КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. справа№ 910/19633/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - не з'явився

відповідача - Петренко Р.О.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова группа»

на рішення Господарського суду м. Києва від 25.08.2015 р.

у справі № 910/19633/15 (суддя - Морозов С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова группа»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»

про стягнення 14 171,17 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова группа» (далі - позивач) звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (далі - відповідач) про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 14 171,17 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.08.2015 р. у справі № 910/19633/15 припинено провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 1 923,21 грн; в іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова группа» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови в позові та прийняти нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що автомобіль «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1, був застрахований позивачем згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, а не Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому, при настанні страхового випадку, передбаченого договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, позивач керується, зокрема, Законом України «Про страхування», а не Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2015 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова группа» прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 13.10.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 р. розгляд справи було відкладено до 12.11.2015 р.

В засідання суду, призначене на 12.11.2015 р., представник позивача вдруге не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд справи без участі представника ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група».

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

07.07.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова группа» (далі - страховик) та ОСОБА_3 (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0402-14-00156 (далі - договір страхування).

Згідно з умовами укладеного договору страхування Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова группа» прийняло на себе обов'язок по страхуванню автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1.

24.12.2014 р. по вул. Паторжинського в м. Дніпропетровську відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) між автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4 та автомобілем «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2015 р. у справі № 201/252/15-п ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

25.12.2014 р. страхувальник звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

20.01.2015 р. ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було складено страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування.

Вказаний страховий акт було складено на підставі рахунку № АМ12544 від 18.01.2015 р. ТОВ фірми «Алмаз Мотор, ЛТД», згідно з яким ремонт автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 46 836,99 грн.

Відповідно до складених позивачем страхових актів № ССКА-3676 від 20.01.2015 р., № ССКА-3676/1 від 06.02.2015 р., № ССКА-3676/2 від 06.02.2015 р. і розрахунків до них, розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 40 912,72 грн (35 284,64 грн + 3 770,99 грн + 1 857,09 грн).

Враховуючи зазначене, позивач на виконання умов договору страхування виплатив страхове відшкодування в сумі 40 912,72 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 1166 від 22.01.2015 р. на суму 35 284,64 грн, № 2450 від 09.02.2015 р. на суму 3 770,99 грн та № 3755 від 25.02.2015 р. на суму 1 857,09 грн.

Згідно з данними МТСБУ - цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована у ПрАТ «СК «Інго Україна» згідно полісу № АС/8818593.

20.03.2015 р. позивач звернувся до ПрАТ «СК «Інго Україна» із заявою № 11/10734 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 40 912,72 грн.

У відповідь, 09.07.2015 р. відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача частину страхового відшкодування в розмірі 26 231,55 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, виконав свій обов'язок щодо виплати страхового відшкодування частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 14 171,17 грн.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Як було зазначено вище, вина водія автомобіля марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4 була доведена у судовому порядку згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровського від 26.01.2015 р. у справі № 201/252/15-п.

Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 40 912,72 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень № 1166 від 22.01.2015 р. на суму 35 284,64 грн, № 2450 від 09.02.2015 р. на суму 3 770,99 грн та № 3755 від 25.02.2015 р. на суму 1 857,09 грн.

В свою чергу, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова группа» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» із письмовою заявою № 11/10734 від 20.03.2015 р. про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 40 912,72 грн.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Встановлено, що в процесі розгляду справи місцевим судом відповідачем було здійснено оплату суми страхового відшкодування в розмірі 1 923,21 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6888 від 20.08.2015 р.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як передбачено п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що оскільки відповідачем сплачено на рахунок позивача частину суми страхового відшкодування в розмірі 1 923,21 грн вже після звернення позивача до суду, тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню.

Разом з тим, відмовляючи в задоволені позову в частині стягнення 12 247,96 грн, місцевий суд виходив з того, що позивачем не застосовано при розрахунку страхового відшкодування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, що є порушенням Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та визнав обґрунтованим розрахунок суми страхового відшкодування, здійснений відповідачем.

Суд апеляційної інстанції такий висновок суду першої інстанції вважає необґрунтованим, враховуючи наступне.

Встановлено, що розрахунок суми страхового відшкодування здійснений відповідачем на виконання вимог статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що транспортний засіб був застрахований позивачем згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, а не Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, при настанні страхового випадку, передбаченого договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, в даному випадку по ризику «ДТП», позивач керується відповідними нормами права, а саме Цивільнім кодексом України, Законом України «Про страхування», Правилами страхування та договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, а не Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до умов договору добровільного страхування, а саме п. 11.3 ч. 1 вказаний транспортний засіб - «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахований без урахування зносу.

Таким чином, місцевий суд, зазначаючи у своєму рішенні про те, що позивач зобов'язаний був розрахувати та виплатити страхове відшкодування з урахуванням зносу по страховому акту № ССКА-3676 в розмірі 13 114,98 грн, а по страховому акту № ССКА-3676/1 в розмірі 1 847,78 грн - не відповідає фактичним обставинам страви та винесене з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як передбачено ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат (суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі (страхувальнику позивача) перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, тобто, до винної у скоєнні ДТП. Розмір вказаних витрат підтверджується рахунками, а також платіжними дорученнями про оплату ремонтних робіт автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 15.04.2015 р. № 3-50гс15.

Також судова колегія не погоджується з висновком місцевого суду про те, що платіжне доручення № 3755 від 25.02.2015 р. на суму 1 857,09 грн не підтверджує оплату позивачем вартість відновлювального ремонту саме автомобіля «Тоуоtа Соrоllа», реєстраційний номер НОМЕР_1, з огляду на наступне.

Так, дослідивши вказану копію платіжного доручення, місцевим судом було встановлено, що в призначенні платежу зазначено: страхове відшкодування 28-0402-14-00156 від 07.07.2014 р. стр. Акт № ССКА-3676/2 в 06.02.15 ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_3 Рах 297999 Без ПДВ, отримувачем зазначено ПАТ КБ «Банк».

Однак, місцевим судом при дослідженні вказаного платіжного доручення не було взято до уваги, що одержувачем коштів є ПАТ КБ «Приватбанк» тому, що у вказаній банківській установі у ОСОБА_3 відкрито картковий рахунок № 297999. Тому в призначенні платежу і зазначено його прізвище, ім'я, по батькові номер договору та страхового акту, згідно якого здійснюється виплата страхового відшкодування, номер ідентифікаційного номеру та номер рахунку, відкритого в даній в банківській установі.

Відповідно до п. 15.10.1 договору добровільного страхування страхове відшкодування може бути виплачено на поточний (картковий - для фізичних осіб) рахунок страхувальника.

Таким чином, позивач, перераховуючи частину страхового відшкодування, ніяким чином не порушував умови договору добровільного страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Київського апеляційного господарського суду № 5011-23/6919-2012 від 04.09.2012 р., № 32/39 від 14.02.2012 р., постанові Вищого господарського суду України у справі № 42/92 від 23.08.2011 р.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, про те що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова группа» підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 12 247,96 грн суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з'ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції від 25.08.2015 р. у справі № 910/19633/15 підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення 12 247,96 грн суми страхового відшкодування та припинення провадження в частині стягнення з відповідача 1 923,21 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова группа» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 25.08.2015 р. у справі № 910/19633/15 скасувати частково та прийняти в цій частині нове рішення.

3. Викласти резолютину частину рішення в наступній редакції:

«1. Припинити провадження у справі № 910/19633/15 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» суми основного боргу в розмірі 1 923,21 грн.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (01054, м. Київ, вул. Воровського, 33, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова группа» (03038, м. Київ, вул. Федорова, 32-А, ) 12 247 (дванадцять тисяч двісті сорок сім),96 грн суми страхового відшкодування.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (01054, м. Київ, вул. Воровського, 33, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова группа» (03038, м. Київ, вул. Федорова, 32-А, ) 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім),00 грн судового збору за подання позовної заяви».

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (01054, м. Київ, вул. Воровського, 33, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова группа» (03038, м. Київ, вул. Федорова, 32-А, ) 2 009(дві тисячі дев'ять),70 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду м. Києва видати накази на виконання даної постанови суду.

6. Матеріали справи № 910/19633/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

7. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран