РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015Справа №910/26991/15

За позовом Виконуючого обов'язки першого заступника прокурора Дніпровського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 Київзеленбуд"

Про внесення змін до договору

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

від прокуратури Чистякова Н.О. - посвідчення №031458

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Виконуючий обов'язки першого заступника прокурора Дніпровського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 Київзеленбуд" про внесення змін до договору.

Ухвалою суду від 19.10.2015 порушено провадження у справі № 910/26991/15 та призначено розгляд справи на 17.11.2015.

16.11.2015 відділом діловодства суду від представника прокуратури отримано лист

В судове засідання 17.11.2015 представник прокуратури з'явився, надав суду усні пояснення по справі.

В судове засідання 17.11.2015 представник позивача не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання 17.11.2015 представник відповідача не з'явився, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив.

У судовому засіданні 17.11.2015 відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функції представництва інтересів громадян та держави в судах.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

На підставі зазначених положень, Виконуючий обов'язки першого заступника прокурора Дніпровського району міста Києва звернувся до суду в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 Київзеленбуд" про внесення змін до договору.

06.04.2001 між Київською міською радою, орендодавцем, та Товариства з обмеженою відповідальністю "Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 Київзеленбуд", як орендарем, укладено договір на право тимчасового довгострокового користування землею.

Першим пунктом Договору сторони погодили, що орендодавець, на підставі Рішення Київради від 27.01.2000 за № 111/831 надає, а відповідач приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 1,9506 га згідно з планом землекористування.

Земельна ділянка надається в тимчасове довгострокове користування строком на 24 (двадцять чотири) роки для обслуговування та експлуатації виробничої бази на вул. Воскресенській, 2-а у Дніпровському районі м. Києва.

Відповідно до п. 2.1 Договору плата за землю вноситься землекористувачем згідно Закону України "Про плату за землю" у вигляді земельного податку у розмірі одного відсотка у рік від грошової оцінки земельної ділянки, що оподатковується на рахунок 0003, код 13050100 в АКБ "Форум", МФО 322948, код ЗКПО 02317540.

Згідно підпунктом 2 п. 3.2 Договору, відповідач зобов'язаний виконувати вимоги діючого законодавства.

Пунктом 4.1 Договору сторони визначили, що взаємовідносини сторін, не врегульовані договором, регламентуються діючим законодавством.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Відповідно до позовної заяви прокурор зазначив, що відповідача відповідно до листа № 05704-15133 від 16.07.2013 було повідомлено про необхідність приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень ст. 288 Податкового кодексу України.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін». У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується у судовому порядку.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом».

Згідно з частиною 1 ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Відповідно до п. 14.1.136 ст. 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов'язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 5 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;

Згідно з п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 288.5.2 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може перевищувати: б) для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; в) для інших земельних ділянок, наданих в оренду - 12 відсотків нормативної грошової оцінки землі.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з п. 2.19 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011 № 6:

"у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються піни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач жодних обґрунтованих заперечень та належних доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, суду не надав.

За таких обставин, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, то позовні вимоги визнаються судом такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Внести зміни до Договору на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди від 06.04.2001, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 "Київзеленбуд", який зареєстровано у книзі реєстрації договорів на право тимчасового користування землею 06.04.2001 за № 66-5-00053, а саме викласти пункт 2.1 договору в наступній редакції: "Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% (три відсотки) від її нормативної грошової оцінки".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 Київзеленбуд" (02125, м.Київ, вул. Воскресенська, буд. 2-А, ) в доход спеціального фонду Державного бюджету України 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. - витрат по сплаті судового збору.

4. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.11.2015.

Суддя Прокопенко Л.В.