КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа№ 910/12436/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Рудченка С.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Прокоф'єва Л.В. довіреність №14-4 від 13.01.15р.

від відповідача: Матвеєва В.П. довіреність №91/2015/09/22-1 від 01.10.15р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року

у справі №910/12436/13 (головуючий суддя Мельник В.І. судді Паламар П.І. Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 69 360 919,59 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Київенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (т.III,а.с.30-32).

19 жовтня 2015 року ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/12436/13 заяву ПАТ «Київенерго», про виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/12436/14 від 21 жовтня 2014 року про стягнення з ПАТ «Київенерго» 82 718,33 грн. таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою місцевого господарського суду, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось з апеляційною скаргою, в якій воно просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року у справі №910/12436/13 та у задоволенні заяви ПАТ «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню -відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що списання сум пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів процедури реструктуризації заборгованості і не можуть розглядатися як самостійна підстава для списання поза процедурою реструктуризації. Крім того, 3% річних не є штрафними чи фінансовими санкціями, а тому не підлягають списанню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 листопада 2015 року для розгляду апеляційної скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №910/12436/13 від 19 жовтня 2015 року визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04 листопада 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 17 листопада 2015 року.

В судовому засіданні 17 листопада 2015 року представник ПАТ «НАК «Нафтогаз України» надав суду пояснення, в яких підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року у справі №910/12436/13 та у задоволенні заяви ПАТ «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню -відмовити повністю.

В судовому засіданні 17 листопада 2015 року представник ПАТ «Київенерго» надав суду свої пояснення, в яких проти апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року у справі №910/12436/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Частиною 4 статті 117 ГПК України встановлено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відповідно до п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України": «Частина четверта статті 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково)».

Підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відповідач зазначає набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Колегією суддів встановлено, що 06.06.2015 року набрав чинності Закон України від 14.05.2015 № 423-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - Закон № 423- VIII).

Цим законом внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу". Зокрема, ст. 18 Закону доповнено частиною 13 такого змісту: «Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини».

Актом звіряння розрахунків за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року підтверджується, що в трьохмісячний строк (з 06.06.2015 року по 02.07.2015 року) з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" боржником було сплачено на користь стягувача 35473481,09 грн. заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (а.с.73).

Також, даним актом підтверджується відсутність основного боргу ПАТ «Київенерго» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» станом на 02.07.2015 р.

Внаслідок цього відповідно до ч. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» заборгованість ПАТ «Київенерго» перед ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/12436/13 від 23 квітня 2014 року, по сплаті 3 % річних - 7 359,14 грн., пені - 13 989,34 грн., інфляційних втрат - 572,01 грн. підлягає списанню та не може бути предметом подальшого продажу.

Твердження апелянта про те, що пеня, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню лише в разі наявності договору про реструктуризацію боргу є безпідставними, оскільки в даному випадку реструктуризація заборгованості за природний газ, спожитий з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року не потрібна, у зв'язку із повним погашенням відповідачем заборгованості за природний газ спожитий до 02.07.2015 року.

Водночас, відповідно до п. 4 ст. 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» передбачено, що списанню підлягають заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) з пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам оборонно-промислового комплексу на заборгованість за природний газ та послуги з його транспортування, теплову енергію, електричну енергію та надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 1 вересня 2012 року і не сплачені станом на дату набрання чинності цим Законом.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» від 12 травня 2011 року №3319-VI «фінансові санкції» включають 3% річних та індекс інфляції.

Крім того три відсотки річних та індекс інфляції є похідними від основного зобов'язання (сплати боргу), а при відсутності основного зобов'язання - відсутні підстави для сплати річних та інфляції.

Тому заперечення позивача проти списання 3% річних судом є необґрунтованими.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем було сплачено судовий збір у сумі 60 797,84 грн. на виконання наказу №910/12436/13 від 21.10.2014р., що підтверджується витягом Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на суму 25 655,69 грн. та платіжним дорученням № від 19 серпня 2015 року (а.с.44-46).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідач сплатив судовий збір та обов'язок щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних припинений і тому це є підставою для визнання наказу Господарського суду міста Києва №910/12436/13 від 21.10.2013 року таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічна правова позиція зазначена в постановах Вищого господарського суду України №42/128-35/461 від 15.01.2013р., №42/135 від 17.07.2012р., №6/336 від 20.11.2012р., №17/191 від 10.07.2012р.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх доказів в розумінні ст. 33, 34 ГПК України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в ухвалі Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року у справі № 910/12436/13 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року у справі № 910/12436/13 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 86, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105, 117 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року у справі № 910/12436/13 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року у справі № 910/12436/13 залишити без змін.

3.Справу № 910/12436/13 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.Г. Рудченко

О.В. Агрикова