ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

17 листопада 2015 р. Справа № 902/1428/15

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

Секретар судового засідання Д.Нестеров

за участю представників:

позивача : Бобко Т.Є. - за довіреністю;

відповідача : не з'явився.

Місце розгляду справи : приміщення суду, кімн. № 1114

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (пров.Щорса, 24, м.Вінниця, 21012)

до:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 21010)

про стягнення 14 498, 84 грн. заборгованості за природний газ

ВСТАНОВИВ :

Відповідач вимоги ухвали суду від 29.10.2015р. про явку в судове засідання представника, про надання додаткових доказів, в тому рахунку, відзиву на позовну заяву не виконав. Письмових пояснень про причини невиконання вимог ухвали суду не надав.

Копія ухвали від 29.10.2015р. була надіслана відповідачеві на адресу яка вказана в позовній заяві та у витягу з ЄДР здійсненому судом 16.11.2015 р., рекомендованим листом та повернута органом поштового зв'язку до суду разом з довідкою ф. 20 із зазначенням причини повернення: "За зазначеною адресою не значиться".

Згідно ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Як вбачається також із п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Крім того суд звертає увагу на п.4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році", п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" в яких наголошується, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28 (з подальшими змінами) на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Як наголошується в п.19 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

На першому примірнику ухвали, яка наявна в справі, є штамп суду з відміткою про відправку документа. Дана відмітка оформлена відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України наведених вище, а тому суд дійшов висновку, що вона є підтвердженням належного надсилання копії процесуального документа сторонам.

Вищевказане розцінюється судом як вручення рекомендованого листа із копією ухвали відповідачу та, як належне повідомлення останнього про час і місце судового розгляду справи за його участю. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду справи за його участю.

Представником позивача в судовому засіданні заявлено усне клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача в судовому засіданні.

Оскільки сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду, суд прийшов до висновку про те, що нез'явлення представника відповідача в судове засідання, неподання відповідачем витребуваних судом доказів, в тому рахунку відзиву на позов, не перешкоджає вирішенню спору, та на підставі ст.75 ГПК України прийшов до висновку про задоволення клопотання представника позивача та про розгляд справи за наявними в справі доказами у відсутність представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що додаткові, інші докази чи клопотання у нього відсутні.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши в сукупності надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд, на підставі ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 712 ЦК України, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 14 498, 82 грн. заборгованості за природний газ.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

Між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2014/ТП-ПР-В-013372 від 31.12.2013 р. (надалі - Договір).

Додатковою угодою № 8 від 31.12.2014 р. термін дії Договору продовжено до 31.12.2015 року.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Постачальник (Товариство) постачає природний газ (далі - газ) Споживачу (ФОП ОСОБА_3 ) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбаченим договором.

Пунктом 4.6. укладеного Договору сторони погодили, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем 100 % авансовим платежем, який мас бути здійснений Споживачем не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів по початку місяця поставки газу. При цьому Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період. Та у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 05 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відносини, які виникають між газопостачальними, газорозподільними, газотранспортними підприємствами та споживачами природного газу регулюються Правилами користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою ПКРЕ 13.09.2012 р. № 1181 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 р. за № 1715/22027 (надалі - Правила № 1181).

Згідно з п. 3.12.6. Правил № 1181 передбачено, що технічна перевірка комерційних вузлів обліку газу та правильності розрахунків обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу проводиться уповноваженими представниками газопостачального/газорозподільного/газотранспортного підприємства і споживача у порядку та строки, що передбачені умовами договору або окремою технічною угодою до договору.

Відповідно до п. 3.4. Договору Постачальник має право перевіряти роботу вузлів обліку, установлених у Споживача, у тому числі за допомогою еталонних пересувних вимірювальних комплексів, газопроводи та газоспоживне обладнання, які розташовані на території об'єктів Споживача, а також вимагати позачергової перевірки вузлів обліку спеціально уповноваженим органом у сфері метрології.

26.01.2015 р. представниками позивача в присутності ФОП ОСОБА_3 проведено перевірку вузла обліку природного газу з використанням побутового лічильника на об'єкті по АДРЕСА_2. Під час перевірки було виявлено ряд порушень, а саме: відсутність лічильного механізму та пломб на лічильнику, про що позивачем складено відповідні акти.

За будь-яких перевірок у разі виявлення недоліків, що впливають на результати вимірювань об'єму газу (помилки в розрахунках об'єму розподіленого/протранспортованого газу, відсутність чи вихід з ладу вимірювальних перетворювачів параметрів газу і перепаду тиску, витоки газу в імпульсних лініях до перетворювачів тиску газу та перепаду тиску, виявлення факту несанкціонованого втручання в конструкцію чи в роботу вузла обліку, використання конфігурації обчислювача, яка не відповідає документації на комерційний вузол обліку газу тощо), представник сторони, яка здійснює перевірку комерційного вузла обліку газу, разом з відповідальною за його технічний стан особою складає двосторонній акт про порушення цих Правил. Акт, підписаний представниками сторін, є підставою для проведення перерахунків об'ємів прийнятого-переданого газу. Перерахунки здійснюються в порядку, передбаченому у підпунктах 3.12.3, 3.12.4 цього пункту або в умовах договору (п. 3.12.11. Правил № 1181).

Пунктом 3.12.3. Правил № 1181 встановлено, що перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу проводяться за період відсутності (несправності) ЗВТ, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку газу або з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ. з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

У разі якщо такі перевірки не проводились або немає актів про зняття ЗВТ перерахунки проводяться за період, починаючи з розрахункової доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяці, які здійснювались спільно з газорозподільним/газотранспортним підприємством.

Пунктом 3.12.2. Правил № 1181 визначений вичерпний перелік здійснення перерахунку обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу, а саме: тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну чи позачергову повірку, ремонт, експертизу); непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами експертизи, повірки та/або технічної перевірки вузла обліку; наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукувальних звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів, інші несправності ЗВТ, що впливають на облік газу; порушення строків повірки ЗВТ.

Відповідно до п. 3.12.4. Правил № 1181, якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються газорозподільним/ газотранспортним підприємством за показами дублюючого вузла обліку, а у разі відсутності дублюючого вузла обліку - за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання (до якого здійснюється газопостачання) з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Враховуюче вищезазначене, позивачем здійснено технічний розрахунок та донараховано Відповідачу 1 877 куб.м газу за наступні періоди:

- з 01.01.2015 р. по 26.01.2015 р. - 1 527 куб.м газу;

- з 26.01.2015 р. по 01.02.2015 р. - 350 куб.м газу.

Кількість донарахованого природного газу 1 877 куб.м було включено позивачем до акту подачі-прийому та реалізації газу за січень 2015 р. № УГГ - 00274 від 31.01.2015 р., який підписаний представниками Позивача та Відповідача.

Також, за період відсутності газового лічильника Відповідача позивачем було проведено нарахування в кількості 540 куб.м газу та включено в акт подачі-прийому та реалізації газу за лютий 2015 р. № УГГ - 00910 від 28.02.2015 р., підписаний представниками сторін.

Додатковою угодою № 7 до Договору сторони погодили, що вартість 1000 куб.м природного газу з врахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2 %, тарифу на постачання природного газу, тарифу на транспортування природного газу розподільчими та магістральними трубопроводами, податку на додану вартість з 01 грудня 2014 року складає 7 708,32 грн..

Згідно з розрахунком плати за природний газ вартість 1000 куб.м природного газу з врахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2 %, тарифу на постачання природного газу, тарифу на транспортування природного газу розподільчими та магістральними трубопроводами, податку на додану вартість з 01 лютого 2015 року складає 7 463,52 грн..

Таким чином, суд, здійснивши перерахунок позовних вимог прийшов до висновку про те, що загальна вартість донарахованого та спожитого Відповідачем природного газу складає 18 498,82 грн., а не 18 498,84 грн. як зазначено позивачем в позовній заяві:

- 1 877 куб.м х 7 708,32 гри. = 14 468,52 грн. (січень 2015 р.);

- 540 куб.м х 7 463,52 гри. = 4 030,30 грн. (лютий 2015 р.).

Відповідачем проведено оплату в сумі 4 000,00 грн., а саме: 09.02.2015 р. - 1600,00 грн., що стверджується копією прибуткового касового ордеру № 988 від 09.02.2015 р. та 28.08.2015 р. - 2 400,00 грн., що стверджується копією банківської виписки від 28.08.2015 р. які подані позивачем до суду разом із супровідним листом від 13.11.2015 р..

Таким чином, заборгованість Відповідача перед позивачем складає 14 498,82 грн..

Позивач двічі звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості, а саме: листами вих. № 07- 15-1759 від 21.04.2015 р. та вих. № 07-15-3600 від 31.07.2015 р.

Відповіді на вказані листи відповідач не надав.

Зміст договору, додаткових угод, взятих в них зобов'язань свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, які регулюються ст. 712 ЦК України.

Згідно ст.712 ЦК України За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 525, ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, перевіривши правильність нарахування позивачем суми боргу суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимог позивача в частині стягнення 14 498, 82 грн. заборгованості за природний газ.

Позовні вимоги про стягнення 0,02 грн. - заборгованості за природний газ задоволенню не підлягають як такі, що обраховані позивачем помилково.

Судові витрати на судовий збір в сумі 1 218 грн., згідно ст.49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково в сумі 14 498, 82 грн. заборгованості за природний газ.

2. В позовних вимогах про стягнення 0,02 грн. - заборгованості за природний газ відмовити.

3.Судові витрати на судовий збір в сумі 1 218 грн. покласти на відповідача.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, інд. код НОМЕР_1 (АДРЕСА_1, 21010) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", (21012, м.Вінниця, пров.Щорса, 24) 14 498, 82 грн. заборгованості за природний газ, 1 218 грн. - судових витрат на судовий збір. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

5. Копію даного рішення направити відповідачеві рекомендованим листом або вручити його повноважному представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 17.11.2015 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 20 листопада 2015 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (АДРЕСА_1, 21010)