РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015Справа №910/25007/15
За позовом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по м. Києву

до Публічного акціонерного товариства "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Відокремлений підрозділ державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 1

про примусове виселення

Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників процесу:

від позивача Харченко Р.І. (за дов.)

від відповідача не з'явились

від третьої особи Лапій А.В. (за дов.)

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 23.11.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Регіональне відділення Фонду Державного майна по місту Києву до Публічного акціонерного товариства "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України", третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відокремлений підрозділ державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 1 про примусове виселення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, №1120 від 29.10.2004 р. позивач передав у строкове платне користування двоповерхову будівлю за адресою: м. Київ, вул. Залізничне шосе, 5/б, а відповідач належним чином не виконав обов'язку щодо повернення майна з оренди внаслідок закінчення терміну дії Договору, у зв'язку з чим позивач вказує на підстави для виселення відповідача із зайнятого ним приміщення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на припинення строку дії договору оренди.

Ухвалою суду від 22.09.2015 порушено провадження у справі № 910/25007/15, розгляд останньої призначено на 05.10.2015.

В судовому засіданні 05.10.2015 представником позивача подано документи на виконання ухвали суду від 22.09.2015 про порушення провадження у справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимоги ухвали суду від 22.09.2015 про порушення провадження у справі не виконав, хоча про день та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 01 8.

Третя особа в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимоги ухвали суду від 22.09.2015 про порушення провадження у справі не виконав, хоча про день та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 014 6.

Ухвалою суду від 05.10.2015 розгляд справи відкладено на 04.11.2015 на підставі ст. 77 ГПК України, в зв'язку з неявкою відповідача та необхідністю витребування додаткових доказів.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача та третьої особи проти задоволення клопотання заперечували.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача, в зв'язку з його необґрунтованістю.

Розгляд справи відкладено на 11.11.2015, в зв'язку з необхідністю витребування доказів на підставі ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники позивача та третьої особи проти задоволення клопотання заперечували.

Суд задовольнив клопотання відповідача та оголосив у судовому засіданні перерву до 23.11.2015, та зобов'язав відповідача виконати вимоги ухвали суду від 04.11.2015.

В судовому засіданні 23.11.2015 позивач позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник третьої особи позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна", об'єктом оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) (п. 1 ст. 4 Закону), орендодавцями є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо нерухомого майна, що є державною власністю (ст. 5 Закону).

29.10.2004 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1120.

Відповідно до п.п. 1.1. Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - двоповерхова будівля (далі - майно): площею 523,9 кв.м. розміщене за адресою м. Київ, вул. Залізничне шосе, 5/б, що знаходиться на балансі Київської дистанції цивільних споруд і водопостачання № 1 Південно-Західної залізниці, вартість якого становить за експертною оцінкою станом на 31.07.2,00 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення офісного приміщення.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 ЦК України, наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

У п. 2.1. Договору визначено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного майна.

Згідно акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 29.10.2004, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно (далі - майно): загальною площею 523,9 кв.м. , яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Залізничне шосе, 5/б.

Згідно довідки від 03.11.2015 № БМЕУ-1-6/2381 на балансі відокремленого підрозділу ДТГО "Південно-Західна залізниця" Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 1 знаходиться адміністративна будівля за адресою: м. Київ, вул. Залізничне шосе, 5Б, загальною площею 557,1 м кв.

До матеріалів справи надано розрахунок заборгованості по орендній платі за договором від 29.10.2004 № 1120 станом на 01.10.2015, згідно якого сума основного боргу складає 283520,59 грн., інфляційні нарахування - 6791,49 грн., 39706,94 грн. - пеня.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Строк дії договору обчислюється з моменту фактичної передачі майна орендодавцем орендарю, засвідченої підписанням акту прийому-передачі цього майна. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору. (п. 10.1, 10.5 Договору).

27.03.2006 сторони уклали додатковий договір № 1 про внесення змін до договору № 1120 від 29.10.2004, яким продовжили дію договору на строк до 29.08.2006.

Додатковим договором № 2 від 20.06.2006 в п. 1.1 договору сторони замінили цифру "523,9" на "557,1"; назву "Київської дистанції цивільних споруд і водопостачання" на "Київського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 1"; цифри "1269150" на 1349574,75". До акту приймання-передачі від 12.11.2004 внести наступні зміни: у п. 1 замінити цифру "523,9" на "557,1".

Додатковим договором № 3 від 21.05.2007 мету використання п. 1.1 р.1 договору оренди № 1120 від 29.10.2004 викладено в наступній редакції: "Майно передається в оренду з метою розміщення офісного приміщення".

07.06.2012 укладено договір № 1120/04 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 1120 від 29.10.2004 відповідно до п. 1 якого, в преамбулі договору оренди № 1120 від 09.10.2004 та акті приймання-передачі від 29.10.2004 слова Закрите акціонерне товариство "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" читати як "Публічне акціонерне товариство "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України".

П. 1.1 Договору № 1120 від 29.10.2004 викладено в наступній редакції: "орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - двоповерхова будівля (далі - майно): площею 557,1 кв.м. розміщене за адресою м. Київ, вул. Залізничне шосе, 5-Б, що знаходиться на балансі Київського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 1, , вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 29.02.2012 і становить 2609033,00 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення офісного приміщення". Договір оренди № 1120 від 29.10.2004 пролонговано на 11 місяців, до 29.01.2013 включно.

Договором № 1120/05 від 22.02.2013 договір оренди № 1120 від 29.10.2004 пролонговано на 11 місяців з 29.01.2013 по 29.12.2013 включно.

Договором № 1120/06 від 05.03.2014 договір оренди № 1120 від 29.10.2004 пролонговано на 11 місяців з 29.12.2013 по 29.11.2014 включно.

Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтями 764, 785 ЦК України визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно п. 5.7 Договору орендар зобов'язаний у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п. 10.6 Договору, в разі припинення або розірвання договору: - поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю орендаря; - вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем як за згодою так і без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна. Компенсації не підлягає, ці поліпшення визнаються власністю держави.

У пункті 10.9 Договору визначено, що чинність договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

З вказаних правових норм вбачається, що після закінчення строку дії договору, в разі заперечень орендодавця щодо подальшого користування орендарем орендованих приміщень протягом місяця після закінчення строку дії договору, такий договір оренди припиняється, а орендар зобов'язаний звільнити орендоване приміщення та передати його орендодавцю.

Міністерство інфраструктури України звернулось до позивача з листом від 12.08.2014 № 8968/16/10-14 щодо не продовження строку дії договору.

02.09.2014 позивач звернувся до орендаря з листом №30-06/9557 в якому повідомив, що в порядку ст. ч. 2 ст. 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" та п. 10.5 Договору, орендарю буде направлено заяву про припинення дії договору, у зв'язку з закінченням строку його дії. 16.09.2014 вказаний лист був направлений відповідачеві рекомендованим відправленням, що підтверджується копіями фіскального чеку № 3572 та списком згрупованих внутрішніх листів.

Як вбачається з рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення № 01 0, фіскальним чеком від 25.12.2014 № 8250, позивач 25.12.2014 направив (26.12.2014 отримано) на адресу відповідача заяву від 23.12.2014 № 30-06/14419 про припинення чинності договору оренди № 1120 від 29.10.2004, у зв'язку із закінченням строку його дії, якою повідомив відповідача про закінчення 29.11.2014 строку дії договору оренди та про відсутність наміру продовжити його на новий строк, у зв'язку з чим вимагав передати майно з орендного користування, оформивши належним чином акт приймання-передачі.

05.03.2015 позивач звертався до відповідача з листом № 30-06/2405 про припинення договорів оренди державного майна, зокрема № 1120 від 29.10.2004. Вказаний лист направлений відповідачу 13.03.2015, що підтверджується копією фіскального чеку № 8548 та списком згрупованих внутрішніх листів.

Також 10.06.2015 позивач, згідно списку згрупованих внутрішніх листів від 30.06.2015, звертався до відповідача з листом № 30-06/5950 про припинення договорів оренди державного майна, зокрема № 1120 від 29.10.2004.

Отже, виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що строк дії договору оренди №1120 від 29.10.2004 закінчився 29.11.2014.

Відповідно до п. 2.4, Договору у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю в аналогічному порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Обов'язок по складанню акта прийому-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору. (п. 2.5. Договору).

Отже, умовами договору передбачено обов'язок орендаря повернути об'єкт оренди орендодавцю за актом приймання-передачі.

В матеріалах справи відповідний акт відсутній та не поданий сторонами.

Відповідно до акту обстеження від 19.08.2015 орендоване майно орендарем ПАТ "УЦОП на ЗТ України" фактично не використовується, оскільки, вікна та двері забиті дошками, із замком на дверях. На вхідних воротах висить замок орендар відсутній. Майно не звільнено.

Згідно із ч. 1 ст. 67 ГК України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Тобто, згідно із положеннями чинного законодавства України правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

Матеріали справи свідчать про те, що нового договору оренди на спірне приміщення укладено не було, тому відповідач безпідставно займає спірне майно.

Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підставою, якою позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, являється договір оренди № 1120 від 29.10.2004 з урахуванням всіх додатків та додаткових угод. Згідно вказаного договору об'єктом оренди та відповідно предметом договору являється: двоповерхова будівля, площею 557,1 кв. м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул.. Залізничне шосе, 5/б. Оскільки, позивач просив про виселення з об'єкту, що передавався за договором № 1120 від 29.10.2004, не відступаючи в процесі розгляду від заявлених підстав позовних вимог, суд дійшов висновку, що в резолютивній частині позовної заяви об'єктом виселення являється майно, що є тотожним майну, переданому в оренду за договором № 1120 від 29.10.2004 та актом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Виселити Публічне акціонерне товариство "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 38/40, ідентифікаційний код 31485055) в примусовому порядку з орендованого державного нерухомого майна, а саме: двоповерхової будівлі, площею 557,1 кв.м., розміщеної за адресою: м. Київ, вул. Залізничне шосе, 5/б, що знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця "Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 1" (03035, м. Київ, вул. Льва Толстого, будинок 61, ідентифікаційний код 01106775).

3.Стягнути з Публічне акціонерне товариство "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 38/40, ідентифікаційний код 31485055) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 50-Г, ідентифікаційний код 19030825) 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.11.2015

Суддя І.В.Усатенко