ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"04" листопада 2015 р. Справа № 911/3764/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз», м. Львів

до Публічного акціонерного товариства «Факел», м. Фастів

про стягнення 104 992,03 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

позивач - Кізима Т.М. предст. дов. №786 від 26.12.2014;

відповідач - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» (позивач) до Публічного акціонерного товариства «Факел» (відповідач) про стягнення 104 992,03 грн. завищеної вартості виконаних робіт.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.08.2015 у справі №911/3764/15 було порушено провадження та призначено до розгляду на 12.10.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.10.2015 розгляд справи було відкладено на 26.10.2015 року.

26.10.2015 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.10.2015 року розгляд справи було відкладено на 04.11.2015 року та продовжено строк розгляду спору в порядку ст. 69 ГПК України.

В судове засідання 04.11.2015 року відповідач повторно не забезпечив явку свого повноважного представника, хоча про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 905.

З даного приводу суд зазначає, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, передбачені ст. 69 ГПК України щодо терміну розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, 04.11.2015 у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд,

встановив:

Між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в особі УМГ «Львівтрансгаз» (правонаступник - Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз») в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» та Публічним акціонерним товариством «Факел» був укладений договір підряду від 25.08.2011 № , згідно якого відповідач зобов'язувався виконати роботи, а позивач - прийняти та оплатити їх.

Як стверджує позивач та підтверджено у відзиві відповідачем, зобов'язання за договором підряду від 25.08.2011 № виконані його сторонами без застережень та оплачені.

Державною фінансовою інспекцією України в ІІ кварталі 2014р. було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «УКРТРАСГАЗ» .

За результатами проведеної перевірки, 08.09.2014р. була складена довідка № 16-31/124з, в якій серед іншого, Державна фінансова інспекція України описує встановлений факт розбіжностей та завищення ПАТ «Факел» вартості виконаних робіт за договором підряду від 25.08.2011 № на загальну суму 104992,03грн.

У грудні 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути в семиденний строк зазначену грошову суму, яка була залишена відповідачем без задоволення, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п.8 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

В ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведені в ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно з частиною 1 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, для визначення підстав застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідно з'ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками, вини відповідача. При цьому обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданих збитків та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання і збитками покладено на позивача.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Посилаючись на норми ст.224 Господарського кодексу України, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що встановлення Державною фінансовою інспекцією України завищення вартості виконаних робіт є нанесенням збитків, які підлягають відшкодуванню.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

В ст. 226 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний відшкодувати на вимогу суб'єкту завдані збитки у добровільному порядку в повному обсязі.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Окрім того, відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Як вже було зазначено, між сторонами було укладено Договір підряду від 25.08.2011 №, згідно якого відповідач зобов'язувався виконати роботи, а позивач - прийняти та оплатити їх.

Згідно з положеннями ст. ст. 626-628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Тобто, укладаючи Договір, позивач та відповідач на власний розсуд погодили умови цього договору, зокрема, його ціну.

Спірний Договір не був визнаний недійсним у встановленому законодавством порядку і на даний час є чинним.

Матеріали справи свідчать про те, що сторони виконали взяті на себе зобов'язання за Договором, будь-яких претензій з приводу якості, комплектності, строків виконання робіт або їх оплати не надходило.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача збитки, а тому, як уже зазначалось вище, в даному випадку підлягає доведенню наявність протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками, вину відповідача.

Втім, під час розгляду справи господарським судом не було встановлено повний склад правопорушення, з яким законодавство пов'язує відшкодування збитків, зокрема, протиправної поведінки та вини відповідача, а відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність особи (в даному випадку - відповідача).

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності заявлених ним вимог. Зокрема, позивач не довів, чим саме і яким чином відповідач порушив його права та охоронювані законом інтереси внаслідок укладання та виконання сторонами умов Договору підряду від 25.08.2011 № .

Крім того, варто зазначити, що згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Розмір збитків позивач доводить довідкою № 16-31/124з від 08.09.2014, однак дана довідка не може бути належним і допустимим доказом порушення відповідачем зобов'язання за Договором підряду від 25.08.2011 № .

За змістом частин 3 і 4 статті 853 Цивільного кодексу України, якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Втім, як вже зазначалось вище, позивач не подав доказів порушення відповідачем зобов'язання за Договором підряду від 25.08.2011 № .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 32-34, 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Дата підписання повного тексту рішення:19.11.2015р.

Суддя О.В. Щоткін