянта про те, що оскільки основні вимоги за кредитними договорами, визнані ухвалою господарського суду Сумської області від 20.09.12, було ним заявлено в межах строку позовної давності, то вказаний строк не сплинув і для заявлення нарахованих за вказаними договорами процентів, колегія суддів вважає такими, що не узгоджуються з приписами чинного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається з кредитних договорів №0707/31-1 від 31.07.07, №0809/12-1 від 12.09.08, №0804/14-1 від 14.04.08 (т.2, а.с.16 - 31), сторонами передбачено щомісячну сплату процентів за користування кредитом (окремо за кожен день).

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок (ст.253 ЦК).

Отже визначені в договорах строки платежів з погашення кредиторської заборгованості є окремими грошовими зобов'язаннями перед банком, а не складовою єдиного грошового зобов'язання з повернення суми отриманого кредиту та сплати процентів, а відтак, позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (зокрема, процентів за користування кредитом), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 19.03.14 у справі №6-20цс14, у п. 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Разом з тим, місцевим господарським судом зазначено, що поточні вимоги у справі про банкрутство відповідно до ст. ст. 1, 23 Закону про банкрутство виникають після порушення провадження у справі про банкрутство, тобто у даній справі з 14.04.09. Тому, на думку суду першої інстанції, термін позовної давності для їх заявлення сплинув 14.04.12.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком з наступних підстав.

Як уже зазначалося, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Зокрема, в ході розгляду вимог, що виникли із цивільних (господарських) зобов'язань боржника перед кредиторами, застосовуються відповідні норми Цивільного кодексу України, у тому числі - і щодо порядку обчислення позовної давності. Законом про банкрутство спеціальних норм про позовну давність не встановлено, отже, до цих правовідносин застосовуються загальні норми позовної давності. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 19.08.14 у справі N 3-59гс14).

Колегія суддів зазначає, що ні Закон про банкрутство, ні Цивільний кодекс України не містять норм, які б обмежували право кредитора на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості моментом порушення провадження у справі про банкрутство. Тому обчислення місцевим господарським судом позовної давності з 14.04.09 по 14.04.12, на думку колегії суддів, не узгоджується з нормами чинного законодавства.

Натомість, враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України, а також ту обставину, що при нарахуванні відсотків за кредитним договором позовна давність обчислюється окремо за кожний день (на що обґрунтовано посилається ПАТ "Західінкомбанк" в апеляційній скарзі), колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку для обчислення встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку правове значення має момент звернення ПАТ "Західінкомбанк" до господарського суду із заявою про визнання кредиторських вимог про стягнення відсотків за кредитними договорами, оскільки, відповідно до змісту ч.2 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається у разі пред'явлення до суду відповідного позову. Зазначене також узгоджується з правовою позицією, викладеною у п.4.4.2 у п. 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

В апеляційній скарзі ПАТ "Західінкомбанк" зазначає, що у разі застосування позовної давності її перебіг щодо стягнення заборгованості зі сплати процентів за договорами №0707/31-1 від 31.07.07 та №0809/12-1 від 12.09.08 має бути обчислено з 21.11.11 по 21.11.14 (тобто по дату подання ним до господарського суду уточненої заяви про визнання кредиторських вимог у сумі 3046315,64 грн., розрахованій за період з 08.04.10 по серпень 2014 року включно).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, заяву про визнання поточних вимог кредитора (із подальшим уточненням від 28.10.14) на загальну суму 2098118,81 грн. за період з 08.04.10 по квітень 2013 року включно було подано ПАТ "Західінкомбанк" до господарського суду 14.10.14 - отже саме з цього моменту (у відповідності до вищенаведених норм чинного законодавства) перервався перебіг позовної давності.

Тому, на думку колегії суддів, при визначенні часових меж позовної давності у даному випадку має бути взято до уваги момент подання першої заяви про визнання кредиторських вимог, а саме - 14.10.14. Таким чином, перебіг трирічної позовної давності щодо відсотків за договорами №0707/31-1 від 31.07.07 та №0809/12-1 від 12.09.08 починається з 14.10.11 (а не з 08.04.10, як зазначено у наданих банком розрахункових таблицях, і не з 21.11.11, як стверджує ПАТ "Західінкомбанк" в апеляційній скарзі).

А відтак, заявлені банком суми відсотків підлягають відповідному зменшенню. За договором №0707/31-1 від 31.07.07 із заявлених 2573999,93 грн. має бути визнано 1686082,15 грн., а у визнанні 887917,78 грн. (нарахованих за період з 08.04.10 по 14.10.11) слід відмовити. За договором №0809/12-1 від 12.09.08 із заявлених банком 302580,44 грн. має бути визнано 202536,74 грн., а у визнанні 100043,70 грн. (нарахованих за період з 08.04.10 по 14.10.11) слід відмовити. Стосовно договору №0804/14-1 від 14.04.08, як вбачається із наданого ПАТ "Західінкомбанк" розрахунку (т.36, а.с.7), нарахування відсотків ним здійснено з лютого 2012 року, отже відповідну позовну давність не пропущено, тому сума кредиторських вимог за вказаним договором - 78961,14 грн. - підлягає визнанню у повному обсязі.

Щодо кредиторських вимог про стягнення 90774,13 грн. штрафу в розмірі 30% від суми нарахованих, але не сплачених процентів, колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом обґрунтовано вказано на те, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів (який було введено ухвалою господарського суду від 13.04.09) не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Зазначений висновок суду першої інстанції, який узгоджується з приписами ч.3 ст.19 Закону про банкрутство, п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про банкрутство" від 18.12.09 №15, не спростовано ПАТ "Західінкомбанк" в ході апеляційного провадження. Тому у визнанні 90774,13 грн. штрафу також має бути відмовлено.

Тобто із загального розміру заявлених ПАТ "Західінкомбанк" кредиторських вимог 3046315,64 грн., на думку колегії суддів, має бути визнано 1967580,03 грн. (1686082,15 грн. за договором №0707/31-1 від 31.07.07, 78961,14 грн. за договором №0804/14-1 від 14.04.08 та 202536,74 за договором №0809/12-1 від 12.09.08), а у визнанні 1078735,61 грн. (887917,78 грн. за договором №0707/31-1 від 31.07.07, 100043,70 грн. за договором №0809/12-1 від 12.09.08 та 90774,13 грн. штрафу) слід відмовити - з наведених вище підстав.

Щодо визначення черговості кредиторських вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч.1 ст.38 Закону про банкрутство, вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Як уже зазначалося, датою оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання Приватного виробничо-комерційного малого підприємства "НАСА" банкрутом є 10.09.14, отже, відповідний граничний двохмісячний строк заявлення кредиторських вимог закінчився 10.11.14.

Матеріалами справи підтверджується, що заяву про визнання поточних вимог кредитора (із подальшим уточненням від 28.10.14) на загальну суму 2098118,81 грн. було подано ПАТ "Західінкомбанк" до господарського суду 14.10.14 - тобто у межах граничного двохмісячного строку, визначеного ч.1 ст.38 Закону про банкрутство (який закінчився 10.11.14). У вказаній заяві суми відсотків за кредитними договорами розраховано за періоди по квітень 2013 року включно.

21.11.14 (тобто після закінчення вищевказаного граничного строку) ПАТ "Західінкомбанк" було подано до суду заяву про визнання 3046315,64 грн. кредиторських вимог, у якій розмір відсотків розраховано по серпень 2014 року включно.

ПАТ "Західінкомбанк" у поясненнях до апеляційної скарги посилається на те, що заяву від 14.10.14 із подальшим уточненням від 28.10.14 ним подано у межах встановленого строку, а заявою від 21.11.14 було лише збільшено суму вимог - згідно з ч.4 ст.22 ГПК України, якою передбачено відповідне право позивача.

Колегія суддів зазначає, що вищевказаною нормою ГПК України дійсно передбачено право позивача до прийняття рішення у справі збільшити розмір позовних вимог. Також, як вбачається з матеріалів справи, заявлені ПАТ "Західінкомбанк" суми заборгованості по відсотках за кредитними договорами (у визначених вище межах позовної давності) підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів.

Разом з тим, для встановлення черговості вказаних вимог, у відповідності до вищенаведених приписів ч.1 ст.38 Закону про банкрутство, має значення момент їх заявлення. Як вбачається зі змісту заяви від 21.11.14 та доданих до неї розрахункових таблиць, кредитор, ПАТ "Західінкомбанк" не збільшив розмір своїх вимог за періоди по квітень 2013 року включно (які були зазначені у заяві від 14.10.14 із подальшим уточненням від 28.10.14), а фактично заявив додаткові вимоги за інші періоди (з травня 2013 року по серпень 2014 року). Тому колегія суддів не погоджується з твердженням апелянта про те, що зазначені у заяві від 21.11.14 додаткові вимоги слід вважати такими, що заявлені у строк до 10.11.14.

В ході апеляційного провадження ПАТ "Західінкомбанк" зазначав, що при розгляді поточних забезпечених вимог банку арбітражним керуючим та судом мали бути за аналогією враховані положення ч.8 ст.23 Закону про банкрутство, якими передбачено, що вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, та встановлено обов'язок розпорядника майна окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав. На думку ПАТ "Західінкомбанк", забезпечені вимоги мали визнаватись і без заявлення їх за певний період чи заявлення поза межами строку, встановленого Законом про банкрутство, тобто при визнанні даного виду вимог строк на їх заявлення правового значення не має.

Стосовно вищенаведених доводів колегія суддів зазначає, що вони зроблені при довільному тлумаченні норм чинного законодавства, оскільки, за загальним правилом, аналогія закону застосовується лише у разі неврегульованості спірних правовідносин відповідними нормативними актами за наявності правових норм, що регулюють подібні правовідносини.

Однак, як вбачається зі змісту частини 1 статті 38 Закону про банкрутство, вона є спеціальною нормою прямої дії, що регулює саме порядок пред'явлення та визнання вимог за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства (тобто вимог поточних кредиторів у розумінні ст.1 Закону про банкрутство). Тому підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.8 ст.23 Закону про банкрутство, на яку посилається апелянт і яка стосується вимог конкурсних кредиторів, відсутні.

З огляду на викладене, у відповідності до обставин даної справи та приписів ч.1 ст.38 Закону про банкрутство, суми вимог, заявлені ПАТ "Західінкомбанк" 21.11.14 за період з травня 2013 року по серпень 2014 року, а саме - 782136,96 грн. за договором №0707/31-1 від 31.07.07, 40901,63 грн. за договором №0804/14-1 від 14.04.08 та 96275,57 грн. за договором №0809/12-1 від 12.09.08 (усього 919314,16 грн.) мають бути віднесені до шостої черги.

Стосовно решти кредиторських вимог, заявлених у межах позовної давності та у встановлений ч.1 ст.38 Закону про банкрутство строк - 903945,19 грн. за договором №0707/31-1 від 31.07.07, 38059,51 грн. за договором №0804/14-1 від 14.04.08 та 106261,17 грн. за договором №0809/12-1 від 12.09.08 (усього - 1048265,87 грн.) колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 45 Закону про банкрутство погашення вимог забезпечених кредиторів здійснюється за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, в позачерговому порядку.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, зобов'язання ПВКМП "НАСА" за кредитним договором № 0707/31-1 забезпечені іпотекою - комплекс нежитлових приміщень загальною площею 10242,7 кв.м. в м. Суми по вул. Курській, 36 вартістю 2334119,00 грн. (договір іпотеки від 31.07.07) та заставою майна - обладнання та робочі силові машини майнового комплексу з виробництва цегли вартістю 2665881,00 грн. (договір застави № 0707/31-3 від 31.07.07), (том 2, а.с. 16-24). Отже, загальна вартість заставленого майна складає 5000000,00 грн.

Відповідно до умов вищевказаних договорів іпотеки і застави, приписів Законів України "Про заставу", "Про іпотеку" Банк (іпотекодержатель, заставодержатель) за рахунок майна задовольняє свої вимоги в повному обсязі, включаючи суму основного боргу із врахуванням індексу інфляції, проценти за користування кредитом, збитки, неустойку тощо.

Як уже зазначалося, ПАТ "Західінкомбанк" звертався до господарського суду Сумської області із заявами від 13.07.09, 26.04.10, 23.02.12 (т.2, а.с.1-48, т.5, а.с.113-161, т.16, а.с.116-119) про визнання грошових вимог за трьома кредитними договорами на загальну суму 3427497,06 грн., до якої увійшла заборгованість з погашення тіла кредиту станом на 23.02.12 та зі сплати відсотків станом на 14.07.09. Зокрема, як вбачається із вищевказаних заяв від 13.07.09 та 26.04.10, суму заборгованості за кредитним договором №0707/31-1 від 31.07.07 ПАТ "Західінкомбанк" було визначено у розмірі 3001068,49 грн. (3000000,00 грн. - тіло кредиту, 1068,49 грн. - відсотки).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 20.09.12 та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.13 вищевказані вимоги було визнано та включено до загальної суми забезпечених заставою кредиторських вимог (3128398,00 грн.). Відповідно, решти вартості заставного майна у сумі 1998931,51 грн. (5000000,00 - 3001068,49) достатньо для забезпечення кредиторських вимог ПАТ "Західінкомбанк" у розмірі 903945,19 грн. зі сплати відсотків за договором №0707/31-1 від 31.07.07. Отже, вищевказану суму в повному обсязі має бути віднесено до вимог, забезпечених заставою.

Матеріалами справи також підтверджується, що на забезпечення зобов'язання за кредитним договором № 0804/14-1 від 14.04.08 був укладений договір застави №0804/14-02 від 14.04.08 (том 2, а.с. 39). Загальну вартість заставленого майна за вказаним договором сторонами визначено у розмірі 137800,00 грн.

У заявах від 13.07.09 та від 26.04.10 ПАТ "Західінкомбанк" просив визнати кредиторські вимоги за договором № 0804/14-1 від 14.04.08 у розмірі 133367,59 грн. (133320,10 грн. - тіло кредиту, 47,49 грн. - відсотки). Заявою від 23.02.12 (т.16, а.с.116-119) у зв'язку з частковим погашенням боржником боргу за кредитом, ПАТ "Західінкомбанк" зменшив суму основного боргу до 128504,49 грн. Відповідно, сума вимог за даним договором (з урахуванням відсотків у розмірі 47,49 грн.) склала 128551,98 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказану суму було визнано та включено до загальної суми забезпечених заставою кредиторських вимог (3128398,00 грн.) відповідно до ухвали господарського суду Сумської області від 20.09.12 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.13. Отже, залишок вартості заставного майна, яким може бути забезпечено кредиторські вимоги за даним договором, становить різницю між сумами 137800,00 грн. та 128551,98 грн., а саме - 9248,02 грн.

Тому із 38059,51 грн. за договором №0804/14-1 від 14.04.08, до вимог, забезпечених заставою, слід віднести 9248,02 грн., а решта (28811,49 грн.) має бути включена до вимог четвертої черги - відповідно до п.4 ч.1 ст.45 Закону про банкрутство.

Стосовно вимог банку за кредитним договором про надання короткострокового кредиту (овердрафту) №0809/12-1 від 12.09.08, то, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.2.1 даного договору в забезпечення зобов'язань позичальника кредитором прийнято майно та грошові кошти позичальника, на які в разі порушення умов даного договору буде звернено стягнення в порядку, визначеному даним договором та чинним законодавством України.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами будь-яких договорів застави (іпотеки) в забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором. Зазначені обставини встановлені Харківським апеляційним господарським судом у постанові від 21.11.13 у даній справі та не спростовані апелянтом в ході перегляду ухвали господарського суду 16.07.15.

Тому, на думку колегії суддів, сума 106261,17 грн. за даним договором має бути включена до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом має бути визнано та включено до реєстру вимог кредиторів вимоги Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" у розмірі 1967580,03 грн., в тому числі: 913193,21 грн. - забезпечені заставою, 135072,66 грн. - четверта черга, 919314,16 грн. - шоста черга.

У зв'язку з цим апеляційна скарга ПАТ "Західінкомбанк" підлягає частковому задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід змінити у відповідній частині, оскільки при визначенні розміру кредиторських вимог місцевим господарським судом неправильно застосовані норми матеріального права (зокрема, норми Цивільного кодексу України щодо позовної давності та приписи Закону про банкрутство, якими унормовано черговість задоволення вимог кредиторів), що призвело до прийняття неправильного рішення.

З огляду на викладене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 4 статті 103, пунктом 4 частини 1, частиною 2 статті 104, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Західінкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Західінкомбанк" задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 16.07.15 у справі № 7/68-09 змінити, виклавши пункт 2 резолютивної частини ухвали в наступній редакції:

"Визнати та включити до реєстру вимог кредиторів вимоги Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" у розмірі 1967580,03 грн., в тому числі: 913193,21 грн. - забезпечені заставою, 135072,66 грн. - четверта черга, 919314,16 грн. - шоста черга. У визнанні вимог Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" на суму 1078735,61 грн. відмовити".

Справу направити до господарського суду Сумської області для подальшого розгляду.

Повний текст постанови складено 23.11.15

Головуючий суддя Шевель О. В.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Пелипенко Н.М.