ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2015 року Справа № 904/6392/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Вечірко І.О.

секретар судового засідання: Мудрак О.М.

За участю прокурора: Соколов Є.А., посвідчення №029247 від 01.10.14

представники сторін:

від відповідача: Криворучко А.О., довіреність №б/н від 18.11.15, представник;

представники позивача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс", с. Єлизаветівка, Петриківського району, Дніпропетровської області

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року у справі № 904/6392/15

за позовом Прокурора Петриківського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Єлизаветівської сільської ради Петриківського району

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс", с. Єлизаветівка, Петриківського району, Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дніпродзержинська державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про заборгованість з орендної плати

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс", с. Єлизаветівка, Петриківського району, Дніпропетровської області про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року (суддя Мартинюк С.В.) відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області до 28 вересня 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні заяви, господарський суд виходив із того, що відповідач не надав належних доказів в підтвердження важкого фінансового становища підприємства, що в свою чергу може призвести до призупинення його господарської діяльності.

Не погодившись з зазначеною ухвалою відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" оскаржує її на предмет неповного дослідження судом обставин справи.

Апелянт посилається на те, що господарський суд неправомірно залишив без задоволення його клопотання про відстрочку виконання судового рішення у зв'язку з тяжким матеріальним становищем підприємства.

Скаржник зазначає, що просив суд відстрочити йому виконання рішення на два місяці, у зв'язку з тим, що підприємство відповідача знаходиться в тяжкому фінансовому стані, крім того здійснює збиткову діяльність. Оскільки основним видом діяльності підприємства апелянта є будівництво та продажа житлових будинків, в силу спаду попиту на зазначене нерухоме майно, продаж квартир відсутній. Крім того, відповідно до акту взаємних розрахунків за період з 01 січня 2015 року по 01 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" і Управлінням капітального будівництва Дніпропетровської Облдержадміністрації, які діяли на підставі договору купівлі -продажу існує заборгованість, яка складає 2 261 364, 73 грн. Апелянт стверджує, що не має на рахунках достатню кількість коштів для добровільного виконання рішення, негайне виконання підприємством рішення господарського суду призупинить його господарську діяльність і призведе до значних матеріальних збитків.

Відповідач просить ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року скасувати, та прийняте нове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" про відстрочку виконання рішення господарського суду.

В запереченнях на апеляційну скаргу Прокурор Петриківського району Дніпропетровської області стверджує, що обставини, які унеможливлюють виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості з орендної плати Товариством з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" відсутні, просить ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника апелянта та прокурора, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року у справі №904/6392/15 (суддя Мартинюк С.В.) позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" на користь Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області до місцевого бюджету заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 27 228, 44 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" в доход Державного бюджету України в особі Управління Державного казначейства служби України у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області 1 827 грн. судового збору. Вказане рішення набуло законної сили.

09 жовтня 2015 року від відповідача до суду першої інстанції надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року у справі №904/6392/15. Вказана заява мотивована скрутним фінансовим станом підприємства, у зв'язку з чим підприємство не має можливості добровільно виконати рішення суду, оскільки негайне виконання підприємством рішення господарського суду призупинить його господарську діяльність і призведе до значних матеріальних збитків (а.с.100-101).

Відповідно до ст.115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Вказаними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду, оскільки у процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Пунктом 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, вирішуючи в даному випадку питання про надання розстрочки виконання рішення чи навпаки, необхідно враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан тощо.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

За змістом ст.32 Господарського процесуального кодексу України, наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів -фактичних даних.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Тобто, тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про розстрочку виконання рішення.

Судова колегія вважає, що заявником не доведено належними доказами винятковість обставин, при наявності яких процесуальний закон пов'язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду.

Надана заявником господарському суду бухгалтерська довідка від 21 жовтня 2015 року (а.с.112) свідчить лише про наявність у відповідача кредиторської заборгованості Управління капітального будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації в розмірі 2 261 364, 73 грн. При цьому відповідачем не доведено, що примусове виконання цього рішення може призвести до призупинення його господарської діяльності.

З врахуванням викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала від 21 жовтня 2015 року відповідає нормам діючого законодавства, судом повністю досліджено всі обставини справи, підстави для скасування ухвали відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 121, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року у справі № 904/6392/15 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс", с. Єлизаветівка, Петриківського району, Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М.Виноградник

Суддя І.О. Вечірко

(Дата підписання постанови в повному обсязі 20.11.15 р.)