КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа№ 910/232/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - Костюкевич - Тарнавська О.В. ( довір. б/н від 20.08.2015р.);

Від відповідача - Майданік В.В. ( довір. №225НЮ від 21.01.2015р.);

Яхнівська Г.С. (довір. №225НЮ від 21.01.2015р);

розглянувши апеляційну скаргу Державного територіально - галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015р.

у справі № 910/232/15-г (головуючий суддя: Трофименко Т.Ю., судді: Літвінова М.Є., Отрош І.М.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бехівський гранітний кар'єр"

до Державного територіально - галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця"

про стягнення 1695222, 10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2015р. у справі №910/232/15-г позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бехівський гранітний кар'єр" 1703856грн. 36коп. безпідставно списаних коштів та 34077грн. 13коп. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що в матеріалах справи відсутні належні докази затримки вагонів з причин, які залежали від позивача або з його вини. Натомість, як зазначає суд, позивач довів, що простій вагонів стався через неналежні дії відповідача щодо повідомлення про вказані обставини.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що судом не прийнято до уваги договір про перебування власних вагонів на коліях погоджених станцій №ПЗ/М-136836/НЮ від 08.11.2013р., укладений між позивачем та відповідачем. Акти ГУ-23 фіксують факт виконання залізницею заявок позивача і були складені залізницею виключно для обліку вагонів, які знаходяться на коліях погодженої станції Коростень-Подільський.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судова колегія встановила.

12.11.2013р. між ТОВ «Бехівський гранітний кар'єр» (вантажовласник) та ДТГО «Південно-західна залізниця» укладено договір №ПЗ/ДН-4/13/139/ДНЮ-4 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

На виконання п.2.2.1 договору позивачу відкрито відповідачем для централізованих розрахунків особовий рахунок 7335487 і код вантажовласника, одержувача 6538.

Відповідно до п.3.1 договору, вантажовласник здійснює попередню оплату залізниці на рахунок №04 в АБ «Експрес-Банк», МФО 322959, код 04713033. Одержувач ЄТехПД ДТГО «Південно-західна залізниця» . Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника. Послуги вантажовласнику за цим договором надаються за умови наявності коштів на його особовому рахунку.

Звертаючись з позовними вимогами позивач вказує про те, що за період з 01 жовтня 2014р. по 31 жовтня 2014р. відповідач безпідставно списав з особового рахунку позивача (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, а.с.159 т.3) 1703856,36 грн. , в тому числі плати за користування вагонами 1659393,30 грн. та плати за зберігання вагонів 44463,06 грн.

Судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про безпідставність списання зазначених коштів відповідачем з рахунку позивача, з огляду на наступне.

Між ТОВ «Бехівський гранітний кар'єр» (замовник) та ДТГО «Південно-західна залізниця» укладено договір №ПЗ/М-136836/НЮ від 08.11.2013р. про перебування власних (орендованих) вагонів на коліях погоджених станцій, відповідно до п.1.1 якого, за умовами цього договору замовник передає за плату, а залізниця приймає власні (орендовані) порожні вагони, які надходять на адресу замовника і тимчасово незадіяні у процесі перевезення, для перебування їх у відстої на коліях погодженої станції Коростень-Подільський.

Пунктом 3.1 договору №ПЗ/М-136836/НЮ від 08.11.2013р. у разі затримки з вини замовника, як на станції призначення так і на підходах до неї, власник (орендованих) порожніх вагонів незазначених в п.1.1 цього договору або на які відсутня заявка на перебування у відстої, замовник сплачує залізниці плату за затримку вагонів на місцях загального користування відповідно до діючих Правил перевезень та Збірника тарифів (ТК№1). Факт затримки вагонів засвідчується актами форми ГУ-23 і ГУ-23а, як на станції призначення так і на підходах до неї.

Відповідно до п.4.3 договору №ПЗ/М-136836/НЮ від 08.11.2013р. розрахунки здійснюються на підставі актів загальної форми ГУ-23 за накопичувальними картками ФДУ-92, (код 229/381 підкод 005 «За перебування приватних вагонів на коліях погоджених станцій»).

Пунктами 5.9 та 5.10 роз'яснення президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008р. «Про внесення змін і доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» зазначено про таке.

Згідно зі статтею 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата.

Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення від зазначеної плати у разі затримки вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року №113.

Під користуванням вагонами (контейнерами) слід розуміти використання відповідного рухомого складу залізниці певним суб'єктом господарської діяльності, у тому числі власником залізничної під'їзної колії, який безпосередньо приймає вагони (контейнери) від залізниці для виконання подальших операцій з ними, а потім повертає їх залізниці.

Час користування, за який цим суб'єктом господарської діяльності вноситься відповідна плата, визначається від моменту прийняття вагонів (контейнерів) від залізниці до моменту їх повернення залізниці.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

У разі затримки вагонів на станції призначення з причин, які залежать від вантажовласника, залізниця складає акт загальної форми ГУ-23, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Затримка вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення оформляється наказом залізниці, актом про затримку вагонів форми ГУ-23а, що складається станцією затримки вагонів і підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання актів, але не менше як двома особами відповідно до пункту 3 Правил складання актів. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" на станцію призначення, яка повинна інформувати вантажовласника про затримку вагонів з його вини шляхом вручення копії такого "Повідомлення…" не пізніше двох годин після його отримання станцією призначення.

У вирішенні спорів про стягнення з вантажовласника плати за користування вагонами у випадку затримки вагонів і контейнерів на підходах до станції призначення судам належить перевіряти дотримання залізницями цього порядку.

У період з 01.10.2014р. по 31.10.2014р. відповідачем складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а, ГУ-23, відомості плати за користування вагонами, накопичувальні картки. На підставі вказаних актів, відомостей плати за користування вагонами, накопичувальних карток, відповідачем було списано з особового рахунку позивача 1 703 856 грн. 36 коп.

Судовою колегією встановлено, що зазначені акти про затримку вагонів підписані тільки представниками відповідача. Як вбачається з копій вказаних актів підписи представників ТОВ «Бехівський гранітний кар'єр» на них відсутні, що є порушенням п.8 Правил користування вагонами і контейнерами, відповідно до якого у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Отже доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що акти ГУ-23 фіксують лише факт виконання залізницею заявок позивача і були складені залізницею виключно для обліку вагонів не приймаються до уваги, оскільки акт загальної форми складається у разі затримки вагонів на станції та підписується представниками станції та позивача, як вантажовласника.

Крім того, відповідно до п.9,10 зазначених Правил користування вагонами і контейнерами, про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією.

Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів.

Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги судова колегія зазначає й про те, що відповідачем не надано належних доказів щодо неприйняття або відмови позивача від прийому вагонів, а також належного повідомлення позивача про надходження на його адресу вантажів та повідомлення про затримку вагонів з його вини не пізніше двох годин після отримання відповідного повідомлення від станції затримання вагонів.

Крім того, судова колегія не може покласти в основу рішення повідомлення про затримку вагонів, наявні в матеріалах справи, складені відповідачем, як доказ належного повідомлення позивача про затримку вагонів, оскільки станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, яким є позивач за договором №ПЗ/ДН-4/13/1399/ДНЮ-4, а з повідомлення про затримку вагонів, вбачається, що повідомлення отримав вантажоодержувач.

Приписами статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких установлених обставин, у місцевого господарського суду були наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно списаних коштів, оскільки вказані односторонні акти про затримку вагонів не можуть вважатись належним доказом та підставою для нарахування, списання відповідачем плати за користування вагонами та їх зберігання, оскільки підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника чи вантажоодержувача у вигляді плати за користування вагонами можуть бути тільки акти загальної форми, складені та підписані представниками станції і вантажовласника, отже застосуванню підлягає ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного територіально - галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015р. у справі №910/232/15-г залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/232/15-г.

Повний текст постанови складено та підписано 23.11.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло