КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. Справа№ 910/16349/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Кость О.Г. за довіреністю №14-105 від 18.04.2014;

відповідача: Гуменюк Т.М. за довіреністю №91/2015/09/30-9 від 30.09.2015;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2015 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у справі № 910/16349/13 (головуючий суддя Сташків Р.Б., судді Паламар П.І., Борисенко І.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 2857224 грн. пені, інфляційних втрат та 3% річних.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.09.2015 у справі № 910/16349/13 заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено та визнано наказ господарського суду міста Києва № 910/16349/13 від 20.06.2014 таким, що не підлягає виконанню повністю.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу Господарського суду міста Києва, у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу господарського суду міста Києва у справі № 910/16349/13 від 20.06.2014 таким, що не підлягає виконанню, відмовити в повному обсязі.

Скарга мотивована порушенням господарським судом міста Києва норм матеріального та процесуального права, оскільки заборгованість, яка стягнута судовими рішеннями у справі № 910/16349/13, не списана у встановленому законом порядку, а тому відсутні правові підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 16.11.2015.

16.11.2015 позивач подав клопотання про доручення до матеріалів справи судової практики по аналогічним справам.

16.11.2015 в судовому засіданні представник позивача (апелянта) підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви відповідача про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2014, яка набрала законної сили, викладено резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2014 у справі №910/16349/13 в наступній редакції:

„Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077,02 грн. (один мільйон шістсот шість тисяч сто двадцять сім гривень 02 копійок) пені, 321225,39 грн. (триста двадцять одну тисячу двісті двадцять п'ять гривень 39 копійок) трьох процентів річних, а також 38547,05 грн. (тридцять вісім тисяч п'ятсот сорок сім гривень 05 копійок) судового збору." На примусове виконання зазначеної постанови Господарським судом міста Києва 20.06.2014 видано відповідний наказ.

28.08.2015 Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 910/16349/13 від 20.06.2014 таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що стягнута сума 1 927 352,41 грн. (пеня та 3% річних) списана та припинилися на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а 38 547,05 грн. (судовий збір) сплачено платіжним дорученням від 19.08.2015 № .

Місцевий господарський суд задовольнив заяву відповідача, визнавши її обґрунтованою, та прийшовши до висновку, що відповідно до ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті 1606127,02 грн. пені та 321225,39 грн. 3% річних підлягає списанню. При цьому суд також прийшов до висновку про віднесення 3% річних саме до фінансових санкцій.

Проте, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частин 2, 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 14 травня 2015 року № 423-VIII, який набрав чинності з 06.06.2015, статтю 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" доповнено частиною тринадцятою такого змісту:

"13. Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

У типовому договорі про реструктуризацію заборгованості визначаються, зокрема, порядок реструктуризації і погашення заборгованості, загальна сума реструктуризованої заборгованості, строк її погашення, розмір щомісячних платежів, права та обов'язки сторін.

Форма типового договору про реструктуризацію заборгованості затверджується Кабінетом Міністрів України"

Колегія суддів приходить до висновку, що списання зазначених сум пені, штрафних та фінансових санкцій є однім із елементів процедури реструктуризації заборгованості, на підставі відповідного типового договору про реструктуризацію заборгованості, і не може розглядатись як самостійна підстава для списання поза вказаною процедурою.

При цьому відповідачем не додержана вказана процедура, а списання заборгованості здійснене ним в одностороннього порядку на підставі власного протоколу засідання комісії № 1 від 31.07.2015, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Також є необґрунтованим висновок місцевого господарського суду про віднесення 3% річних до фінансових санкцій, оскільки зі змісту ст.625 Цивільного кодексу України та висновків Верховного Суду України викладених, зокрема, у постановах від 20.12.2010р. у справі №3-57гс10 і від 04.07.2011р. у справі №3-65гс11, вбачається, що правова природа суми збільшення боргу боржника на встановлений індекс інфляції та 3% річних полягає у відшкодуванні кредитору понесених ним втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів під час прострочення боржника та отриманні кредитором компенсації (плати) за користування боржником належними кредитору коштами.

Отже, зобов'язання боржника зі сплати кредитору суми боргу, збільшеної на встановлений індекс інфляції, та трьох процентів річних є збільшенням розміру грошового зобов'язання боржника, пов'язаним з його простроченням, та не являються санкціями.

Враховуючи вищенаведене, колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 23.09.2015 року підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви відповідача про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 910/16349/13 від 20.06.2014 таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1218 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-106, 117 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2015 року у справі №910/16349/13 скасувати.

3. Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 910/16349/13 від 20.06.2014 таким, що не підлягає виконанню.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, Шевченківський район, пл. Івана Франка, буд. 5, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, Шевченківський район, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, ) - 1218 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/16349/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

О.Ф. Синиця