ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2015 р.Справа № 922/5575/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ
до ТОВ "Укравтотранс Плюс", м. Харків 3-тя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_3,дов.№ б/н від 01.10.2015р., ОСОБА_4,дов.№ б/н від 21.09.2015р.

3-ї особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Укравтотранс Плюс" звернулось ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО". У позові останній просив суд стягнути з відповідача на свою користь 3 279,85 грн. суми страхового відшкодування. Позов обґрунтований ст.ст. 993, 1166, 1187 ЦК України та інш. Витрати по оплаті судового збору позивач просив суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 06.10.2015 року було порушено провадження у справі та її розгляд був призначений на 22.10.2015 року о 11:00 год. Залучено до участі по справі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2, на підставі ст.27 ГПК України .

19.10.2015 року до суду від представника позивача надійшло клопотання (вх.№42086) в якому він просить суд проводити розгляд справи за відсутністю представника позивача в судових засіданнях. Вказує на те, що підтримує позов у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про можливість задоволення вказаного клопотання позивача, оскільки брати участь у судовому засіданні, відповідно до ст. 22 ГПК України, є правом сторони, а не обов'язком. Обов'язковість явки представника позивача в судове засідання судом не визначалась.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.10.2015року заперечує проти заявлених позовних вимог ( вх.№42757) ) з підстав викладених у запереченнях .

Ухвалою господарського суду від 22.10.2015року, розгляд справи відкладено до 11.11.2015року.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Представник відповідача проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні, з підстав вказаних у заперченнях(вх.№42757 від 22.10.2015року), через канцелярію господарського суду Харківської області(вх.№45494), надав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: паспорт міського автобусного маршруту регулярних перевезень, від 10 серпня 201 року.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, доказів на виконання судової ухвали про порушення провадження у справі №922/5575/15.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, суд установив наступне.

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтотранс плюс" було укладено договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 1324959 від 07.12.2012 року, за яким страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: Автомобіля ЛАЗ А 07914, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

28.04.2013 року в м. Харків, на вул. 50 років ВЛКСМ, 28 сталася дорожньої транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля під управлінням ОСОБА_5, та автомобіля ЛАЗ А183Б1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під управлінням ОСОБА_6.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль ЛАЗ А18301, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є КП «Салтівське трамвайне депо», згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ САК 519436.

На місці ДТП учасниками останньої було складено Європротокол, згідно якого ДТП мала місце при наступних обставинах: ТЗ ЛАЗ А-07914, д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, здійснив наїзд на ТЗ марки ЛАЗ А18301, д.н. АХ 0031АА., тобто учасники ДТП встановили, що винним у настанні вказаної ДТП є водій ОСОБА_5

Такий механізм спрощеного оформлення ДТП запроваджено в Україні з 19 вересня 2011 року, коли вступив в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 №3045-УІ.

У зв'язку із чим Позивачем було оцінено розмір заподіяної шкоди, яка відповідно до звіту з оцінки транспортного засобу № 25/04/13 від 11.06.2013 року склала суму в розмірі 7 070 грн. 10 коп.

Розглянувши документи за страховим випадком ПрАТ «СК «ВУСО» прийняло рішення про виплату рішення про виплату страхового відшкодування на користь КП «Салтівське трамвайне депо» в сумі 6 559, 70 грн.

Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК "ВУСО" у відповідності до статей 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви потерпілої особи, що підтверджується страховим актом № 3454-24 від 29.07.2013 року та Додатку № 1 до страхового акту № 3454-24 від 16.08.2013 року та платіжними дорученнями № 9819 від 16.08.2013 року та № 8895 від 30.07.2013 року.

В рамках врегулювання страхового випадку встановлено, що застрахований ТЗ марки БАЗ, д.н. НОМЕР_3 за договором оренди від 17.10.2011 року належить ТОВ «Укравтотранс плюс».

Згідно ст. 38-1.1.Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Як було вказано вище цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» за Полісом № АЕ/1324959, за умовами якого (п. 8) передбачено, що забезпечений транспортний засіб не використовується як таксі або маршрутне таксі.

Відповідно до ст. 1.8 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції Закону, яка діяла на дату ДТП і є єдиною для дати укладення договору - страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення, такого договору.

Як вказував позивач в позовній заяві, виїздом на місце події аварійного комісара було встановлено, що ТЗ марки БАЗ А07914, Державний реєстраційний номер АХ 0344АА використовується як маршрутне таксі для комерційного переведення пасажирів за маршрутом 302е спрямуванням пос. Жуковського - м. Холодна Гора (через ЮЖД). Вказана обставина підтверджується фото таблицею зробленою аварійним комісаром за результатом виїзду на місце події.

З врахуванням вищевикладеного позивач вважає, що страхувальник використовував застахованого ТЗ в якості маршрутне таксі, що передбачає застосування вищого коефіцієнта ніж той що було зазначено в п.8 Поліса, а саме відповідно до Правил обов'язкового страхування цивільного-правової відповідальності ВНТЗ ПрАТ «СК «ВУСО» застосуванню підлягав би коефіцієнт = 1,5, а не 1 як визначено п.8 Полісу (не як приватний, а як ТЗ, що використовується в комерційною метою (метою отримання прибутку).

При цьому в ході врегулювання страхового випадку, Позивачем було встановлено, що водій застрахований ТЗ є працівником ТОВ «Укравтотрансплюс» та в момент настання ДТП виконував свої трудові обов'язки на службовому автомобілі, що підтверджує наказами про призначення на посаду , про закріплення ТЗ за водієм та маршрутним листом.

Таким чином, на думку позивача, з моменту виплати страхового відшкодування здійсненого на користь КП «Салтівське трамвайне депо» у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право зворотної вимоги до ТОВ «Укравтотранс плюс» по відшкодуванню 50 % сплаченого страхового відшкодування в межах фактичних затрат ПрАТ «СК «ВУСО», які складають суму у розмірі 3 279, 85 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Так, частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011р. №3045-VI, яким було внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2. ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

На виконання Закону України від 17.02.2011р. №3045-VI Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Оформлене відповідно до такої інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і є підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

При цьому, при оформленні дорожньо-транспортної пригоди у такий спосіб (складення її учасниками європротоколу без виклику відповідного підрозділу МВС України) не складається постанова про адміністративне правопорушення та не направляються матеріали дорожньо-транспортної пригоди до суду для притягнення відповідальної за вчинення такої пригоди особи до відповідальності.

Тобто, унеможливлюється існування відповідних судових рішень (про притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності), які б встановлювали вину учасника дорожньо-транспортної пригоди.

Наведені обставини не можуть бути підставою для відмови в задоволенні відповідного позову, оскільки цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку/злочину.

Таким чином, при вирішенні спорів, які виникають з правовідносин по виплаті страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у випадку оформлення учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання суд повинен самостійно, на підставі визначених в такому повідомленні даних (в т.ч. схеми дорожньо-транспортної пригоди), визначити особу, відповідальну за заподіяння шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що виїздом на місце події аварійного комісара було встановлено, що ТЗ марки БАЗ А07914, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 використовується як маршрутне таксі для комерційного перевезення пасажирів за маршрутом 302 Е спрямуванням пос. Жуковського - м. Холодна Гора (через ЮЖД), з цього, на думку позивача, у нього є підстави вважати, що страхувальник використовував забезпечений ТЗ в якості маршрутного таксі, що передбачає застосування вищого коефіцієнта ніж той, що було зазначено в п. 8 Поліса.

Однак при дослідженні судом Поліса №АЕ/1324959 судом встановлено, що за умовами п. 8 (Особливі умови використання забезпеченого ТЗ) Поліса №АЕ/1324959 - транспортний засіб не використовується як таксі/маршрутне таксі.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ПІ визначаються режими перевезення пасажирів, серед яких:

- перевезення пасажирів у звичайному режимі руху - перевезення пасажирів автобусами на маршруті загального користування з дотриманням усіх зупинок, передбачених розкладом руху;

- перевезення пасажирів в експресному режимі руху - перевезення пасажирів автобусами на маршруті загального користування, на якому є звичайний режим руху, з дотриманням зупинок, кількість яких за розкладом руху не перевищує 25% кількості зупинок при звичайному режимі руху;

- перевезення пасажирів у режимі маршрутного таксі - перевезення пасажирів на міському чи приміському автобусному маршруті загального користування за розкладом руху в якому визначається час відправлення автобусів з початкового та кінцевого пунктів маршруту з висадкою і посадкою пасажирів чи громадян на їхню вимогу на шляху прямування автобуса в місцях, де це не заборонено правилами дорожнього руху;

Судом також досліджено оригінал, паспорту міського автобусного маршруту регулярних перевезень, від 10 серпня 201 року, узгодженого з Заступником начальника УДАІ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7 12.08.201 та затвердженого директором Департаменту транспорту і зв'язку Харківської міської ради ОСОБА_1, та встановлено, що 15.08.2011 міський автобус № 302Е «пр. Жуковського (сел Жуковського) - ст. м. «Холодна Гора» працює у експресному режимі.

Виходячи з вищезазначеного, ТЗ марки БАЗ А07914, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 не використовується ТОВ «Укравтотрансплюс» як таксі/маршрутне таксі, а отже - страховик не порушував жодних договору з ПрАТ «СК «ВУСО».

З врахуванням вищевикладеного, господарський суд зазначає, що здійснена ПрАТ СК «ВУСО» на підставі заяви потерпілої сторони виплата страхового відшкодування є належним виконанням позивачем своїх зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1324959, а отже підстави для застосування положень ст. 38-1.1 Закону відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 3 279,85 коп. майнової шкоди, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Повне рішення складено 13.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_8