ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Справа № 5015/995/12
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Жукової Л.В.,
Погребняка В.Я.,
за участю представників сторін:

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - Приходька Д.В.,

Представника арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. - Демчана О.І.,

розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 та постанову господарського суду Львівської області від 02.06.2015 у справі № 5015/995/12 за заявою Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання банкрутом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8,-

в с т а н о в и в:

Постановою господарського суду Львівської області від 02.06.2015р. (суддя Морозюк А.Я.) боржника ФОП ОСОБА_8 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; фактична адреса: 04214, АДРЕСА_2) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. та зобов'язано ліквідатора вчинити певні дії тощо.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 (колегія суддів: Мирутенко О.Л.- головуючий, Гнатюк Г.М. Кравчук Н.М.) апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_8 залишено без задоволення, постанову господарського суду Львівської області від 02.06.2015 року у справі №5015/995/12 залишено без змін.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_8 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 та постанову господарського суду Львівської області від 02.06.2015 скасувати та направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Білошкап О.В., вислухавши пояснення представників ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ліквідатора ФОП ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Львівської області від 16.03.2012 порушено провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_8 на підставі ст.ст. 47, 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за заявою ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції "Райффайзен Банк Аваль".

Справа про банкрутство ФОП ОСОБА_8 розглядалась господарськими судами всіх інстанцій неодноразово.

Постановою господарського суду Львівської області від 02.06.2015р. ФОП ОСОБА_8 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. та зобов'язано ліквідатора вчинити певні дії.

Так, приймаючи рішення про визнання боржника ФОП ОСОБА_8 банкрутом, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, послався на те, що матеріалами справи підтверджується наявність ознак неплатоспроможності боржника. Крім цього, незважаючи на те, що спливло більше двох років з дня подання заяви боржником про надання можливості сплатити кошти кредиторам чи укласти мирову угоду та більше трьох років з дати порушення провадження по справі, боржником не надано жодних доказів, які б свідчили про задоволення вимог кредитора чи укладення мирової угоди.

19.01.2013 р. набрав чинності Закон України №4212-VI від 22.12.2011 р. "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 1-1 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", викладеного у новій редакції, положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, розгляд справи про банкрутство за новою редакцією Закону здійснюється згідно з постановою про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. При цьому правові підстави прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури визначаються відповідно до раніше чинної редакції Закону, а правові наслідки введення ліквідаційної процедури - за його новою редакцією.

Оскільки провадження у справі про банкрутство Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 порушено 16.03.2012 р., тобто до дня набрання чинності вказаним Законом, під час розгляду питання щодо визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури застосовуються положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до внесення змін Законом №4212-VI від 22.11.2011 р.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_8 зареєстрований як фізична особа-підприємець Золочівською районною державною адміністрацією Львівської області 31.10.2003 р., номер - НОМЕР_2; ідентифікаційний код НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію, Витягом з ЄДР ЮО та ФОП.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора(кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим законом.

Згідно ст.1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" безспірними є вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника; до складу грошових зобов'язань не зараховуються недоїмка (пеня та штраф), визначена на дату подання заяви до господарського суду.

Згідно із абз.3 ст.1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржник - суб'єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, безспірність грошових вимог до боржника підтверджується рішенням господарського суду Львівської області від 22.06.2011 р. у справі № 5015/1681/11, яким стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" 5 028 177,85 грн. заборгованості за кредитним договором № 010/96-03/485 від 16.05.2007 р. (із змінами, внесеними додатковими угодами до нього), 25 500,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На примусове виконання вказаного рішення господарським судом Львівської області 18.07.2011 р. видано наказ № 5015/1681/11.

Постановою ВП № 28396414 підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 29.08.2011 р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Львівської області від 18.07.2011 р. у справі № 5015/1681/11.

Як встановили суди попередніх інстанцій, боржник не сплатив кредитору стягнуті судовим рішенням суми, відповідно, матеріали справи не містять докази погашення ФОП ОСОБА_8 боргу перед банком .

Також, з матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №010/96-03/485 від 16.05.2007 р. (із змінами, внесеними додатковими угодами до нього), між ФОП ОСОБА_8 як іпотекодавцем та ВАТ "Райффайзен банк Аваль" як іпотекодержателем було укладено договори іпотеки.

Згідно договору іпотеки від 16.05.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за № 2544з, боржник передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно: нежитлове приміщення № 116-А, загальною площею 212,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, а саме: нерухоме майно, складається з приміщень №1 по №10 1-го поверху (в літ.А), що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 16.05.2007 р. за реєстровим №2540з та зареєстрованим в реєстрі правочинів 16.05.2007 р. Заставна вартість майна, визначена договором, становила 3 786 722,00 грн.

Згідно договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №2546з, в іпотеку передано земельну ділянку загальною площею 0,2344 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, заставною вартістю 576 969,00 грн.; земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, заставною вартістю 165 700,00 грн., що в сумі становить 742 669,00 грн.

Як встановили суди попередніх інстанцій, загальна заставна вартість предметів іпотеки є недостатньою для задоволення вимог кредитора, тобто вимоги кредитора тільки частково забезпечені заставою. При цьому, незабезпечена заставою(іпотекою) частина безспірних вимог кредитора за рішенням господарського суду Львівської області від 22.06.2011 р. у справі № 5015/1681/11 (за винятком стягнутих за рішенням сум пені за порушення строків погашення кредиту - 5 660,19 грн. та пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом - 11 135,52 грн.) перевищує триста мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність ознак неплатоспроможності боржника ФОП ОСОБА_8

Відповідно до вимог ч.2 ст.48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за заявою громадянина-підприємця господарський суд може відкласти розгляд справи про його банкрутство не більше ніж на два місяці для проведення громадянином-підприємцем розрахунків з кредиторами чи укладення мирової угоди. Відповідно до вимог ч.4 ст.48 зазначеного Закону, якщо у встановлений частиною 2 цієї статті строк громадянин - підприємець не подав доказів задоволення вимог кредиторів і в зазначений строк не укладено мирової угоди, господарський суд визнає громадянина - підприємця банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом із застосуванням ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що неплатоспроможність - неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше як через відновлення платоспроможності.

Отже, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачає можливість визнання боржника банкрутом за умови невиконання останнім зобов'язань грошового характеру.

Як вбачається із матеріалів справи, боржником 12.04.2013 р. було подано заяву про надання можливості сплатити кошти кредиторам чи укласти мирову угоду.

Однак, як встановлено судами, незважаючи на те, що спливло більше двох років з дня подання вказаної заяви та більше трьох років з дати порушення справи про банкрутство, боржником не надано жодних доказів, які б свідчили про задоволення вимог кредитора чи укладення мирової угоди.

Крім цього, при розгляді питання про призначення ліквідатором ФОП ОСОБА_8 арбітражного керуючого Кучака Ю. Ф., судом першої інстанції було розглянуто та досліджено заяву арбітражного керуючого Кучака Ю. Ф. № 5015/995/12/1 від 23.04.2015 з додатками про згоду на участь у даній справі про банкрутство.

Інших заяв до суду першої інстанції не надходило.

Судом апеляційної інстанції правомірно відхилені твердження боржника про призначення ліквідатора банкрута з порушенням вимог ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в новій редакції, яка чинна з 19.01.2013), оскільки вони не відповідають чинному законодавству.

Так, у суду першої інстанції не було обов'язку застосовувати вимоги статті 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо автоматизованого відбору арбітражного керуючого, оскільки провадження у даній справі було порушено за старої редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Правові підстави прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури визначаються відповідно до раніше чинної редакції Закону про банкрутство, а правові наслідки введення ліквідаційної процедури - за його новою редакцією.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку, що призначення арбітражного керуючого Кучака Ю. Ф. ліквідатором ФОП ОСОБА_8 було здійснено з дотриманням вимог законодавства про банкрутство.

Крім цього, суд апеляційної інстанції правомірно не прийняв до уваги посилання боржника на визнання вимог кредиторів у справі про банкрутство без проведення оцінки або експертизи вимог кредиторів, оскільки Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, яка діяла на час надходження відповідних заяв) визначено порядок виявлення кредиторів та осіб, які мають бажання взяти участь у санації боржника, визначено механізм розгляду та визнання таких вимог і вказаний Закон не містить обов'язку суду проведення оцінки чи призначення експертизи вимог кредиторів, що звернулись до суду.

Твердження боржника про наявність процесуальних порушень, а саме, відсутність в судовому засіданні інших кредиторів у справі, були також правомірно відхилені судом апеляційної інстанції, оскільки стаття 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ( в редакції чинній до 19.01.2013р.) передбачає визнання громадянина-підприємця банкрутом виключно за відсутності доказів задоволення вимог кредиторів та не укладення мирової угоди та не вимагає присутності кредиторів в судовому засіданні, в якому відкривається ліквідаційна процедура.

Також не заслуговують на увагу посилання ФОП ОСОБА_8 на те, що у судовому засіданні при визнанні боржника банкрутом замість арбітражного керуючого Кучака Ю. Ф. приймав участь його представник - Демчан О. І. з тих підстав, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачений обов'язок арбітражного керуючого особисто брати участь у судових засіданнях з розгляду справи про банкрутство, а тому допускається участь в судовому засіданні представника арбітражного керуючого за наявності належної довіреності.

Згідно статті 111-7 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або в постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням вищезазначеного, виходячи із меж перегляду справи касаційною інстанцією, встановлених ст. 111-7 ГПК України, відповідно до яких правова оцінка обставин та достовірності доказів є виключно прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів прийшла до висновку, що суди попередніх інстанцій повно та всебічно дослідили всі обставини, що мають значення для справи, надали їм належну правову оцінку та дійшли вірного висновку про наявність підстав для визнання ФOП ОСОБА_8 банкрутом, відкриття відносно боржника ліквідаційної процедури та призначення арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. ліквідатором банкрута.

таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 та постанова господарського суду Львівської області від 02.06.2015 прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи, тому підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, які викладені в оскаржуваних постановах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 та постанову господарського суду Львівської області від 02.06.2015 у справі № 5015/995/12 залишити без змін.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Жукова Л.В.
Погребняк В.Я.