ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р. Справа № 925/1516/15

За позовом комунального підприємства Водгео

до відділу охорони здоровя виконавчого комітету Смілянської міської ради

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача виконавчий комітет Смілянської міської ради

про стягнення 22509 грн. 85 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін та третьої особи:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 27.01.2015, ОСОБА_2 за довіреністю від 28.09.2015, ОСОБА_3 за довіреністю від 28.09.2015;

від відповідача: у судових засіданнях, які відбулися 29.09.2015 і 20.10.2015, - виконувач обовязки начальника відділу ОСОБА_4;

від третьої особи: у судовому засіданні, яке відбулося 20.10.2015, - ОСОБА_5 за довіреністю від 12.01.2015.

Комунальне підприємство Водгео звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до відділу охорони здоровя виконавчого комітету Смілянської міської ради про стягнення 23526 грн. 54 коп. заборгованості за укладеним між сторонами договором про закупівлю за державні кошти послуги каналізаційні від 08.05.2014 №81ВВ/170, у тому числі: 14309 грн. 89 коп. боргу за скид в систему каналізації стічних вод з перевищенням гранично допустимої концентрації забруднюючих речовин, 5024 грн. 44 коп. інфляційних нарахувань, 236 грн. 41 коп. три проценти річних і 3955 грн. 80 коп. пені.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за укладеним між сторонами договором про закупівлю за державні кошти послуги каналізаційні від 08.05.2014 №81ВВ/170 щодо оплати боргу за скид в систему каналізації стічних вод з перевищенням гранично допустимої концентрації забруднюючих речовин, виявлених на обєкті відповідача Смілянській міській лікарні внаслідок відбору проб стічних вод і проведення їх хімічного аналізу.

Ухвалою від 07.09.2015 господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву комунального підприємства Водгео до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 10 годину 10 хвилин 29.09.2015 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 29.09.2015 господарський суд Черкаської області залучив до участі у справі виконавчий комітет Смілянської міської ради як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача і відклав розгляд справи на 11 годину 15 хвилин 20.10.2015 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

Відповідач проти позову заперечив, вказавши у відзиві на позов на неналежність як доказу у справі акту відбору проб стічних вод від 22.01.2015 через те, що заступник головного лікаря з економічних питань Смілянської міської лікарні ОСОБА_6, який підписав цей акт, не мав ніякого відношення до господарської діяльності лікарні та права на надання доступу до її будь-якого обєкту і тим більше без дозволу керівництва підписувати документи, тому відповідач вважає вказаний акт відбору проб стічних вод безпідставним та таким, що був отриманий не належним чином.

Третя особа також проти позову заперечила, пославшись при цьому на невідповідність затверджених рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 10.12.20107 №1344 Правил приймання стічних вод підприємств в систему комунальної каналізації м. Сміла вимогам п. 2.3 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37, через відсутність у вказаних Правилах нормативів плати за скид понаднормативних забруднень у систему каналізації м. Сміла.

У судовому засіданні, яке відбулося 20.10.2015 за участю представників обох сторін і третьої особи, господарський суд Черкаської області оголосив перерву до 10 години 04.11.20152015 у приміщенні господарського суду Черкаської області, про що повідомив представників сторін і третьої особи під розписку.

Заявою від 03.11.2015 №2413 про уточнення позовних вимог позивач змінив розмір позовних вимог з 23526 грн. 54 коп. на 22509 грн. 85 коп., у тому числі за рахунок зменшення стягуваної суми пені з 3955 грн. 80 коп. до 2575 грн. 78 коп. і збільшення стягуваних сум інфляційних нарахувань з 5024 грн. 44 коп. до 5308 грн. 89 коп. і трьох процентів річних з 236 грн. 41 коп. до 315 грн. 21 коп.

У судовому засіданні, яке відбулося 04.11.2015 за участю представників позивача, господарський суд прийняв вказані вище зміни (зменшення та збільшення) розміру позовних вимог. Представники відповідача і третьої особи у це судове засідання не зявилися і не повідомили господарський суд про причини незявлення, що не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2014 року відділ охорони здоровя виконавчого комітету Смілянської міської ради як споживач і комунальне підприємство Водгео як постачальник уклали між собою договір про закупівлю за державні кошти послуги каналізаційні №81ВВ/170 (далі договір №81ВВ/170).

У п. 1.1 договору №81ВВ/170 його сторони визначили, що предметом закупівлі у 2014 році є послуги каналізаційні (код за класифікатором продукції та послуг 37.00.1) в обсязі 19139,2 м3.

Згідно з п. 1.2 договору №81ВВ/170 постачальник бере на себе зобовязання прийняти від споживача стічні води, що потрапляють у каналізаційні мережі постачальника в межах запланованих споживачем обсягів, а споживач оплатити такі послуги.

Відповідно до п. 3.1 та п. 6.1.1 договору №81ВВ/170 ціна цього договору становить 117132 грн. 30 коп. з урахуванням ПДВ, а встановлений тариф на послугу - 6,12 грн. за 1 м3 стічних вод з урахуванням ПДВ. При цьому сторони домовилися, що у разі зміни тарифів оплата послуг здійснюється за новим тарифом з часу введення його в дію без внесення змін до цього договору та додаткового погодження тарифу зі споживачем.

Пунктом 4.1 договору №81ВВ/170 встановлено, що розрахунки за цим договором проводяться шляхом оплати споживачем після предявлення постачальником рахунку на оплату послуг у триденний термін з дня отримання ним платіжного документа.

У п. 5.3 договору №81ВВ/170 вказано, що гранично допустимі концентрації для кожної забруднюючої речовини, що скидаються споживачем в систему каналізації, повинні відповідати правилам приймання.

Відповідно до п. 6.1.7 договору №81ВВ/170 споживач зобовязався за перевищення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах сплачувати постачальнику плату за скид понаднормативних забруднень згідно з вимогами Правил приймання стічних вод у міську каналізаційну мережу м. Сміла.

У п. 6.3.1 договору №81ВВ/170 його сторони встановили гранично допустимі концентрації шкідливих речовин у стічних водах, які відповідають гранично допустимим концентраціям забруднюючих речовин у стічних водах, встановлених Правилами приймання стічних вод підприємств в систему комунальної каналізації м. Сміла, затвердженими рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 10.12.20107 №1344.

Пункт 6.4.2 договору №81ВВ/170 передбачає право постачальника вимагати від споживача сплати пені за несвоєчасні розрахунки за послуги у розмірі 0,1 % від простроченого платежу за кожний день прострочення, а пункт 6.4.5 цього ж договору передбачає право постачальника періодично перевіряти роботу приладів обліку, контролювати кількість і якість стічних вод споживача.

У п. 7.2 договору №81ВВ/170 його сторони передбачили, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобовязань при закупівлі послуг за бюджетні кошти споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% за кожний день невиконання зобовязань.

Згідно з п. 10.1 договору №81ВВ/170 дія останнього поширюється на відносини, що склалися між сторонами з моменту його підписання до 31.12.2014 і відповідно до п. 6 ст. 40 Закону України Про державні закупівлі сторони погоджують дію договору на наступний рік на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на суму коштів, що не перевищує 20% вартості, визначеної у договорі, при умові, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Відповідно до п. 10.2 договору №81ВВ/170 останній вважається переукладеним на наступний рік на таких же умовах, якщо за один місяць до його прийняття жодна із сторін не заявить про закінчення строку його дії.

У п. 11 договору №81ВВ/170 його сторони вказали обєкти, на які поширюється дія цього договору, серед яких є і Смілянська міська лікарня.

22 січня 2015 року під час дії договору №81ВВ/170 представники позивача у присутності заступника головного лікаря Смілянської міської лікарні ОСОБА_6 провели відбір проб стічної води Смілянської міської лікарні у кількості 5 літрів, про що склали акт від 22 січня 2015 року.

За результатами хімічного аналізу відібраних 22.01.2015 проб стічної води Смілянської міської лікарні, проведеного аналітичною лабораторією позивача по контролю якості очищення стічної води, встановлено перевищення встановлених п. 6.3.1 договору №81ВВ/170 та Правилами приймання стічних вод підприємств в систему комунальної каналізації м. Сміла, затвердженими рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 10.12.20107 №1344, допустимих концентрацій таких забруднюючих речовин як нітрити в 1,63 рази і фосфати в 3,22 рази.

Керуючись розділом 3 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37, позивач зробив розрахунок плати за понадлімітний скид забруднюючих речовин у міську каналізацію м. Сміла, що склала 11924 грн. 91 коп. без ПДВ.

03 лютого 2015 року позивач вручив відповідачу рахунок від 30.01.2015 №229 на сплату плати за понадлімітний скид забруднюючих речовин у стічні води Смілянської міської лікарні у сумі 14309 грн. 89 коп., у тому числі: 11924 грн. 91 коп. згідно з розрахунком плати за понадлімітний скид забруднюючих речовин у міську каналізацію м. Сміла і 2384 грн. 98 коп. ПДВ.

Відповідач суму, вказану в рахунку позивача від 30.01.2015 №229 не сплатив.

За порушення встановленого п. 4.1 договору №81ВВ/170 триденного строку оплати наданих послуг позивач нарахував відповідачеві до сплати:

2575 грн. 78 коп. передбаченої цим договором пені за 180 днів прострочення з 09.02.2015 по 08.08.2015 в розмірі 0,1% від простроченої суми за кожний день прострочення, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у вказаний період прострочення;

5308 грн. 97 коп. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань за період прострочення з лютого 2015 року по вересень 2015 року;

315 грн. 21 коп. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних.

Відповідач нараховані позивачем суми пені, інфляційних нарахувань та 3% річних не сплатив.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обовязковим для виконання.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Крім договору №81ВВ/170 та приведених вище норм чинного законодавства, спірні відносини регулюються також затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.20002 №37 Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, а також затвердженими рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 10.12.2007 №1344 Правилами приймання стічних вод підприємств в систему комунальної каналізації м. Сміла.

Згадувані вище Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України містять, зокрема, такі норми:

1.5. На підставі цих Правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів (далі - Інструкція) Водоканали розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту (далі - місцеві Правила приймання), у яких установлюються допустимі концентрації (далі - ДК) для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися Підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод Підприємств у міську каналізацію.

1.6. Місцеві Правила приймання згідно з Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджують виконавчі органи місцевих рад за поданням Водоканалів після погодження з територіальними органами Мінекоресурсів та Міністерства охорони здоров'я України.

Місцеві Правила приймання є обов'язковими для всіх Підприємств, яким Водоканали надають послуги з водовідведення та які розташовані на території даної місцевої ради.

1.7. Водоканали встановлюють кожному конкретному Підприємству режими і нормативи скиду забруднюючих речовин у систему каналізації населеного пункту, які не підлягають погодженню з місцевими органами Мінекоресурсів та МОЗ України.

2.1. Водоканали мають право:

здійснювати раптовий (у будь-яку годину доби), не погоджений з Підприємством заздалегідь, відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються. Порядок та періодичність відбору проб визначаються в місцевих Правилах приймання.

пред'являти Підприємствам претензії та позови (в установленому порядку) щодо відшкодування збитків, заподіяних системам комунальної каналізації, а також виставляти рахунки за скид понаднормативних забруднень;

2.4. Підприємства зобов'язані:

дотримуватись установлених Водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках Підприємства;

оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників;

7.4. Підприємства, які скидають стічні води до міської каналізації, повинні забезпечити можливість проведення Водоканалом у будь-який час доби контролю за скидом стічних вод, включаючи надання необхідних відомостей та експлуатаційного персоналу. Порядок та періодичність відбору контрольних проб визначається у місцевих Правилах приймання.

7.8. З метою контролю якості стічних вод Підприємств Водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод Підприємств виконується уповноваженими представниками Водоканалу, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представники Водоканалу, так і представник Підприємства-абонента.

У разі неявки уповноваженого представника Підприємства або при його відмові підписати акт останній підписується представниками Водоканалу із зазначенням прізвища представника абонента, який відмовився підписати акт.

Пунктом 2.3 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів встановлено, що нормативи плати за скид понаднормативних забруднень у системи каналізації населених пунктів (Н п) установлюються в місцевих Правилах приймання на рівні виробничої собівартості очищення 1 куб. м стічних вод з умістом забруднень у межах установлених в місцевих Правилах приймання допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Разом з тим, розділом 3 вказаної Інструкції встановлений порядок обчислення плати за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів.

Правилами приймання стічних вод підприємств в систему комунальної каналізації м. Сміла конкретизується порядок відбору проб стічних вод на аналіз, порядок їх оформлення і порядок проведення аналізу проб, а також у їх п. 5.8 передбачається, що величина плати за скид з понаднормативними забрудненнями розраховується згідно з Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.20002 №37.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені норми чинного законодавства господарський суд відхиляє доводи відповідача і третьої особи, приведені ним в обґрунтування заперечень проти позову з огляду на таке.

Акт відбору проб стічних вод від 22.01.2015, підписаний заступником головного лікаря з економічних питань Смілянської міської лікарні ОСОБА_6 як представником споживача, є належним і допустимим доказом у даній справі у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки чинне законодавство та договір №81ВВ/170 не визначають якусь конкретну посадову особу споживача, що може бути її представником при відборі проб стічних вод, і не предявляють до неї (особи) якихось спеціальних вимог, окрім як бути присутнім при відборі проб стічної води, контролювати здійснення відбору на відповідність вимогам Правил, підписати акт відбору стічних вод і у разі невідповідностей вказаних у ньому відомостей фактичним обставинам чи Правилам, вказати на них у цьому акті.

За відсутності зауважень відповідача до акту відбору проб стічних вод від 22.01.2015 щодо невідповідності вказаних у ньому відомостей фактичним обставинам здійснення цього відбору і вимогам Правил саме лише посилання відповідача на відсутність у заступника головного лікаря з економічних питань Смілянської міської лікарні ОСОБА_6 прав бути представником споживача при проведенні відбору проб стічних вод не є підставою вважати вказаний акт неналежним доказом у цій справі.

Передбачений п. 5.8 Правил приймання стічних вод підприємств в систему комунальної каналізації м. Сміла порядок визначення величини плати за скид з понаднормативними забрудненнями з відсиланням при цьому на Інструкцію про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, розділ 3 якої передбачає порядок обчислення такої плати, не суперечить вимогам Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, тому не є порушенням чинного законодавства.

Таким чином, господарський суд вважає доведеними факт перевищення Смілянською міською лікарнею гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, що скидалися у систему комунальної каналізації м. Сміла і розмір нарахованої за це позивачем плати у сумі 14309 грн. 89 коп., яку відповідач мав сплатити позивачу в установлений п. 4.1 договору №81ВВ/170 триденний строк після 03.02.2015 дня отримання згадуваного вище рахунку від 30.01.2015 №229, проте відповідач не зробив цього і тим самим порушив право позивача на своєчасне отримання вказаної суми коштів.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Отже, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання відповідачем грошового зобовязання за договором №81ВВ/170 в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь 14309 грн. 89 коп. боргу та передбачених цим договором та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Стягувані суми пені, інфляційних нарахувань та 3% річних нараховані позивачем у відповідності з фактичними обставинами виконання відповідачем договору №81ВВ/170, умовами цього договору та вимогами чинного законодавства.

За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі заявлених у ньому вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача 1218 грн. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відділу охорони здоровя виконавчого комітету Смілянської міської ради (вул. Свердлова, буд. 61, м. Сміла, Черкаська область, 20700, ідентифікаційний код 02013254) на користь комунального підприємства Водгео (вул. Московська, буд. 45, м. Сміла, Черкаська область, 20700, ідентифікаційний код 30794986) - 14309 грн. 89 коп. боргу, 5308 грн. 97 коп. інфляційних нарахувань, 315 грн. 21 коп. три проценти річних, 2575 грн. 78 коп. пені та 1218 грн. витрат на сплату судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 23.11.2015.

СУДДЯ М.В. Дорошенко