ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Справа № 911/4026/15

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»

до Приватного акціонерного товариства «ЕПОС»

про стягнення 56 373,96 грн

За участю представників:

від позивача Вдовенко М.В. (дов. №14-346юр. від 18.09.2015);

від відповідача Панич О.В. (дов. б/н від 18.08.2015).

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - позивач) звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства «ЕПОС» (далі - відповідач) про стягнення 56 373,96 грн неустойки за прострочення поставки продукції.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з поставки товару згідно договору №2108 від 23.05.2014 на поставку обладнання, матеріалів та запасних частин по Україні.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.09.2015 порушено провадження у справі № 911/4026/15, розгляд справи призначено на 08.10.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.10.2015 продовжено строк вирішення спору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 12.11.2015.

12.11.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи (вх. №26993/15).

У судовому засіданні 12.11.2015 представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву (вх. №26994/15).

У судовому засіданні 12.11.2015 представник позивача підтримав позов в повному обсязі, представник відповідача заперечив проти позову.

Як вбачається з відзиву, відповідач вважає, що прострочення з поставки товару відсутнє, а тому відсутні підстави для стягнення неустойки.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

06.05.2014 між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (позивач, за договором покупець) та ПрАТ «ЕПОС» (відповідач, за договором постачальник) було укладено лист про наміри, згідно якого сторони погодили майбутню поставку, суму договору та умови його укладення.

Як вбачається зі змісту зазначеного листа про наміри від 06.05.2014, він містить зобов'язання сторін та їх волевиявлення, містить ціну договору та ним визначено специфікації обладнання, що поставляється.

В подальшому, 23.05.2014 між Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» (покупець) та Приватним акціонерним товариством «ЕПОС» (продавець) укладено договір №2108 SAP на поставку обладнання, матеріалів та запасних частин по Україні, згідно якого продавець зобов'язався поставити та передати у власність покупця продукцію відповідно до специфікацій, узгоджених до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах договору.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість продукції що постачається за даним договором згідно зі специфікацією на постачання продукції складає 2 818 697,94 грн, в тому числі ПДВ 469 782,99 грн. Вищевказана вартість продукції еквівалентна 171 558,00 євро, що визначена по курсу продажу євро на МВРУ з офіційного сайту http://index.minfin.com.ua/arch/?2014-04-28 за підсумками торгів 28.04.2014 (1 євро = 16,43грн).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що поставка продукції продавцем здійснюється в строки, зазначені у відповідній(их) специфікації(ціях), але тільки після надання покупцем письмового замовлення на поставку. Датою подачі замовлення на поставку вважається дата його направлення електронною поштою на е-mail або факсом на номер (04563) 9-18-22, не пізніше ніж за 100 днів до дати поставки. Замовлення на поставку повинно містити перелік номенклатури (асортимент) та обсяги поставки продукції, точно відповідати по номенклатурі і не перевищувати обсяги, зазначені в специфікації(ціях).

Згідно п. 7.1 договору у випадку прострочення поставки продукції проти строків обумовлених в договорі, продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі 1% від вартості недопоставленої продукції за кожен повний тиждень прострочення, не рахуючи перший. Нарахування неустойки починається з другого тижня прострочення та припиняється на дату поставки продукції.

Відповідно до п. 10.4 договору договір вступає в дію з 06.05.2014 і діє по 30.04.2015 або до належного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному договору, в залежності від того, яка з вказаних подій настане раніше.

23.05.2015 сторони погодили специфікацію №1 до договору №2108 SAP від 23.05.2015, згідно якої сума поставки складає 2 818 697,94 грн.

Відповідно до зазначеної специфікації сторони погодили, що поставка продукції продавцем здійснюється в строк до 115 календарних днів з моменту підписання листа про наміри від 06.05.2014.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач в повному обсязі здійснив розрахунки за договором, відповідач в свою чергу виконав покладені на нього зобов'язання з поставки товару із порушенням строків визначеними умовами договору та специфікації до нього, а саме поставив товар лише 25.09.2014, в той час як згідно умов специфікації строк поставки сплив 29.08.2014.

16.07.2015 позивач на адресу відповідача направив претензію №141-3/272-37П від 16.07.2015, згідно якої просив сплатити неустойку в розмірі 56 373,96 грн за порушення строків поставки товару.

Предметом позову є вимога про стягнення 56 373,96 грн неустойки за прострочення поставки продукції.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 217 ГК України встановлено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.1 договору визначено, що у випадку прострочення поставки продукції проти строків обумовлених в договорі, продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі 1% від вартості недопоставленої продукції за кожен повний тиждень прострочення, не рахуючи перший. Нарахування неустойки починається з другого тижня прострочення та припиняється на дату поставки продукції.

Відповідно до розрахунку позивача до стягнення пред'явлена неустойка за порушення виконання зобов'язань за договором за період з 07.09.2014 по 20.09.2014 (2 повних тижні) у розмірі 56 373,96 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що згідно п. 3.2 договору поставка товару здійснюється тільки після надання покупцем письмового замовлення. Зазначене замовлення було виставлене покупцем 28.05.2015, відповідно, на думку відповідача, строк поставки має відраховуватись саме з цієї дати, а не з дати листа про наміри.

Зазначені заперечення оцінюються судом критично виходячи з наступного.

Пунктом 3.2 договору сторони визначили, що поставка продукції продавцем здійснюється в строки, зазначені у відповідній(их) специфікації(ціях), але тільки після надання покупцем письмового замовлення на поставку. Датою подачі замовлення на поставку вважається дата його направлення електронною поштою на е-mail або факсом на номер (04563) 9-18-22, не пізніше ніж за 100 днів до дати поставки. Замовлення на поставку повинно містити перелік номенклатури (асортимент) та обсяги поставки продукції, точно відповідати по номенклатурі і не перевищувати обсяги, зазначені в специфікації(ціях).

Специфікацією №1 від 23.05.2014 до договору, яка є невід'ємною частиною договору, сторони визначили строки поставки, зазначивши при цьому, що поставка продукції продавцем здійснюється в строк до 115 календарних днів з моменту підписання листа про наміри від 06.05.2014.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сторони саме у специфікації №1 від 23.05.2014 до договору, а не п. 3.2 договору погодили строк поставки, визначивши початок періоду відрахування строку поставки продукції від дати листа про наміри від 06.05.2015.

Отже, відповідач поставив продукцію з пропуском встановленого строку на поставку і відповідно позивач має право на нарахування неустойки передбаченої п. 7.1 договору.

Враховуючи положення вищезазначених норм, суд вважає, що позовна вимога про стягнення 56 373,96 грн неустойки за прострочення поставки продукції є обґрунтованою, відповідає наявним матеріалам справи та не спростована відповідачем, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ЕПОС» (09109, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Толстого, буд. 44; ідентифікаційний код 24221705) на користь Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1; ідентифікаційний код 24432974) 56 373 (п'ятдесят шість тисяч триста сімдесят три гривні) 96 коп. неустойки прострочення поставки продукції та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 19.11.2015

Суддя В.М. Антонова