КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. Справа№ 910/14540/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від позивача: Кондратенко М.О.- представник за довіреністю.

Від відповідача: Завалішина Г.С. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" в особі відокремленого підрозділу - Служби експлуатації жилого будинку-гуртожитку

на рішення Господарського суду м. Києва від 25.08.2015 року

у справі № 910/14540/15 (суддя: Полякова К.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "Теплиці

України"

до Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та

експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" в особі

відокремленого підрозділу - Служби експлуатації жилого будинку-

гуртожитку

про стягнення 263 676,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Агрофірма "Теплиці України" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" в особі відокремленого підрозділу - Служби експлуатації жилого будинку-гуртожитку про стягнення 263 676,26 грн., з яких 151 339,27 грн. основної заборгованості, 5 366,55 грн. пені, 7 958,80 грн. - 3 % річних, 99 011,64 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати за надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення за Договором №63/36-3 від 01.04.2002 року.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.08.2015 року у справі № 910/14540/15 позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що в Договорі №63/36-3 від 01.04.2002 року про надання послуг водопостачання та водовідведення не встановлені строки оплати послуг та не визначено порядку їх оплати, отже, в нього не виникло зобов'язання по оплаті.

Крім того, апелянт посилається на те, що позивачем не надано належних доказів надання відповідачу послуг у грудні 2013 року.

Також, апелянт стверджує, що Договором №63/36-3 від 01.04.2002 року про надання послуг водопостачання та водовідведення не передбачено умов щодо стягнення неустойки у формі пені за прострочення виконання зобов'язання.

Апелянт наголошує на тому, що неоплачений залишок у розмірі 12,48 грн. за травень 2012 року не може бути зарахований до суми боргу, оскільки знаходиться поза межами строку позовної давності.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти її вимог заперечує та просить суд залишити без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2002 року між Відкритим акціонерним товариством "Агрофірма "Теплиці України", яке у 2012 змінило назву на Публічне акціонерне товариство "Агрофірма "Теплиці України" (постачальник послуг) та Київським комунальним об'єднанням зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" в особі відокремленого підрозділу - Служби експлуатації жилого будинку-гуртожитку (виконавець послуг) укладено Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення № 03/36-3, за умовами якого постачальник послуг бере на себе зобов'язання забезпечити виконавця послуг постачанням питної води, прийманням каналізаційних стоків, а виконавець послуг зобов'язується приймати вищевказані послуги і бере на себе контроль та врегулювання своєчасної сплати за отримані послуги.

Відповідно до п.6.3. Договору Договір вважається щорічно поновленим, якщо за місяць до закінчення його дії від однієї з сторін не надійде заява про його розірвання.

Встановлено та не заперечується сторонами, що оскільки жодна із сторін не заявляла про розірвання даного договору, тому він вважався щорічно поновленим.

Відповідно до п.п. 2.2.1. п. 2 Договору виконавець послуг приймає послуги водопостачання та водовідведення та несе повну відповідальність за врегулювання та контроль сплати субабонентами коштів за отримані послуги.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що кількість води, що надається виконавцю послуг визначається Правилами, за згодою сторін. Кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з водопроводу.

Згідно із п. 3.2. Договору вартість 1 м3 води визначається за тарифами, затвердженими НКРЕ України для міського населення.

Як передбачено п. 3.3. Договору, розрахунки за послуги водопостачання і водовідведення проводяться на основі рахунків, які виконавець послуг одержує від постачальника послуг, кожного наступного місяця 1 числа та сплачує їх через ГІОЦ, приймаючи всі необхідні заходи, для своєчасного надходження коштів від споживачів.

У п.3.4. Договору сторони узгодили, що ціна за послуги може змінюватись залежно від зміни тарифів, що надаються Державним комунальним об'єднанням "Київводоканал".

Як передбачено ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 526 ЦК України.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

За умовами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З позовної заяви вбачається, що сума заборгованості за компенсацію вартості водопостачання та водовідведення за період: травень 2012 року - грудень 2014 року становить 151 339,27 грн., та складається з заборгованості за: травень 2012р. - 12,48 грн. (рахунок на оплату № 318 від 31.05.2012р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 232 від 31.05.2012р.), червень 2012р. - 9379,41 грн. (рахунок на оплату № 374 від 30.06.2012р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 280 від 30.06.2012р.), липень 2012р. - 11627,67 грн. (рахунок на оплату № 415 від 31.07.2012р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 312 від 31.07.2012р.), серпень 2012р. - 5468,01 грн. (рахунок на оплату № 473 від 31.08.2012р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 358 від 31.08.2012р.), вересень 2012р. - 8791,11 грн. (рахунок на оплату № 533 від 30.09.2012р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 407 від 30.09.2012р.), жовтень 2012р. - 3591,81 грн. (рахунок на оплату № 592 від 31.10.2012р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 455 від 31,10.2012р.), листопад 2012р. - 6084,93 грн. (рахунок на оплату № 649 від 30.11.2012р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 502 від 30.11.2012р.), грудень 2012р. - 5251,77 грн. (рахунок на оплату № 687 від 31.12.2012р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 541 від 31.12.2012р.), січень 2013р. - 4704,82 грн. (рахунок на оплату № 38 від 31.01.2013р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 40 від 31.01.2013р.), лютий 2013р. - 4529,91 грн. (рахунок на оплату № 116 від 28.02.2013р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 70 від 28.02.2013р.), березень 2013р. - 5378,97 грн. (рахунок на оплату № 168 від 31.03.2013р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 117 від 31.03.2013р.), квітень 2013р. - 7477,77 грн. (рахунок на оплату № 223 від 30.04.2013р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 165 від 30.04.2013р.), травень 2013р. - 3073,47 грн. (рахунок на оплату № 279 від 31.05.2013р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 213 від 31.05.2013р.). червень 2013р. - 2831,79 грн. (рахунок на оплату № 349 від 30.06.2013р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 271 від 30.06.2013р.), липень 2013р. - 1896,87 грн. (рахунок на оплату № 385 від 31.07.2013р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 293 від 31.07.2013р.), серпень 2013р. - 2485,17 грн. (рахунок на оплату № 459 від 31.08.2013р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 365 від 31.08.2013р.), вересень 2013р. - 3795,33 грн. (рахунок на оплату № 501 від 30.09.2013р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 399 від ~ 30.09.2013р.), жовтень 2013р. - 4561,71 грн. (рахунок на оплату № 557 від 31.10.2013р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 486 від 31.10.2013р.), листопад 2013р. - 3843,03 грн. (рахунок на оплату № 628 від 30.11.2013р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 546 від 30.11.2013р.), грудень 2013р. - 2749,11 грн. (рахунок на оплату № 657 від 31.12.2013р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 597 від 31.12.2013р.), січень 2014р. - 2730,03 грн. (рахунок на оплату № 52 від 31.01.2014р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 45 від 31.01.2014р.), лютий 2014р. - 2334,73 грн. (рахунок на оплату № 92 від 28.02.2014р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 80 від 28.02.2014р.), березень 2014р. - 2573,60 грн. (рахунок на оплату № 119 від 31.03.2014р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 102 від 31.03.2014р.), квітень 2014р. - 2679,15 грн. (рахунок на оплату № 193 від 30.04.2014р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 177 від 30.04.2014р.), травень 2014р. - 2555,13 грн. (рахунок на оплату № 241 від 31.05.2014р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 227 від 31.05.2014р.), червень 2014р. - 3292,89 грн. (рахунок на оплату № 289 від 30.06.2014р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 292 від 30.06.2014р.), липень 2014р. - 6181,58 грн. (рахунок на оплату № 368 від 31.07.2014р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 338 від 31.07.2014р.), серпень 2014р. - 8109,63 грн. (рахунок на оплату № 404 від 31.08.2014р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 377 від 31.08.2014р.), вересень 2014р. - 10046,55 грн. (рахунок на оплату № 445 від 30.09.2014р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 423 від 30.09.2014р.), жовтень 2014р. - 6411,57 грн. (рахунок на оплату № 507 від 31.10.2014р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 472 від 31.10.2014р.), листопад 2014р. - 4724,71 грн. (рахунок на оплату № 541 від 30.11.2014р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 508 від 30.11.2014р.), грудень 2014р. - 2164,56 грн. (рахунок на оплату № 600 від 31.12.2014р.; акт виконання робіт (надання послуг) № 543 від 31.12.2014р.).

За наслідками дослідження Актів виконаних робіт ( надання послуг) за червень-грудень 2012р., за січень-квітень 2013р., за червень-листопад 2013р., за січень - грудень 2014р. встановлено, що вони підписані без зауважень представниками обох сторін у даній справі та скріплені печатками їх юридичних осіб.

Відповідачем не надано доказів відмови від отримання наданих послуг в зазначений період.

Однак, судовою колегією встановлено, що в матеріалах справи не міститься доказів надання позивачем послуг відповідачу з водопостачання та водовідведення у травні 2013 року та грудні 2013 року, оскільки надані позивачем акт виконання робіт (надання послуг) № 213 від 31.05.2013р. на суму 3 073,47 грн. та акт виконання робіт (надання послуг) № 597 від 31.12.2013р. на суму 2 749,11 грн. відповідачем не підписані та не визнані.

Позивачем не надано письмових доказів вручення чи надіслання відповідачу зазначених Актів надання послуг за травень та грудень 2013р.

Твердження позивача про те, що доказами надання відповідачу послуг з водопостачання та водовідведення, у тому числі за травень та грудень 2013р., є податкові накладні та податкові декларації з податку на додану вартість, не заслуговують на увагу, оскільки ці документи не є первинними документами з огляду положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а також з огляду на те, що протягом тривалого періоду (декількох років) між сторонами склалась усталена практика відносин щодо складання Актів надання послуг, як факту засвідчення наданих послуг.

Судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на те, що в Договорі №63/36-3 від 01.04.2002 року про надання послуг водопостачання та водовідведення не встановленні строки оплати послуг та не визначено порядку їх оплати, отже, в нього не виникло зобов'язання по оплаті, враховуючи наступне.

Як встановлено вище, п. 3.3. Договору сторони передбачили, що розрахунки за послуги водопостачання і водовідведення проводяться на основі рахунків, які Відповідач одержує від Позивача, кожного наступного місяця 1 числа та сплачує їх через ГІОЦ, приймаючи всі необхідні заходи для своєчасного надходження коштів від споживачів.

Тобто, умови Договору чітко передбачають обов»язок відповідача здійснювати оплату 1 числа кожного наступного місяця.

В матеріалах справи містяться численні докази, а саме банківські виписки та акти виконаних робіт (наданих послуг), які підписані Відповідачем, що свідчить про визнання останнім встановленого договором строку оплати наданих послуг.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не було надано Позивачу жодної вмотивованої письмової відмови від підписання Актів наданих послуг або будь-яких скарг та зауважень щодо якості наданих послуг.

Однак, судова колегія вважає обґрунтованим довід апеляційної скарги стосовно того, що неоплачений залишок у розмірі 12,48 грн. за травень 2012 року не може бути зарахований до суми боргу, оскільки знаходиться поза межами строку позовної давності, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судовою колегією встановлено, що трирічний строк на подання позову стосовно стягнення 12,48 грн. за травень 2012 року закінчився 02.06.2015 року.

Тоді як, позивач звернувся до суду з даним позовом лише 08.06.2015 року, про що свідчить відтиск штампу Господарського суду м. Києва з вхідним номером на позовній заяві.

Враховуючи встановлені вище обставини, судова колегія приходить до висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу за надані послуги водопостачання і водовідведення підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 145 504,21 грн. У стягненні основного боргу за травень 2012р. у сумі 12.48 коп., за травень 2013р. у розмірі 3 073,47 грн. та грудень 2013р. у розмірі 2 749,11 грн. слід відмовити.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення 5 366,55 грн. пені, 7 958,80 грн. - 3 % річних, 99 011,64 грн. інфляційних втрат, судовою колегією встановлено наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача 5 366,55 грн. пені, яка згідно з розрахунком позивача була нарахована у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму боргу.

Однак, дослідивши договір №63/36-3 від 01.04.2002 року, судовою колегією встановлено, що його умовами не передбачено стягнення з боржника пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму боргу за кожний день прострочення.

Натомість, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» установити, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Тобто, нормою ч.1 ст.1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» встановлено законну неустойку за порушення грошового зобов'язання у сфері відносин з надання житлово-комунальних послуг. Кредитор має право на стягнення цієї законної неустойки в тому числі й за відсутності в договорі умови про неустойку.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України у постанові №3-6гс13 від 16.04.2013 року.

Крім цього, судовою колегією встановлено, що позивачем в порушення п. 3.3 договору, яким передбачено, що споживач сплачує за послуги водопостачання і водовідведення на основі рахунків кожного наступного місяця 1 числа, началом періоду прострочення сплати визначено 1 число наступного місяця, тоді як вірним початком періоду має бути 2 число наступного місяця, оскільки 1 число є останнім днем здійснення оплати, і відповідно прострочення оплати виникає з 2 числа наступного місяця.

Також, ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, враховуючи зазначені вище обставини, перерахувавши розмір пені за допомогою системи «ЛІГА: ЕЛІТ» в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення та у вірний період, судовою колегією встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 112,59 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перерахувавши розмір інфляційних втрат за допомогою системи «ЛІГА: ЕЛІТ» у вірний період та за вирахуванням актів виконання робіт за травень 2012 року, травень року 2013 та грудень 2013 року, судовою колегією встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 99 933,78 грн.

Однак, враховуючи те, що суд не може вийти за межі позовних вимог, судова колегія приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 99 011,64 грн. інфляційних втрат, як це зазначено у позовній заяві.

Перерахувавши розмір 3 % річних за допомогою системи «ЛІГА: ЕЛІТ» у вірний період та за вирахуванням актів виконання робіт за травень 2012 року, травень року 2013 та грудень 2013 року, судовою колегією встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 7 650,02 грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення Господарського суду м. Києва від 25.08.2015 року у даній справі - зміні.

В силу ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" в особі відокремленого підрозділу - Служби експлуатації жилого будинку-гуртожитку на рішення Господарського суду м. Києва від 25.08.2015 року задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 25.08.2015 року у справі № 910/14540/15 змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

„ Позов задовольнити частково.

Стягнути з Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" в особі відокремленого підрозділу - Служби експлуатації жилого будинку-гуртожитку (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 23; ідентифікаційний код 03362123) на користь Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "Теплиці України" (04128, місто Київ, вулиця Берковецька, 6; ідентифікаційний код 03359730) суму основної заборгованості у розмірі 145 504 (сто сорок п'ять тисяч п'ятсот чотири) гривень 21 копійок, 112 (сто дванадцять) гривень 59 гривень пені, інфляційні втрати у розмірі 99 011 (дев'яносто дев'ять тисяч одинадцять) гривень 64 копійки, 7 650 (сім тисяч шістсот п'ятдесят) гривень 02 копійок - 3% річних та 5 097 (п'ять тисяч дев'яносто сім) гривень 93 копійки витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "Теплиці України" (04128, місто Київ, вулиця Берковецька, 6; ідентифікаційний код 03359730) на користь Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" в особі відокремленого підрозділу - Служби експлуатації жилого будинку-гуртожитку (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 23; ідентифікаційний код 03362123) 193 (сто дев'яносто три) гривні 20 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду м. Києва видати накази.

5. Матеріали справи № 910/14540/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.О. Алданова

С.Я. Дикунська