ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" листопада 2015 р.Справа № 916/4050/15

За позовом Департамент комунальної власності Одеської міської ради;

до відповідача Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про стягнення 8147,58грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

від позивача: Бундєва А.Г. - за дорученням;

від відповідача:- не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якій просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 неустойку в розмірі 8 147,58 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.10.2015 р. порушено провадження у справі № 916/4050/15.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, а саме, Відповідач сповіщався за його юридичною адресою, підтвердженою даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, але у судове засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзиву на позов не надав.

Згідно п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006р. № 01-8/1228 та п.11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. №01-8/123 до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Суд визнав матеріали, надані Позивачем достатніми, а тому справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

08.09.2004 р. між Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі-Орендар) було укладено договір оренди № 491/ф/2 нежитлового приміщення (надалі за текстом Договір), згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 36,1 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, строком до 16.06.2005р.

Згідно рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 р. № 56-V «Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради з виконання функцій орендодавця нежилих приміщень, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Одеси» повноваження по виконанню функцій орендодавця були покладені на Представництво по управлінню комунальною власністю.

Відповідно до положення «Про Департамент комунальної власності Одеської міської ради», що затверджене рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 р. № 2752-VI, Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

Додатковим погодженням від 03.04.2007 р. строк дії Договору оренди було продовжено до 02.10.2007 р. та замінено Орендодавця на Представництво комунальної власності Одеської міської ради. Додатковим погодженням від 22.10.2007 р. строк дії Договору оренди було продовжено до 21.04.2008 р. Додатковим погодженням від 29.10.2008 р. строк дії договору оренди було продовжено до 27.10.2009 р. Додатковим погодженням від 09.11.2009 р. строк дії Договору оренди було продовжено до 09.11.2011 р. Додатковим погодженням від 07.12.2011 р. строк дії Договору оренди було продовжено до 07.11.2014 р. Додатковим погодженням від 23.10.2012 р. було змінено площу орендованого приміщення з « 36,1 кв.м» на « 37,6 кв.м»

Згідно з ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За умовами Договору, за орендоване приміщення Орендар зобов'язався сплачувати орендну плату, що становила на перший місяць після підписання договору оренди 87,16 грн., без урахуванням ПДВ та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначався шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Орендар зобов'язався вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця незалежно від результатів господарської діяльності.

Згідно зі ст. 782 Цивільного кодексу України, орендодавець має право відмовитись від договору оренди та вимагати повернення орендованого майна, якщо орендар не сплачує орендну плату протягом трьох місяців поспіль, та договір оренди вважається розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору оренди.

23.09.2014 р. на адресу ФОП ОСОБА_2 було надіслано повідомлення № 01-13/7236 про відсутність наміру Департаменту пролонгувати договір оренди на новий термін та з вимогою у термін до 22.11.2014р. передати орендодавцю спірний об'єкт за актом приймання-передачі.

Проте вимога Департаменту Орендарем виконана не була, що змусило Департамент звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.02.2015 року по справі № 916/5222/14 (суддя Демешин О.А.) позов Департаменту було задоволено а саме виселено ФОП ОСОБА_2 з нежитлового приміщення першого поверху, площею 37,6 кв.м., яке розташоване за адресою : АДРЕСА_2.

24.06.2015р. було складено та підписано акт відповідно до якого ФОП ОСОБА_2 передав, а Департамент прийняв нежитлове приміщення першого поверху, площею 37,6 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Правові наслідки припинення договору також встановлено ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якою передбачено, що у разі закінчення строку дії договору оренди та відмови від його продовження орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Умовами Договору згідно з п.4.7. встановлено, що після закінчення строку дії Договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов'язаний у 15- денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Відповідно до ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору з цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Строк договору оренди припинився 07.11.2014р., проте приміщення було звільнено лише 24.06.2015р.

Керуючись ч. 2 ст. 785 ЦК України Департаментом була нарахована неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, яка за розрахунком неустойки станом на 24.06.2015р. складає 8 147,58 грн. за період з 23.11.2014р. по 24.06.2015р.

Враховуючи наведене, Департамент направив на адресу Відповідача претензію від 13.08.2015 року № 01-13/5313, в якій запропонував Відповідачу у добровільному порядку сплати неустойку у сумі 8 147,58 грн. Проте, вимоги Департаменту виконані не були.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Стаття 41 Конституції України, ст. 319 Цивільного кодексу України гарантують право власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п.п.1,2 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п.5 ст.762, п.1 ст.530 Цивільного кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування приміщенням.

Вимогами ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму, наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України та вимог Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно п. 4.7. Договору, після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов'язаний у 15-ти денний строк передати Орендодавцю приміщення за актом у стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об'єкта оренди.

Правові наслідки припинення договору також встановлено ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якою передбачено, що у разі закінчення строку дії договору оренди та відмови від його продовження орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до статті 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Договір оренди припинився 07.11.2014 р., проте приміщення було звільнено лише 24.06.2015р. за актом приймання-передачі

Департаментом комунальної власності Одеської міської ради нараховано неустойку у розмірі 8 147,58 грн. за період з 23.11.2014 р. по 24.06.2015 р.

Наданий позивачем розрахунок суд вважає, обґрунтованим та здійсненим відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищезазначені обставини справи позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 неустойки у розмірі 8 147,58 грн. за період з 23.11.2014 р. по 24.06.2015 р. є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору на суму 1218 грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, юр. адреса: АДРЕСА_1) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, р/р1909 в ГУДКСУ у Одеській області, МФО 828011, ) неустойку у розмірі 8 147 (вісім тисяч сто сорок сім) гривень 58 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) гривень 00 коп.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 20 листопада 2015 р.

Суддя Г.І. Гуляк