РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015Справа №910/20854/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів "Фінансова компанія "Перша купецька гільдія", що діє від свого імені в інтересах Пайового венчурного інвестиційного фонду "Поларінвест" недиверсифікованого виду закритого типу та Пайового венчурного інвестиційного фонду "Нордінвест" недиверсифікованого виду закритого типу

до 1) ПАТ "ДОЧІРНИЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Холдингова компанія "Київінвестбуд"

про визнання договору недійсним

Суддя Ярмак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Вернер А.І. за дов.

від відповідача 1: Талалуева Н.В. за дов.

від відповідача 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про визнання недійсним договору купівлі - продажу цінних паперів № 13726Д від 19.11.2007, укладеного між Закритим акціонерним товариством "Банк НРБ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд".

Позовні вимоги мотивовані тим, договір купівлі - продажу цінних паперів № 13726Д від 19.11.2007 укладений між ЗАТ «Банк НРБ» та ТОВ «ХК «Київінвестбуд» з порушенням ч. 4 ст. 30 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» (у редакції від 23.02.2006), пп.4.5 п.4 Глави 1, пп. 9 п.1.4 Глави 2 Розділу 2 «Положення про порядок здійснення емісії облігацій підприємств та їх обігу», затвердженого Рішенням ДКЦПРФ № 322 від 17.07.2003, п.14 Проспекту емісії випуску облігацій та рішення загальних зборів учасників ТОВ «ХК «Київінвестбуд» від 03.01.2007 (протокол № 14), на думку позивача, порушує його права та охоронювані інтереси та підлягає визнанню недійсним в силу ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2015 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 17.09.2015.

10.09.2015 відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, в якому вказує про ненадання позивачем доказів набуття у власність іменних цільових облігацій згідно переліку зазначеного у позовній заяві, виписок про стан рахунку в цінних паперах станом на 13.03.2014 та інші документи в обґрунтування своєї позиції. У задоволенні позову просив відмовити.

15.09.2015 через канцелярію суду відповідач 2 подав клопотання про залучення до участі у справі Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

16.09.2015 від позивача надійшов супровідний лист з доданими документами та письмові пояснення щодо прав та охоронюваних законом інтересів, які були порушені внаслідок укладення договору купівлі - продажу цінних паперів № 13726Д від 19.11.2007, в яких позивач стверджує, що дії відповідача щодо укладення оспорюваного правочину унеможливили завершення будівництва об'єкта, у яке інвестував позивач та позбавило позивача можливості реалізувати право на отримання прибутку від інвестиції, гарантоване державою; наявність облігацій відповідача у активах позивача призводить до застосування до нього заходів адміністративного впливу з боку контролюючих органів.

Ухвалою суду від 17.09.2015 розгляд справи було відкладено на 20.10.2015.

19.10.2015 через відділ діловодства суду позивачем подано документи для долучення до матеріалів справи та письмові пояснення по справі.

20.10.2015 до суду від фізичних осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшло клопотання про вступ у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, у задоволенні якого судом відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю.

У судовому засіданні 20.10.2015 представник відповідача 1 подав заяву про застосування строків позовної давності, представник відповідача 2 подав письмові пояснення по справі.

Ухвалою суду від 20.10.2015 відмовлено у прийнятті позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_6 відповідно до ст. 62 ГПК України.

У засіданнях суду 20.10.2015, 27.10.2015 оголошувались перерви відповідно до 27.10.2015, 03.11.2015 на підставі ст. 77 ГПК України.

26.10.2015 через відділ діловодства суду відповідач 1 подав документи по справі.

У судовому засіданні 27.10.2015 представник відповідача 1 надав пояснення по справі, в яких виклав власні міркування та доводи в обґрунтування своєї позиції, вказав на безпідставність позовних вимог, у задоволенні позову просив відмовити.

Також відповідачем 1 подано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просив витребувати у позивача копії та оригінали договорів купівлі-продажу цінних паперів, на підставі яких позивач набув право власності на облігації - для підтвердження порушення прав та інтересів позивача у зв'язку з укладенням договору купівлі - продажу цінних паперів № 13726Д від 19.11.2007, яке судом задоволено.

27.10.2015 та 02.11.2015 через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові пояснення по справі та витребувані судом копії документів.

03.11.2015 через відділ діловодства суду відповідач 2 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки ліквідатора ТОВ Холдингова компанія "Київінвестбуд".

Вказане клопотання судом не задовольняється, при цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках відповідач 2 не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - четвертою статті 28 ГПК України, явка ліквідатора ТОВ Холдингова компанія "Київінвестбуд" не була визнана судом обов'язковою. Крім того, розгляд справи було відкладено неодноразово, визначений ст. 69 ГПК України строк вирішення спору сплинув, що свідчить про достатність часу для підготовки сторін до судового розгляду, подання пояснень та доказів в обґрунтування своєї позиції.

У судовому засіданні 03.11.2015 представником позивача подано письмові додаткові пояснення для долучення до справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача 1 проти позову заперечував.

У засіданні суду було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача 1, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

19.11.2007 року між Закритим акціонерним товариством "Банк НРБ" (покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд" (емітент) був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів № 13722Д, відповідно до умов якого емітент зобов'язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти і оплатити пакет цінних паперів (іменні цільові облігації, серія А, кількість 848 790 штук), загальною вартістю 36 073 575,00 грн.

Відповідно до умов пп. 1, 2, 2.1 покупець зобов'язався оплатити вартість цінних паперів 19.11.2007 року на рахунок емітента № 30 в ЗАТ «Банк НРБ».

19.11.2007 ЗАТ «Банк НРБ» перерахувало на користь ТОВ «ХК «Київінвестбуд» грошові кошти у розмірі 36 073 575,00 грн. за іменні цільові облігації, що підтверджується наявною у матеріалах справи випискою по рахунку № 30 за період з 02.12.2003 по 12.01.2015.

Також, 19.11.2007 року між Закритим акціонерним товариством "Банк НРБ" (продавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів № 13726Д, відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити пакет цінних паперів (іменні цільові облігації, серія А, кількість - 848 790 штук).

Згідно пп.1.2, 2.1 договору, загальна вартість цінних паперів за даним договором становить 36 107 526,60 грн., які покупець зобов'язався оплатити 19.11.2007 шляхом перерахування коштів на рахунок продавця № 3739705 в ЗАТ «Банк НРБ».

19.11.2007 ТОВ «ХК «Київінвестбуд», як покупець, перерахувало на рахунок ЗАТ "Банк НРБ" 36 107 526,60 грн. за іменні цільові облігації серія А, що підтверджується наявною у матеріалах справи випискою по рахунку № 30 за період з 02.12.2003 по 12.01.2012.

Позивач стверджує, що під час розміщення іменних цільових облігацій, шляхом укладення вказаних правочинів, першим власником іменних цільових облігацій стало ЗАТ «Банк «НРБ», яке придбало цінні папери безпосередньо в емітента при первинному їх розміщенні, водночас за договором купівлі-продажу цінних паперів № 13726Д від 19.11.2007 емітент здійснив викуп своїх облігацій.

За твердженнями позивача, договір купівлі-продажу цінних паперів № 13726Д від 19.11.2007 укладено з порушенням положень законодавства України, а саме: ч. 4 ст. 30 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» (у редакції від 23.02.20006), пп.4.5 п.4 Глави 1, пп. 9 п.1.4 Глави 2 Розділу 2 «Положення про порядок здійснення емісії облігацій підприємств та їх обігу», затвердженого Рішенням ДКЦПРФ № 322 від 17.07.2003, п.14 Проспекту емісії випуску облігацій та рішення загальних зборів учасників ТОВ «ХК «Київінвестбуд» від 03.01.2007 (протокол № 14), порушує його права та охоронювані інтереси та підлягає визнанню недійсним в силу ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено факт порушення прав та законних інтересів заявника внаслідок укладання договору та наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Зокрема, обґрунтовуючи поданий позов, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування недержавних пенсійних фондів "Фінансова компанія "Перша купецька гільдія", що діє від свого імені в інтересах Пайового венчурного інвестиційного фонду "Поларінвест" недиверсифікованого виду закритого типу та Пайового венчурного інвестиційного фонду "Нордінвест" недиверсифікованого виду закритого типу посилалось на порушення під час укладення спірного правочину приписів чинного законодавства України, зокрема, на думку заявника, договір № 13726Д від 19.11.2007 вчинено всупереч вимог Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" щодо викупу облігацій емітентом. Одночасно, на думку вказаного учасника судового процесу, порушення прав заявника полягає в тому, що позивач також є власником цінних паперів Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд" та є його кредитором у межах справи про банкрутство, а отже, у разі задоволення позову та подальшого проведення реституції, грошові кошти, повернуті відповідачу 2, буде включено до ліквідаційної маси й за рахунок останніх можуть бути погашені кредиторські вимоги позивача.

Матеріалами справи встановлено, що 11.09.2007 у номері №174 офіційного друкованого видання Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку "Відомості Державної комісії з цінних паперів з фондового ринку" було опубліковано проспект емісії випуску облігацій емітента - Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд".

Пунктом 11.4 проспекту емісії випуску облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд" визначено, що фінансові ресурси, залучені від розміщення цінних паперів в сумі 148 638 150 грн. будуть спрямовані на здійснення господарської діяльності емітента по фінансуванню будівництва чотирьохсекційного житлового комплексу по вул.Київський шлях, 28 у місті Бориспіль, Київської області.

Датою початку розміщення всіх серій облігацій визначено 21.09.2007р., а такою закінчення - 21.09.2008р. (включно).

Розміщення облігацій та оплата за цінні папери здійснюється відповідно до договору купівлі-продажу облігацій, укладеного між покупцем та емітентом в особі уповноваженого андерайтера. Ціна продажу може бути меншою за номінальну вартість облігацій. Оплата облігацій здійснюється у національній валюті України, юридичними особами за рахунок коштів, що знаходяться у їх розпорядженні після оплати податків та обов'язкових платежів, в фізичними особами - за рахунок особистих коштів.

У п.14 проспекту емісії випуску облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд" визначено умови закінчення обігу облігацій, можливість викупу емітентом облігацій у власників після закінчення терміну розміщення та, якщо така можливість передбачена, порядок викупу емітентом облігацій й ціна, за якою здійснюється викуп. Зокрема, наведеним пунктом визначено, що облігації вільно обертаються на ринку протягом всього терміну їх обліку. Власниками облігацій можуть бути фізичні та юридичні особи, резиденти та нерезиденти України, без будь-яких обмежень. Право власності на придбані цінні папери виникає згідно ст.5 Закону України "Про національну депозитарну систему та особливості обігу цінних паперів в Україні" з моменту зарахування облігацій на рахунки власників цінних паперів за умови їх повної оплати. Обіг облігацій всіх серій починається після реєстрації звіту про результати розміщення облігацій та видачі свідоцтва про випуск облігацій Державною комісією цінних паперів та фондового ринку по 30.03.2012р. (включно). Наведеним пунктом передбачено, що викуп облігацій емітентом не здійснюється.

10.09.2008р. Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку України було видано тимчасове свідоцтво №560/2/07-Т про реєстрацію виписку облігацій підприємств, у відповідності до якого засвідчено випуск облігацій серії F, який здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд".

Відповідно до умов договору № 13725Д від 19.11.2007 емітентом - відповідачем 2 було передано у власність покупця - ЗАТ «Банк НРБ», правонаступником якого є ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії», (відповідача 1) цінні папери - облігації Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд" серії А (іменні цільові) у кількості 848 790 штук.

Придбання емітентом у власників оплачених ними облігацій цього емітента, що здійснюється після закінчення строку розміщення та/або під час обігу облігацій, за своєю правовою природою є викупом облігацій (п.1 Положення про порядок випуску облігацій підприємств, яке затверджено Рішенням №322 від 17.07.2003р. Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тобто, фактично договір № 13726Д від 19.11.2007 купівлі-продажу цінних паперів, укладений між Закритим акціонерним товариством "Банк НРБ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд" свідчить про викуп цінних паперів їх емітетом, чого проспектом випуску облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд" дійсно передбачено не було.

Одночасно, Положенням про порядок випуску облігацій підприємств також передбачено, що викуп може здійснюватись після закінчення строку розміщення та/або під час обігу облігацій.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що чинення правочинів, пов'язаних з переходом прав власності на цінні папери і прав за цінними паперами (обіг цінних паперів), можливе після реєстрації Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати розміщення облігацій та видачі свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій.

З матеріалів справи вбачається, що свідоцтво № 560/2/07 про реєстрацію виписку облігацій підприємств, у відповідності до якого третьою особою було засвідчено випуск облігацій серії А, який здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд", було видано Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку України лише 22.09.2008р. та складено звіт про результати розміщення облігацій відповідача 2.

Також на підтвердження наявності підстав для визнання правочину недійсним позивачем зазначено, що фактично грошові кошти, отримані емітентом від емісії цінних паперів та продажу їх частини відповідачу 1, не було використано на цілі, що наведені у проспекті емісії, тобто, на фінансування будівництва чотирьохсекційного житлового комплексу по вул.Київський шлях, 28 у місті Бориспіль, Київської області, а витрачено на викуп цінних паперів. Вказані обставини, на думку заявника свідчать, про порушення його прав як інвестора у цінні папери.

До того ж, на думку позивача, порушення його прав полягає в тому, що позивач є не тільки власником цінних паперів Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд", а і його кредитором у межах справи про банкрутство, а отже, у разі задоволення позову та подальшого проведення реституції, грошові кошти, повернуті відповідачу 2, буде включено до ліквідаційної маси й за рахунок останніх можуть бути погашені кредиторські вимоги позивача.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що фактично оспорюваний правочин було вчинено у 2007 році, тоді як у відповідності до наявних в матеріалах справи документів, а саме у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, вказано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування недержавних пенсійних фондів "Фінансова компанія "Перша купецька гільдія" створене у 2011р.

Тобто, наведене вказує на те, що при укладанні у 2007 році між відповідачами договору № 13726Д від 19.11.2007 купівлі-продажу цінних паперів, ніяким чином не могли порушуватись права та законні інтереси суб'єкта господарювання та пайових фондів, які ще не було створено.

Судом також встановлено, що позивач набув право власності на цінні папери Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд" на підставі договорів купівлі-продажу цінних паперів № 118-ДД від 26.11.2013, № 120-ДД від 26.11.2013, тобто більш ніж через шість років після укладання оспорюваного правочину, що додатково вказує на неможливість впливу договору № 13726Д від 19.11.2007 на права та інтереси позивача, як власника облігацій відповідача 2.

Таким чином, позивачем не доведено, що в результаті укладання договору № 13726Д від 19.11.2007 купівлі-продажу цінних паперів було порушено права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування недержавних пенсійних фондів "Фінансова компанія "Перша купецька гільдія", що діє від свого імені в інтересах Пайового венчурного інвестиційного фонду "Поларінвест" недиверсифікованого виду закритого типу та Пайового венчурного інвестиційного фонду "Нордінвест" недиверсифікованого виду закритого типу.

Посилання позивача на те, що у разі задоволення позову та подальшого проведення реституції, грошові кошти, повернуті відповідачем 1, буде включено до ліквідаційної маси й за рахунок останніх можуть бути погашені кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування недержавних пенсійних фондів "Фінансова компанія "Перша купецька гільдія", що діє від свого імені в інтересах Пайового венчурного інвестиційного фонду "Поларінвест" недиверсифікованого виду закритого типу та Пайового венчурного інвестиційного фонду "Нордінвест" недиверсифікованого виду закритого типу, у межах провадження справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд", суд також не приймає до уваги у зв'язку з необґрунтованістю, доводи позивача щодо вказаних підстав ґрунтуються на невірному розумінні норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

За змістом ч.1 ст.8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Згідно ст. 33 ГК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку це стосувалося позивача, що мав довести факт відсутності повноважень у відповідачів щодо укладення спірного правочину, довести невідповідність договору купівлі-продажу № 13726Д від 19.11.2007 вимогам чинного законодавства, факт укладення вказаних правочинів сторонами без наміру створення реальних правових наслідків та надати відповідні докази, що є підставою для визнання його недійсним в судовому порядку.

Належних доказів недійсності договору купівлі-продажу № 13726Д від 19.11.2007 в розумінні ст. 34 ГПК України, суду не надано.

Наведені позивачем доводи не є належними доказами у справі у відповідності до ст.ст. 33, 34 ГПК України та не звільняють позивача від обов'язку доказування обставин, що обґрунтовують його вимоги.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, судом визнається, що позивачем у позовній заяві не наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, що свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Позивачем не доведено суду та не надано належних доказів на підтвердження наявності підстав для визнання договору № 13726Д від 19.11.2007 купівлі-продажу цінних паперів, недійсними, відповідно до вимог ст. 203, 215 ЦК України.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Оскільки судом не було встановлено, що внаслідок укладання спірного договору було порушено права та законні інтереси позивача, заява ПАТ "ДОЧІРНИЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" про застосування строків позовної давності залишена судом без розгляду з огляду на наявність самостійних підстав для відмови в задоволенні позову ( п.2.2 Постанови №10 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 49, 82-84 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя О.М.Ярмак

Повне рішення складено 19.11.2015