КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа№ 910/19829/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

секретар судового засідання Котовський С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 року

у справі № 910/19829/15 (суддя Мельник В.І.)

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шампань України"; Міністерство фінансів України

про вступ у справу у якості третьої особи з самостійними вимогами по справі № 910/19829/15 та визнання договору № 130-04/188 від 31.12.2003 року припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" надійшла позовна заява про вступ у справу у якості третьої особи з самостійними вимогами по справі № 910/19829/15 та визнання договору № 130-04/188 від 31.12.2003 року припиненим.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 року у справі № 910/19829/15 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" про вступ у справу у якості третьої особи з самостійними вимогами та визнання зобов'язання за договором № 130-04/188 від 31.12.2013 року припиненим - повернуто без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя Гончаров С.А., судді судді Куксов В.В., Шаптала Є.Ю., апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.11.2015 року.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що скаржник не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її такою, що винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому підлягає скасуванню.

Апелянт не погоджується, що позовна заява була повернута судом першої інстанції на підставі не додання доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, оскільки суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

На думку скаржника для правильного та об'єктивного розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має розглядати дану апеляційну скаргу в нерозривному поєднанні з іншими матеріалами справи № 910/19829/15, які мають бути направлені разом з апеляційною скаргою.

Позивач та відповідач до судового засідання, що відбулось 17.11.2015 року, не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності представників сторін є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників учасників процесу, що з'явились до судового засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як зазначалось, Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" до Господарського суду міста Києва була подана позовна заява про вступ у справу у якості третьої особи з самостійними вимогами по справі № 910/19829/15 та визнання договору № 130-04/188 від 31.12.2003 року припиненим.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи дійшла до наступного висновку.

Нормами ст. 26 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу господарський суд виносить ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.

Згідно п. 1.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у процесі вирішення господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору. З метою захисту свого права така особа може звернутися до господарського суду, який розглядає справу, з заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою на предмет спору. Вступ цієї особи у справу можливий на будь-якій стадії провадження зі справи в місцевому господарському суді, але до прийняття ним рішення. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу виноситься ухвала.

Вступ у справу третьої особи, яка має самостійні вимоги на предмет спору, можливий тільки на підставі її позовної заяви, що повинна відповідати вимогам ст.ст. 54-57 Господарського процесуального кодексу України, а не за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду ст. 26 Господарського процесуального кодексу України. Питання про прийняття такої заяви, відмову в її прийнятті або про її повернення вирішується на загальних підставах згідно зі ст.ст. 61-63 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" не додало до поданої позовної заяви доказів сплати судового збору, у встановленому законодавством порядку та розмірі, згідно п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу, суд повертає позовну заяву, без наданих доказів сплати судового збору.

Приписами ч.ч. 1, 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

На думку апелянта суд першої інстанції може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ст. 1 Закону України "Про судовий збір" вказано, що Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно ст. 2 Закону України "Про судовий збір" зазначено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218,00 грн.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, розмір судового збору за розгляд позовних заяв в господарському суді майнового характеру становить не менше 1218,00 грн. та не більше 182700,00 грн.

Розмір судового збору за розгляд позовних заяв немайнового характеру становить 1218,00грн.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, та не спростовується апелянтом -Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" не було додано до позовної заяви докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Крім того, позивачем не подано доказів надсилання сторонам у справі копії позовної заяви і доданих до неї документів. Відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів,відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем не додано до позовної заяви від 15.10.2015 року опису вкладення, як того вимагає зазначена норма чинного законодавства України.

Таким чином, з огляду на вищевказане, колегія суддів зазначає, що позовна заява була повернута на законних підставах, а доводи апелянта необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Апелянт також вважає, що для правильного та об'єктивного розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд має розглядати дану скаргу в нерозривному поєднанні з іншими матеріалами справи № 910/19829/15, які мають бути направлені разом з апеляційною скаргою.

Колегія суддів з цим не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.4.21 Інструкції з діловодства в господарських судах України затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 28 від 20.02.2013 року встановлено, що у разі подання апеляційної (касаційної) скарги на ухвали, зазначені в п.п. 1, 5, 10-21 ч. 1 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд, а у разі подання касаційної скарги відповідно апеляційний господарський суд самостійно, виходячи з конкретних обставин справи та змісту апеляційної (касаційної) скарги, вирішує питання про перелік матеріалів, копії яких йому необхідно надіслати до суду апеляційної (касаційної) інстанції для розгляду скарги.

Нормами ст. 106 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду: 1) про вжиття запобіжних заходів, відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів, залишення без змін ухвали про вжиття запобіжних заходів, зміну чи скасування ухвали про вжиття запобіжних заходів; 2) про повернення позовної заяви; 3) про відмову у прийнятті позовної заяви; 4) про передачу справи за підсудністю; 5) про забезпечення позову, скасування забезпечення позову; 6) про зупинення провадження у справі; 7) про припинення провадження у справі; 8) про залишення позову без розгляду; 9) про затвердження мирової угоди; 10) у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; 11) про відмову прийняти додаткове рішення, ухвалу; 12) про роз'яснення чи відмову у роз'ясненні рішення, ухвали; 13) про внесення виправлень у рішення, ухвалу; 14) про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами; 15) окрема; 16) додаткова; 17) про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання; 18) про внесення виправлень до наказу, визнання наказу таким, що не підлягає виконанню; 19) про видачу дубліката наказу або відмову у його видачі; 20) про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміни способу та порядку їх виконання; 21) про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби; 22) про відмову у прийнятті заяви про скасування рішення третейського суду; 23) про повернення заяви про скасування рішення третейського суду; 24) про відмову поновити пропущений процесуальний строк; 25) про повернення заяви про видачу виконавчого документа за рішенням третейського суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали місцевого господарського суду, передбачені п.п. 1, 5, 10-21 ч. 1 цієї статті, до суду апеляційної інстанції передаються лише копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності апеляційний господарський суд може витребувати також копії інших матеріалів справи.

Подання апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та виніс законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

При цьому, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 року у справі № 910/19829/15 слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 року у справі № 910/19829/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 року у справі № 910/19829/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/19829/15 повернути до Господарського суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала