РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015Справа №910/22031/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про стягнення 32 228,15 грн.

за участю представників:

від позивача:Жигальська Ю.Ю.- представник за довіреністю № ГН-16-Ю від 02.01.2015 р.
від відповідача:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 32 228,15 грн. за договором майнового страхування.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.09.2014 р. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що був застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО".

17.10.2014 р. позивачем здійснено страхове відшкодування у сумі 24 062,01 грн. на користь страхувальника.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 28.10.2014 р. у справі № 3/5873/14, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність особи, винної у ДТП, застрахована відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (Поліс № АС/8554757).

Посилаючись на ст. 27 Закону України "Про страхування", позивач вважає, що до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце 05.09.2014 р. в м. Києві.

У позові Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" просило суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" суму страхового відшкодування у розмірі 23 562,01 грн., інфляційну складову боргу у сумі 8 273,01 грн., 3 % річних у сумі 393,13 грн., а всього - 32 228,15 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд без його участі до суду не подав. Позиція відповідача щодо даного позову суду не відома.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 1-01 від 19.09.2013 р., укладеного між ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" та ОСОБА_2, застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме - автомобіля "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

05.09.2014 р. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 28.10.2014 р. у справі № 3/5873/14, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу № 14/10/821/623162 від 12.10.2014 р. розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, склав 34 594,94 грн.

На підставі заяви страхувальника від 08.09.2014 р., страхового акту № 4204-02 від 17.10.2014 р. ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" перерахувало на користь страхувальника суму страхового відшкодування у розмірі 24 062,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11857 від 17.10.2014 р.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована у Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8554757, а, отже, відповідач є особою, відповідальною за завдані збитки внаслідок ДТП.

29.10.2014 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою № 4973 про виплату страхового відшкодування у сумі 23 562,01 грн. Вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді.

За нормами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача у тій же сумі та із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 25.12.2013 р. по справі № 6-112цс13, у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Таким чином, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах загального строку позовної давності та у межах фактичних витрат незалежно від коефіціенту зносу, ПДВ, оцінки транспортного засобу, право вимоги переходить до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки.

За таких обставин до позивача (нового кредитора) - ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" перейшло право вимоги на страхове відшкодування від ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" за договором майнового страхування у сумі 24 062,01 грн. (у фактично перерахованій сумі).

Полісом № АС/8554757, яким застрахована цивільно - правова відповідальність винної особи, передбачено, що ліміт відповідальності страховика перед страхувальником становить 50 000,00 грн., а франшиза 500,00 грн.

Отже, відповідальність ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" в даному випадку обмежується сумою в 50 000,00 грн. та франшизою - 500,00 грн., а відтак сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем, становить 23 562,01 грн. (24 062,01 грн. - 500,00 грн.).

Оскільки доказів належної оплати страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 23 562,01 грн., підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у сумі 8 273,01 грн. та 3 % річних у сумі 393,13 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства вимоги про стягнення матеріальних втрат є такими, що заявлені правомірно.

Такий висновок господарського суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві від 01.07.2014 р., відповідно до якої правильними є висновки судів про необхідність застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобов'язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у сумі 393,13 грн. та інфляційна складова боргу у сумі 8 018,33 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки ним невірно враховано індекс інфляції за заявлений період.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-35, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення 32 228,15 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, ідентифікаційний код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ідентифікаційний код 31650052) страхове відшкодування в сумі 23 562 (двадцять три тисячі п'ятсот шістдесят дві) грн. 01 коп., інфляційну складову боргу у сумі 8 018 (вісім тисяч вісімнадцять) грн. 33 коп., 3 % річних у сумі 393 (триста дев'яносто три) грн. 13 коп.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, ідентифікаційний код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ідентифікаційний код 31650052) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 812 (одна тисяча вісімсот дванадцять) грн. 56 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 9 листопада 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 19 листопада 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.