ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Справа № 904/6483/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя суддіГрейц К.В. Поляк О.І. Сибіга О.М.
розглянувши матеріали касаційної скаргиМіського комунального підприємства "Дніпро-петровські міські теплові мережі"
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.08.2015
у справі№ 904/6483/15 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія"Нафтогаз України"
доМіського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі"
простягнення заборгованості за поставлений природний газ
та за зустрічним позовомМіського комунального підприємства "Дніпро-петровські міські теплові мережі"
до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія"Нафтогаз України"
про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу,
за участю представників сторін: позивача: відповідача: Смакота Н.І., дов. №14-98 від 18.04.2014 не з'явився;

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2015 (суддя Петрова В.І.), залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 (судді: Джихур О.В., Виноградник О.В., Сизько І.А.) зустрічну позовну заяву Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу, та додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України та відмовлено у задоволені заяви від 28.07.2015 про відстрочку сплати судового збору.

Судові акти попередніх інстанцій мотивовані тим, що Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" при поданні зустрічної позовної заяви не надано доказів сплати судового зору у встановлених порядку та розмірі, та доказів, на підтвердження свого скрутного майнового стану, в обґрунтування заяви про відстрочку сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятими судами попередніх інстанцій ухвалою та постановою, Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та ст. 8 Закону України "Про судовий збір", просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд.

В судове засідання з'явився представник позивача, відповідач своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, який заперечував проти доводів викладених у касаційній скарзі, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи без розгляду зустрічну позовну заяву Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу, та додані до неї документи, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем не були надані докази сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За приписами п. 3 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Водночас, Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Так, відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи викладене, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду. Такий висновок випливає безпосередньо із змісту наведеної норми, яка, крім того, не містить чіткого переліку обставин майнового стану, який тягне за собою в якості наслідків відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Тому, оцінка майнового стану сторони здійснюється судом на підставі оцінки доказів.

При цьому, як йдеться у підпункті 3.1 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Обґрунтування обставин майнового стану сторони, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Отже, сторона повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування заяви про відстрочення сплати судового збору при поданні зустрічної позовної заяви, скаржник вказав, що Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" знаходиться в скрутному матеріальному становищі, рахунки якого на даний час арештовані державною виконавчою службою з метою примусового виконання рішень, що набрали законної сили.

Відмовляючи Міському комунальному підприємству "Дніпропетровські міські теплові мережі" у задоволенні заяви про відстрочку сплати судового збору суд виходив із того, що заявник не надав доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав сплаті судового збору, та доказів на підтвердження сплати судового збору після спливу встановленої Законом відстрочки, а відтак господарський суд дійшов висновку про неможливість відстрочки сплати судового збору, з чим погодився і суд апеляційної інстанції.

В силу вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, касаційна інстанція не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Тому доводи касаційної скарги щодо заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи та переоцінки доказів у справі не входять до кола повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 є законною та такою, що прийнята у відповідності нормам процесуального права, а касаційна скарга ґрунтується на помилковому тлумаченні положень чинного законодавства України.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 у справі №904/6483/15 Господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий суддя К.В. Грейц

Судді О.І. Поляк

О.М. Сибіга