ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 р. Справа № 918/1117/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання В"юненко І.І. розглянувши матеріали справи за позовом гр. Єлізарьєвої Раїси Степанівни (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 2а, кв. 16) до відповідача Рівненського кооперативно-державного проектно-вишукувального інституту "Рівнеагропроект" (33013, м. Рівне, вул. Кавказька 9) про стягнення заборгованості по зарплаті, невиплаченої при звільненні (банкрутство)

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Рівненської області від 25.08.2015 р. затверджено звіт розпорядника майна боржника про проведену роботу, припинено процедуру розпорядження майном боржника, визнано банкрутом Рівненський кооперативно-державний проектно-вишукувальний інститут "Рівнеагропроект" (ік 03579199), відкрито ліквідаційну процедуру щодо боржника строком на 12 місяців, призначено ліквідатором Рівненського кооперативно-державного проектно-вишукувального інституту "Рівнеагропроект" арбітражного керуючого Темчишина В.П. , скасовано арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника.

На адресу господарського суду Рівненської області від Єлізарьєвої Раїси Степанівни надійшла позовна заява про стягнення заборгованості по зарплаті, невиплаченої при звільненні в сумі 27 117,08 грн.

Зборами суддів господарського суду Рівненської області встановлено, що у випадку надходження до суду позовних заяв, в яких відповідачами є юридичні особи, фізичні особи-підприємці, стосовно яких порушено та розглядаються справи про банкрутство, і предметом позову у яких є вимоги, зазначені у ст. 12 ГПК України, заяв зазначених у частині 4 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", позовних заяв про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, позовних заяв пов'язаних з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника, останні передаються для розгляду тому судді, у провадженні якого перебуває пов'язана справа про банкрутство (п.21 Рішення зборів суддів господарського суду Рівненської області від 18.05.2015 року №5).

За результатами автоматичного розподілу судової справи між суддями розгляд справи № 918/1117/15 за позовом гр. Єлізарьєвої Раїси Степанівни до відповідача Рівненського кооперативно-державного проектно-вишукувального інституту "Рівнеагропроект" про стягнення заборгованості по зарплаті, невиплаченої при звільненні передано судді Заголдній Я.В.

Ухвалами господарського суду Рівненської області від 20.10.2015р. та від 27.10.2015р. розгляд справи судом відкладався з підстав зазначених в ухвалах.

17.11.2015р. позивач та відповідач в судове засідання не з'явились. Проте, суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви без участі представника відповідача та позивача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.

Гр. Єлізарьєва Раїса Степанівна звернулась до господарського суду із позовною заявою до відповідача Рівненського кооперативно-державного проектно-вишукувального інституту "Рівнеагропроект" про стягнення заборгованості по зарплаті, невиплаченої при звільненні згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 5 433 грн. 30 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1 353 грн. 09 коп., вихідну допомогу в сумі 8064 грн. 41 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12 266 грн. 28 коп.

Позовна заява обгрунтована, тим, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді головного спеціаліста з проектно-кошторисної роботи кошторисної групи проектно-конструкторського відділу (ПКВ). Трудові відносини припинені 22.05.2015 року, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується наказом №11/к від 22.05.2015 року. Проте, відповідач порушив право позивача щодо виплати йому заробітної плати.

Відповідач в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Темчишина В.П. в своєму відзиві на позовну заяву, суму заборгованості визнає частково, заперечує щодо 4 224 грн. 68 коп. - розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої заперечення ліквідатор відповідача обґрунтовує наступним.

Постановою господарського суду Рівненської області від 25.08.2015 р. визнано банкрутом Рівненський кооперативно-державний проектно-вишукувальний інститут "Рівнеагропроект" (ік 03579199), відкрито ліквідаційну процедуру щодо боржника строком на 12 місяців, призначено ліквідатором Рівненського кооперативно-державного проектно-вишукувального інституту "Рівнеагропроект" арбітражного керуючого Темчишина В.П. , скасовано арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника.

У відповідності до ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;

строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав;

у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Отже, на думку відповідача, у боржника з моменту визнання його банкрутом не може виникати будь-яких грошових зобов'язань.

Разом з цим, господарський суд Рівненської області не може погодитися з правовою позицією відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України (далі по тексту КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012року у справі №1-5/2012 зазначається, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплатити працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Порядок розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженою вказаною постановою, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Також, суд зазначає що у відповідності до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Судом встановлено, що згідно довідки № 86/д від 09.09.2015 року заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідна допомога за період роботи з 01.03.2015р. по 22.05.2015р. становить 14 850 грн. 80 коп. в т.ч. заробітна плата - 5433 грн. 30 коп.; компенсація за невикористану відпустку - 1 353 грн. 09 коп.; вихідна допомога - 8 064 грн. 41 коп.

Нарахована заробітна плата за останні два місяці: березень 2015р. - 2 954 грн. 76 коп., квітень 2015р. - 3 650 грн. 00 коп.

На підставі чого, позивачем нарахована суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати 12 266 грн. 28 коп. (78 днів х 157 грн. 26 коп. = 12 266 грн. 28 коп. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 р. N 10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік") за період з 22.05.2015р. по 11.09.2015р.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, положення норм ст.ст.32, 33, 34, 43 ГПК України, та оцінюючи усі докази, які містяться у матеріалах справи у сукупності, господарський суд визнає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги Єлізарьєвої Раїси Степанівни до відповідача Рівненського кооперативно-державного проектно-вишукувального інституту "Рівнеагропроект" про стягнення заборгованості по зарплаті, невиплаченої при звільненні (по заробітній платі в сумі 5 433 грн. 30 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1 353 грн. 09 коп., вихідну допомогу в сумі 8064 грн. 41 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12 266 грн. 28 коп.).

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору, зокрема, звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

За змістом статті 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (частина 4 вказаної статті).

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, а для позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

З огляду на викладене, оплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1827,00 грн. слід покласти на Рівненський кооперативно-державний проектно-вишукувальний інститут "Рівнеагропроект".

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Єлізарьєвої Раїси Степанівни до відповідача Рівненського кооперативно-державного проектно-вишукувального інституту "Рівнеагропроект" задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Рівненського кооперативно-державного проектно-вишукувального інституту "Рівнеагропроект" (33013, м. Рівне, вул. Кавказька 9, ІК 03579199) на користь Єлізарьєвої Раїси Степанівни (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 2а, кв. 16, ІН ) заробітну плату в сумі 5 433 грн. 30 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1 353 грн. 09 коп., вихідну допомогу в сумі 8064 грн. 41 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12 266 грн. 28 коп.

3. Стягнути з Рівненського кооперативно-державного проектно-вишукувального інституту "Рівнеагропроект" (33013, м. Рівне, вул. Кавказька 9, ІК 03579199) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.11.2015р.

Суддя Заголдна Я.В.