РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015Справа №910/21590/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Коламбіс Тревел»
простягнення 74 645,50 грн.
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача:Павлюк А.А. (дов. №12 від 27.01.2015 р.);
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» (надалі - ПАТ «КБ «Експобанк») звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коламбіс Тревел» (надалі - ТОВ «Коламбіс Тревел») про стягнення 74 645,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.02.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір оренди нежитлових приміщень б/н в порушення умов якого відповідач неналежним чином виконав взяте на себе грошове зобов'язання зі сплати орендних та комунальних платежів, у зв'язку із чим за ним виникла заборгованість у розмірі 51 150,60 грн. Крім того, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору в частині своєчасної сплати орендних та комунальних платежів, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 23 494,90 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.08.2015 р. порушено провадження у справі №910/21590/15, розгляд справи призначено на 10.09.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.09.2015 р. у зв'язку із необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд справи було відкладено до 13.10.2015 р.

07.10.2015 р. представником позивача через загальний відділ суду було подано письмові пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.10.2015 р. за клопотанням представника позивача продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 10.11.2015 р.

28.10.2015 р. представником позивача через загальний відділ суду було подано клопотання про доручення документів до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 10.11.2015 р. з'явився, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 10.11.2015 р. не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, згідно із п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач в процесі розгляду справи так і не скористався правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, наявні в матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для чергового відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 10.11.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, який приймав участь у розгляді справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2014 р. між ПАТ «КБ «Експобанк» (орендодавець) та ТОВ «Коламбіс Тревел» (орендар) було укладено Договір оренди нежитлових приміщень б/н (надалі - «Договір»).

Згідно із п. 1.1 Договору орендодавець передає в оренду орендарю, а орендар приймає на умовах оренди частину нежилих приміщень загальною площею 60 кв.м., розташованих на першому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 11.

Право на користування об'єктом оренди виникає у орендаря після підписання сторонами цього договору і акта приймання-передачі (п. 1.4 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що об'єкт оренди передається орендарю для розміщення офісу при здійсненні орендарем господарської діяльності.

Строк оренди за цим договором встановлюється з 05.02.2014 р. по 04.02.2015 р. (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата за користування об'єктом оренди з урахуванням її індексації встановлюється із розрахунку 158,33 грн. за 1 м.кв., а також податок на додану вартість 31,67 грн., що за один місяць оренди складає суму - 9 499,80 грн., а також податок на додану вартість в сумі 1 899,96 грн., всього за один місяць оренди - 11 399,76 грн.

Орендна плата (п. 3.1 цього договору) нараховується та сплачується орендарем на підставі рахунків орендодавця щомісячно шляхом переказу коштів на рахунок орендодавця №35785839 в АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» (МФО 322294) наперед - до 10 (десятого) числа поточного місяця оренди. У разі прострочення внесення орендної плати понад 10 (десяти) календарних днів, орендар з наступного місяця, що слідує за розрахунковим сплачує орендну плату за майбутній період за 2 (два) місяці оренди. Акт наданих послуг з оренди підписується орендарем та орендодавцем щомісячно в останній день розрахункового місяця оренди. Не укладення сторонами за будь-яких причин акта наданих послуг не перешкоджає подальшій оренді та не є підставою вважати, що послуги надані орендодавцем не в повному обсязі (п. 3.3 Договору).

Згідно із п. 3.4 Договору експлуатаційні витрати орендодавця та вартість комунальних послуг (водопостачання, каналізація, центральне опалення, електроенергія тощо) не включаються до орендної плати та відшкодовуються орендарем орендодавцю відповідно до виставлених орендодавцем рахунків, у триденний строк з дня отримання орендарем таких рахунків, але не пізніше 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за місяцем оренди.

Пунктом 3.5 Договору визначено, що рахунки на оплату орендної палати, експлуатаційних витрат та комунальних послуг надаються орендарю/його представнику під розпис на їх копіях із зазначенням прізвища та ініціалів особи, яка отримує такі рахунки. Неотримання орендарем рахунків від орендодавця не є підставою для звільнення від сплати орендної плати/інших платежів чи їх затримання.

Передача об'єкта оренди в оренду оформлюється підписанням представниками сторін акта приймання-передачі, із зазначенням у ньому стану об'єкта оренди на момент передачі. Такий акт має бути складений та підписаний сторонами цього договору (їх належними представниками) у 3-денний строк із дня підписання цього договору та є невід'ємною частиною цього договору (п. 4.1 Договору).

У відповідності із п.п. 5.2.5 Договору орендар зобов'язаний належним чином сплачувати орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання сторонами/їх представниками. Цей договір втрачає чинність із закінченням строку оренди або достроковим (до закінчення строку оренди) припиненням дії цього договору (п.п. 8.1, 8.2 Договору).

На виконання умов Договору, 05.02.2014 р. орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежилі приміщення загальною площею 60 кв.м., розташовані на першому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 11, що підтверджується актом приймання-передачі копія якого наявна в матеріалах справи.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання щодо своєчасного та повного внесення орендної плати і комунальних платежів за період з 01.03.2014 р. по 13.07.2014 р. Таким чином, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язань у останнього перед ПАТ «КБ «Експобанк» утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 50 379,58 грн. і комунальним платежам у розмірі 771,02 грн.

10.02.2015 р. позивачем на адресу відповідача було направлено лист №27/783 з вимогою сплатити заборгованість за Договором оренди у розмірі 51 150,60 грн., проте відповідачем вказаний лист залишено без відповіді та виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Експобанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди нежилих приміщень від 05.02.2014 р. між сторонами згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нежилих приміщень від 05.02.2014 р. орендодавець передав, а орендар в свою чергу прийняв частину нежилих приміщень загально площею 60 кв.м., розташованих на першому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 11, що підтверджується актом приймання - передачі від 05.02.2014 р., який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

У пункті 3.3 Договору передбачено, що орендна плата нараховується та сплачується орендарем на підставі рахунків орендодавця щомісячно шляхом переказу коштів на рахунок орендодавця №35785839 в АТ «КБ «Експобанк» (МФО 322294) наперед - до 10 (десятого) числа поточного місяця оренди. У разі прострочення внесення орендної плати понад 10 (десяти) календарних днів, орендар з наступного місяця, що слідує за розрахунковим сплачує орендну плату за майбутній період за 2 (два) місяці оренди. Акт наданих послуг з оренди підписується орендарем та орендодавцем щомісячно в останній день розрахункового місяця оренди. Не укладення сторонами за будь-яких причин акта наданих послуг не перешкоджає подальшій оренді та не є підставою вважати, що послуги надані орендодавцем не в повному обсязі

Відповідно до п. 3.4 Договору експлуатаційні витрати орендодавця та вартість комунальних послуг (водопостачання, каналізація, центральне опалення, електроенергія тощо) не включаються до орендної плати та відшкодовуються орендарем орендодавцю відповідно до виставлених орендодавцем рахунків, у триденний строк з дня отримання орендарем таких рахунків, але не пізніше 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за місяцем оренди.

Суд зазначає, що факт наявності заборгованості ТОВ «Коламбіс Тревел» перед ПАТ «КБ «Експобанк» за Договором оренди нежилих приміщень від 05.02.2014 р. підтверджується матеріалами справи, а саме виписками по рахунку позивача за період з 01.03.2014 р. по 23.10.2015 р. та розрахунком заборгованості станом на 01.08.2015 р.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що неотримання орендарем рахунків від орендодавця не є підставою для звільнення від сплати орендної плати/інших платежів чи їх затримання (п. 3.5 Договору), а тому відсутність в матеріалах справи доказів виставлення рахунків не звільняє відповідача від покладеного на нього обов'язку своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та комунальні платежі.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем заборгованості перед ПАТ «КБ «Експобанк» по орендній платі у розмірі 50 379,58 грн. та комунальним платежам у розмірі 771,02 грн.

Отже, з огляду на викладене, відповідач в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату орендних та комунальних платежів, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 50 379,58 грн. та заборгованості по комунальним платежам у розмірі 771,02 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 23 184,30 грн. за період з 11.03.2014 р. по 01.08.2015 р. та пеню за несвоєчасну сплату комунальних платежів у розмірі 310,60 грн. за період з15.08.2014 р. по 12.11.2014 р., з 13.11.2014 р. по 05.02.2015 р.,з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р. та з 04.03.2015 р. по 01.08.2015 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за прострочення платежів, передбачених цим договором, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у час, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання, проте суд здійснює перерахунок пені виходячи з приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, пунктом 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 р. №14 визначено, що даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Наведене спростовує твердження позивача викладені ним у письмових поясненнях №19 від 07.10.2015 р.

Отже, за перерахунком суду розмір пені за несвоєчасну сплату орендної плати складає 8 274,70 грн., а розмір пені за несвоєчасну сплату комунальних платежів складає 85,38 грн. В іншій частині - 14 909,60 грн. та 225,22 грн. пеню нараховано безпідставно, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Коламбіс Тревел» на користь ПАТ «КБ «Експобанк» заборгованості зі сплати орендних платежів у розмірі 50 379,58 грн., заборгованості зі сплати комунальних платежів у розмірі 771,02 грн. пені за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 8 274,70 грн. та пені за несвоєчасну сплату комунальних платежів у розмірі 85,38 грн.

У задоволенні позову в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 14 909,60 грн. та пені за несвоєчасну сплату комунальних платежів у розмірі у розмірі 225,22 грн. необхідно відмовити.

Судовий збір за позовом у відповідності до п. 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», підлягає стягненню в доход Державного бюджету України пропорційно задоволеним позовним вимогам, оскільки позивач був звільнений від його сплати на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на день подачі позовної заяви до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коламбіс Тревел» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4А, офіс 139; ідентифікаційний код 39056019) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24; ідентифікаційний код 09322299) заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 50 379 (п'ятдесят тисяч триста сімдесят дев'ять) грн. 58 коп., заборгованість зі сплати комунальних платежів у розмірі 771 (сімсот сімдесят одна) грн. 02 коп., пеню за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 8 274 (вісім тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 70 коп. та пеню за несвоєчасну сплату комунальних платежів у розмірі 85 (вісімдесят п'ять) грн. 38 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коламбіс Тревел» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4А, офіс 139; ідентифікаційний код 39056019) в доход державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 456 (одна тисяча чотириста п'ятдесят шість) грн. 56 коп. Видати наказ.

4. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 16.11.2015 р.

Суддя В.О. Демидов