ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 листопада 2015 року Справа № 924/1765/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Жукової Л.В.,
Погребняка В.Я.,
за участю представників сторін:

УПФ України в м. Хмельницькому - Овчарук К.С. - в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 та ухвалу господарського суду Хмельницької області від 25.12.2014 в частині визначення джерела оплати послуг (грошової винагороди) розпоряднику майна у справі №924/1765/14 за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про визнання банкрутом Публічного акціонерного товариства "Термопластавтомат",-

в с т а н о в и в:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 25 грудня 2014 року (суддя Грамчук І.В.) порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Термопластавтомат", визнано вимоги ініціюючого кредитора - Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому в розмірі 832 872,44 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредитора, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Морозова Миколу Васильовича, встановлено арбітражному керуючому - Морозову М.В. оплату послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень шляхом її авансування заявником (кредитором) у відповідності до вимог ч.2 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" тощо.

Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції від 25.12.2014 в частині визначення джерела оплати послуг (грошової винагороди) розпоряднику майна (п.7 оскаржуваної ухвали) та викласти п.7 резолютивної частини ухвали в наступній редакції: "Встановити арбітражному керуючому Морозову Миколі Васильовичу оплату послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних в результаті господарської діяльності або від продажу майна боржника".

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05 серпня 2015 року (колегія суддів: Саврій В.А. - головуючий, Мамченко Ю.А., Дужич С.П.) апеляційну скаргу ініціюючого кредитора - Управління Пенсійного фонду України залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Хмельницької області від 25.12.2014 року залишено без змін.

Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 та ухвалу господарського суду Хмельницької області від 25.12.2014 в частині встановлення арбітражному керуючому - Морозову М.В. оплати послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень шляхом її авансування заявником (кредитором) та викласти п.7 резолютивної частини ухвали в наступній редакції: "Встановити арбітражному керуючому Морозову Миколі Васильовичу оплату послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних в результаті господарської діяльності або від продажу майна боржника".

Ухвалою Вищого господарського суду України від 30.10.2015 прийнято до провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому та призначено до розгляду.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.11.2015 задоволено клопотання представника Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому - Овчарук К.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 17.11.2015 справа слухалася в режимі відеоконференції.

Заслухавши доповідь судді Білошкап О.В., вислухавши пояснення представника Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що дане касаційне провадження підлягає припиненню з наступних підстав.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діє з 19.01.2013р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачає спеціальний порядок оскарження судових рішень місцевого господарського суду у справі про банкрутство в апеляційному та касаційному порядку.

Згідно зі ст. 8 Закону Україну "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011 № 4212- VІ, що набрала законної сили з 19.01.2013, якою визначено особливості оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, ухвали господарського суду, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 41 ГПК України, якою встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

У відповідності до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який набрав законної сили 19.01.2013, у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Наведений перелік судових рішень, що підлягають оскарженню в касаційному порядку, є вичерпним.

З моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство, боржник перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому ч. 3 ст. 8 Закону про банкрутство слід розуміти таким чином, що нею встановлено деякі особливості та обмеження у реалізації права на касаційне оскарження судових рішень у процедурі банкрутства.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 916/2019/13.

Згідно ст. 11128 ГПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного касаційного оскарження є постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 05.08.2015, яка прийнята за результатом розгляду апеляційної скарги УПФУ на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 25.12.2014 в частині встановлення арбітражному керуючому - Морозову М.В. оплати послуг (грошову винагороду) за виконання ним повноважень розпорядника майна шляхом її авансування заявником (кредитором) - Управлінням Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, можливість оскарження якої до суду касаційної інстанції не передбачена ч. 3 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Якщо касаційну скаргу подано на ухвалу суду першої чи апеляційної інстанції, яка не підлягає оскарженню (в тому числі якщо суд нижчої інстанції помилково не повернув скаржникові таку касаційну скаргу), то відповідні обставини виключають перегляд судових рішень у касаційному порядку.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про те, що постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 05.08.2015, яка прийнята за результатами перегляду ухвали господарського суду Хмельницької області від 25.12.2014 в частині визначення джерел оплати послуг (грошової винагороди) розпоряднику майна, не підлягає оскарженню в касаційному порядку, і тому касаційне провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому підлягає припиненню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 1, 86 Господарського процесуального кодексу України, ч.3 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 та ухвалу господарського суду Хмельницької області від 25.12.2014 в частині визначення джерела оплати послуг (грошової винагороди) розпорядника майна у справі №924/1765/14 припинити.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Жукова Л.В.
Погребняк В.Я.