ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р.Справа № 922/5341/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар", с. Подвірки
про стягнення 72233,25 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю № ББУ/ПУ353/ББ/14 від 10.12.2014 р.

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю № 36 від 21.10.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача за порушення строків виконання зобов'язання з поставки продукції за договором поставки № 380-ПУ-УМТС від 04.02.2015 р. 14437,58 грн. пені та 57795,67 грн. штрафу.

В обґрунтування позову позивач вказував, що виконуючи взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не дотримався строків поставки продукції за специфікаціями, порушив п. 4.6 договору. Порушення строків поставки продукції відбулося за специфікацією від 15.04.2015 р. на суму 1155910,44 грн.

Ухвалою суду по справі від 17.09.2015 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.10.2015 р. о 11:00.

06.10.2015 р. судом розгляд справи було відкладено на 16.11.2015 р. о 10:00.

Представники сторін надали заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу (вх. № 46014 від 16.11.2015 р.), яка судом була задоволена.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 06.10.2015 р. за вх. № 40189, надав відзив на позовну заяву, який судом долучений до матеріалів справи. Згідно відзиву відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідач в зв'язку з порушенням позивачем строків оплати раніше поставленої продукції за видатковою накладною № 933 від 16.02.2015 р. та видатковими накладними № 2676, № 2677 від 16.04.2015 р. правомірно зупинив передання продукції за укладеною специфікацією до повної оплати всієї раніше переданої продукції.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 16.11.2015 р. за вх. № 46018, згідно клопотання надав копію рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2015 р. та копію ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 р. у справі № 904/7170/15, які судом долучені до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (покупець) 04.02.2015 р. був укладений договір поставки № 380-ПУ-УМТС (надалі-договір) та специфікації від 05.02.2015 р., від 11.02.2015 р. та від 15.04.2015 р.

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов'язався поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (продукція), в асортименті, кількості, в строк, по ціні з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в даному договорі та специфікаціях, які є невід'ємними частинами даного договору.

Поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, по ціні, з якісними характеристиками та в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до даного договору (п. 4.1. договору).

Умови по ставки Продукції - DDP, згідно "Інкотермс-2010", з урахуванням умов та оговорок, що містяться в даному договорі та/або у відповідних специфікаціях до договору (п. 4.2. договору).

Пунктом 4.7. договору було передбачено, що датою поставки є дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником. У разі поставки автомобільним транспортом датою поставки є дата, зазначена представником покупця на видатковій накладній.

Розрахунки за поставлену продукцію постачальником по даному договору здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом п'яти робочих днів з 60 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та при умові надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 даного договору, якщо інший більший строк відстрочки не обумовлено у відповідній специфікації. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (п. 5.4. договору).

Даний договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобов'язань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2015 р. включно. У разі не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов'язань по договору, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.8.1. договору).

16.02.2015 р. на виконання умов специфікацій від 05.02.2015 р. та 11.02.2015 р., позивачем відповідачу був поставлений товар (мило) на загальну суму 355526,89 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 933 від 16.02.2015 р.

16.04.2015р. на виконання умов специфікації від 15.04.2015 р. відповідачу був поставлений товар (мило) на загальну суму 1008588,12 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 2676 від 16.04.2015 р. на суму 348000,00 грн. та видатковою накладною № 2677 від 16.04.2015 р. на суму 660588,12 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2015 р. по справі № 904/7170/15 стягнуто з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ТОВ "Слобожанський миловар" 812787,00 грн., з яких 758588,12 грн. - сума основної заборгованості за поставлену продукцію, пеня в загальній сумі 53179,41 грн., 3% річних в сумі 800,27 грн., інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 220,00 грн. та 16255,74 грн. судового збору, оскільки ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" свої зобов'язання по повній та своєчасній оплаті отриманої продукції за договором поставки № 380-ПУ-УМТС від 04.02.2015 р. та специфікаціями до нього від 05.02.2015 р., від 11.02.2015 р. та від 15.04.2015 р. здійснив частково, заборгованість ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" складала 758588,12 грн.

Відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 р. у справі № 904/7170/15 апеляційна скарга ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2015 р. по справі № 904/7170/15 була повернута без розгляду.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2015 р. по справі № 904/7170/15 набрало законної сили 17.10.2015 р.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.5 ст. 692 Цивільного кодексу України, якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Таким чином, відповідач в зв'язку з порушенням позивачем строків оплати раніше поставленої продукції за видатковою накладною № 933 від 16.02.2015 р. та видатковими накладними № 2676, № 2677 від 16.04.2015 р. правомірно зупинив передання продукції за укладеною специфікацією від 15.04.2015 р. до договору до повної оплати позивачем всієї раніше переданої продукції.

21.07.2015 р. відповідач направив позивачу лист (вих. № 455 від 17.07.2015 р.), в якому повідомив позивача про зупинення поставки наступних партій продукції за договором до повної оплати раніше поставленої продукції. Зазначений лист був отриманий позивачем 24.07.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

За таких обставин суд вважає, що у позивача відсутні підстави для нарахування відповідачу 14437,58 грн. пені та 57795,67 грн. штрафу, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 628, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 23.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_3