РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2015 р. Справа № 903/713/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Грязнов В.В.

суддів Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Юрчук Ю.М.

розглянувши апеляційну скаргу позивача Фермерське господарство "Каменне" на рішення господарського суду Волинської області від 04.08.15 р.

у справі № 903/713/15 (суддя Слупко Валентина Леонтіївна )

позивач Фермерське господарство "Каменне"

відповідач Великоведмезька сільська рада Маневицького району Волинської області

за участю прокуратури Маневицького району Волинської області

про скасування рішення №51/2 від 29.05.2015р. та зобов'язаня відповідача вчинити дії

за участю представників сторін:

позивача - Косько Т.А., представник, дов.у справі

відповідача - Бойчук Л.К. сільській голова, Пугач З.В., представник, дов. у справі)

за участю представника прокуратури - Кондратюк А.В.

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Розпорядженням голови суду від 27.10.2015 р. у зв"язку із перебуванням у відпустці судді Гудак А.В. та відповідно до п.6.3 засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді внесені зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді та визначено колегію судді у складі : головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Сініцина Л.М.

Розпорядженням голови суду від 17.11.2015 р. у зв"язку із тимчасовою непрацездатністю судді Сініциної Л.М. та відповідно до п.6.3 засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді внесені зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді та визначено колегію судді у складі : головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Гудак А.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 04 серпня 2015 року у справі № 903/713/15(суддя Слупко В.Л.) за позовом Фермерського господарства "Каменне" до Великоведмезької сільської ради Маневицького району Волинської області про скасування рішення № 51/2 від 29.05.2015р. та зобов"язання відповідача вчинити дії відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд керувався положеннями ст.2, ст. ст.16, 30 Закону України "Про оренду землі", ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.651 Цивільного кодексу України, ст.124 Земельного кодексу України та прийшов до висновку, що позивач не навів правових підстав та фактичних обставин, які б зобов"язували орендодавця прийняти на сесії сільської ради рішення про зменшення розміру орендованої фермерським господарством "Каменне" земельної ділянки. Крім того, вказував, що положення п.34 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.124 Земельного кодексу України регулюють загальний порядок набуття права користування земельною ділянкою як окремого об"єкту, але ці положення не стосуються зміни ( розірвання) договорів оренди у випадку, коли такі наслідки передбачені законом та віднесені до компетенції судових органів.

Не погодившись з поставленим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує, що рішення господарського суду Волинської області є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального права, з неповним вивченням всіх обставин справи, а відтак є таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на положення ст.1 Закону України "Про оренду землі", ст.12, ч.1, ст. 93, ст. 116,141,142 Земельного кодексу України, ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування" , апелянт зазначає, що зазначені норми земельного кодексу не несуть заборони щодо добровільної відмови орендаря від частини орендованої земельної ділянки.

Крім того, скаржник наголошує, що фермерське господарство "Каменне" фактично використовує лише частину земельної ділянки, але у відповідності до її цільового призначення. А тому з огляду на те, що інша частина переданого об'єкта оренди (земельної ділянки) не використовувалася за призначенням, зазначеним в договорі оренди ( чагарники, господарський двір, канал, заліснені площі), та, крім того, самовільно використовувалася місцевими жителями, фермерське господарство "Каменне" не вбачає подальшої необхідності в оренді вказаної частини даної земельної ділянки. Апелянт наголошує, що значні розміри території орендованої земельної ділянки потребують відповідних коштів на її оплату, разом з тим частина землі не використовується фермерським господарством, утримання такої земельної ділянки та плата за неї для господарства є збитковими.

Просить врахувати зазначені обставини та скасувати рішення господарського суду Волинської області від 04 серпня 2015 року у справі № 903/713/15 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, Великоведмезька сільська рада Маневицького району Волинської області в запереченнях на апеляційну скаргу зазначає, що на розгляд сесії 24.04.2015 р. від голови фермерського господарства "Каменне" надійшла заява про відмову від частини земельної ділянки, а саме: чагарники -0.9383 га, господарський двір - 14, 5973 га, канали -0,1437 га, лісовкриті площі - 0, 2361 га.

Разом з тим, депутати сільської ради за вищезазначеним зверненням прийняли рішення № 51/2 від 29.05.2015 р. " Про внесення змін до договору оренди землі по добровільній відмові від частини земельної ділянки", яким відмовили в задоволенні заяви одноголосно.

З позицією позивача відповідач не погоджується та вказує, що згідно ч.7 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство", земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів електро і радіотелефонних мереж, газо і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури, що підтверджує правомірність прийнятого рішення депутатами сільської ради.

Вказує, що пропозиція орендаря про добровільну відмову від частини земельної ділянки є як економічно невигідною, так і не припустимою, з огляду на вищенаведені норми чинного законодавства. Неприпустимість прийняття добровільної відмови орендаря та нерентабельність поділу даної земельної ділянки, на думку відповідача, зумовлена тим, що надходження, виручені за оренду землі, є одними із основних доходів бюджету сільської ради і становить 27% її бюджету.

Крім того, відповідач вказує, що доцільно залишити орендовані площі єдиним цілісним земельним масивом, так як поділ, запропонований орендарем, унеможливлює в майбутньому здачу в оренду іншому інвестору земельних ділянок як нарізно ,так і в цілому з причини, що це земельна ділянка є єдиним масивом.

Просить рішення господарського суду Волинської області від 04 серпня 2015 року у справі № 903/713/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В письмових запереченнях прокурор Маневицького району Волинської області зазначив, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим. Так, прокурор наголошує, що нормами чинного законодавства передбачена можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у випадках встановлених договором або законом. Разом з тим, сторонами в спірному договорі оренди землі від 14.07.2009 року не передбачена можливість зменшення ( поділу) орендованої позивачем земельної ділянки.

З огляду на положення ст.651 Цивільного кодексу України , ч.7 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство", вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку , що позивач не навів правових підстав та фактичних обставин, які б зобов"язували орендодавця прийняти на сесії сільської ради рішення про зменшення розміру орендованої фермерським господарством "Каменне" земельної ділянки.

Зазначає, що приймаючи рішення № 51/2 від 29.05.2015 р., Великоведмезька сільська рада діяла на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом із дотриманням встановленої процедури прийняття рішення.

З огляду на статтю 3 Європейської Хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985р. метою прийняття даного рішення є захист інтересів місцевого населення, що полягає в наступному. На даний час, у зв'язку із внесенням змін до ст. 69 Бюджетного кодексу України, досить скоротилися доходи місцевих бюджетів. Основним їх джерелом є надходження від орендної плати за землю. Зважаючи на той факт, що Великоведмезька сільська рада є найменш профінансованою в районі, недоцільно їй позбавляти такого джерела фінансування як орендної плати в сумі 155 546, 70 грн./ рік. Подріблення ж орендованої площі призведе до зменшення надходжень до бюджету та до неорендування усіх площ, що є економічно невигідним для територіальної громади. Крім того, в разі розірвання договору оренди землі від 14.07.2009р. у сільської ради є потенційний орендар, який згоден платити зазначену суму орендної плати.

Прокурор у запереченнях на апеляційну скаргу наголошує, що прийняття вказаного рішення Великоведмезькою сільською радою є вмотивованим, адже спрямоване на реальне досягнення мети - насиченість бюджету органу місцевого самоврядування, де замість 1 385, 00 грн. орендної плати на рік буде проведено стягнення в сумі 155 546, 70 грн. на рік.

Враховуючи наведене, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній. Просила взяти до уваги, що позивач не потребує всієї земельної ділянки, відповідно до Договору оренди землі від 14.07.2009 року, оскільки підприємство використовує лише її частину .

Представник скаржника просила скасувати рішення господарського суду Волинської області від 04.08.2015 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в письмових запереченнях. Просила рішення господарського суду Волинської області від 04.08.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники відповідача заперечили щодо задоволення позовних вимог, вказали, що для Великоведмезької сільської ради економічно невигідно вносити зміни до договору оренди землі у зв"язку з відмовою від частини орендованої земельної ділянки. Крім того, скаржником на вирішення сесії сільської ради від 29.05.2015 р. не було подано технічної документації щодо поділу спірної земельної ділянки. Просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення просять залишити без змін.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представника апелянта, прокурора,представників відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Фермерського господарства "Каменне" не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між фермерським господарством "Каменне" та Великоведмезькою сільською радою укладено договір оренди землі від 14.07.2009р., зареєстрований 14.07.2009р. за № 04 (надалі - Договір оренди) ( а.с.11-13, зворот).

Відповідно до п.1, п.2 Договору оренди, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в с. Велика Ведмежка Великоведмезької сільської ради загальної площею 30,3998 га, в тому числі:

3,3745 га - рілля;

5,3657 га - пасовища;

16,5973 га - під господарськими будівлями;

1,3140 га - чагарники;

1,3581 га - лісовкриті площі;

0,2157 га - канали;

2,1745 га - ставки ( а.с.11).

Згідно п.8 Договору оренди , земельна ділянка передається в оренду строком на 10 років ( а.с.11, зворот).

Відповідно до п.15 Договору оренди, земельну ділянку передають для ведення фермерського господарства ( а.с.12).

Згідно п.39 розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається ( а.с.13, зворот).

Невід"ємними частинами договору є план-схема орендованої земельної ділянки.

Згідно Акту приймання - передачі земельної ділянки в оренду строком на 10 років для ведення фермерського господарства від 14.07.2009 року, орендодавець- Великоведмезька сільська рада передала , а орендар- фермерське господарство "Каменне" прийняв земельну ділянку площею 303998 кв.м. в оренду .(а.с.83).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 24.04.2015р. голова фермерського господарства "Каменне" звернувся до Великоведмезької сільської ради із заявою про відмову від частини орендованих земельних ділянок, а саме: 0,9383 га - чагарники, 14,5973 га - господарського двору, 0,1437 га (К-6) - каналу, 0,2361 га - лісовкриті площі ( а.с.14).

Крім того, просив внести зміни до договору оренди та підписати додаткову угоду, разом з тим, проект якої до заяви не долучався.

Рішенням від 29.05.2015р.№51/2 Великоведмезька сільська рада відмовила позивачу у винесенні змін до договору оренди землі та в поділі земельної ділянки з посиланням на те, що поділ орендованої земельної ділянки потягне недоотримання коштів до бюджету сільської ради та можливістю передати цілісну земельну ділянку потенційному інвестору ( а.с.15).

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, фермерське господарство "Каменне" звернулось з позовом про скасування рішення Великоведмезької сільської ради від 29.05.2015р. №51/2 та збов"язання відповідача вчинити дії.

В процесі розгляду справи прокурор Маневицького району вступив в у справу, в порядку ч.3 ст. 29 Господарського - процесуального кодексу України ( а.с.18-19).

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин такі положення чинного законодавства.

Статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Згідно частини 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради .

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні у порядку, передбаченому статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

За приписами статей 1, 13 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" унормовано, що до істотних умов договору оренди землі відноситься, окрім іншого, об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та, розмір земельної ділянки), орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Статтею 651 Цивільного кодексу України також передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Дана норма кореспондується з статті 30 Закону України "Про оренду землі", за якою зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін; у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Разом з тим, за приписами статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до статті 79 названого Кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок (частина 6 наведеної норми).

Згідно зі статтею 56 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок включає: пояснювальну записку; технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; кадастрові плани земельних ділянок, які об"єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку ; матеріали польових геодезичних робіт; акт приймання - передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; перелік обтяжень прав на земельну ділянку , обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; нотаріально посвідчена згода на поділ чи об"єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності-органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об"єднання земельних ділянок користувачів (крім випадків поділу земельної ділянки у зв"язку з набуття права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2015р. голова фермерського господарства "Каменне" звернулось до Великоведмезької сільської ради із заявою про відмову від частини орендованих земельних ділянок, а саме: 0,9383 га - чагарники, 14,5973 га - господарського двору, 0,1437 га (К-6) - каналу, 0,2361 га - лісовкриті площі, шляхом внесення зміни до договору оренди підписавши додаткову угоду.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що скаржник не дотримався норм чинного законодавства, а саме приписів ч.6 ст.79 Земельного кодексу України,згідно якої формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

У пункті 4 Листа № 12870/17/1/11-11 від 23.08.2011р. Державного агентства земельних ресурсів України вказано, що з урахуванням статті 79 Земельного кодексу України при добровільній відмові від права користування частини земельної ділянки, до клопотання необхідно додати план (схему) цієї частини складену за результатами кадастрової зйомки.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, апелянт звернувся із заявою до Великоведмезької сільської ради про відмову від частини орендованих земельних ділянок без технічної документації щодо поділу земельної ділянки площею 30,3997 га, в с. Велика Ведмежка, Великоведмезької сільської ради. Дану обставину представник позивача підтвердив в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

З огляду на зазначену обставину, колегія суддів приходить до висновку, що приймаючи рішення № 51/2 від 29.05.2015 р. Великоведмезька сільська рада діяла на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами України із дотриманням встановленої процедури для прийняття такого рішення.

Крім того, щодо вимоги апелянта про зобов"язання відповідача вчинити дії, судова колегія зазначає таке.

Так, відповідно до п.2.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.05.2011р. № 6 " Про деякі питання практики розгляду справ у спорах що виникають із земельних відносин", за наслідками розгляду справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування щодо оскарження (визнання незаконними) прийнятих ними актів з питань, пов'язаних з наданням земельних ділянок у власність чи в користування суб'єктам господарської діяльності (про відмову у передачі земельної ділянки у власність чи в користування, у продажу земельної ділянки, у наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо) господарський суд залежно від характеру спору може зобов'язати названі органи виконати певні дії, як цього вимагають приписи чинного законодавства, зокрема розглянути в установленому для даного органу порядку питання, яке стосується предмета спору.

Водночас суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів, наприклад, про надання земельних ділянок у власність або в користування, укладення договорів купівлі-продажу або оренди земельних ділянок, а також зазначати, яке конкретно рішення повинно бути прийнято.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що вимога апелянта про зобов"язання Великоведмезьку сільську раду Маневицького району Волинської області вирішити в установленому законом порядку питання про припинення права користування ( оренди) фермерського господарства "Каменне" частиною земельної ділянки в с. Велика Ведмежка також до задоволення не підлягає.

На виконання вимог ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 року ( а.с.124-137), скаржником надані копії квитанції про сплату орендної плати за 2009-2012р., акти звірки орендної плати Маневицького відділення Ківерцівської ОДПІ фермерським господарством "Каменне" до Великоведмезької сільської ради за 2013-2015р( а.с. 121-123).

Разом з тим,зазначені докази не є підставою для внесення змін до договору оренди в частині зменшення площі земельної ділянки.

Судова колегія критично оцінює надане представником апелянта рішення Великоведмезької сільської ради Маневицького району Волинської області від 13.10.2015 р. № 55/6 (а.с.156) , яким відмовлено в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки фермерському господарству "Каменне" у зв"язку з тим, що земельна ділянка є цілісним земельним масивом з розташованими на ній об"єктами нерухомого майна , водопостачальних систем, водних об"єктів , лісових угідь, з огляду на таке.

Як вбачається з предмету позовних вимог, оскаржується рішення Великоведмезької сільської ради Маневицького району Волинської області від 29.05.2015р. № 51/2 "Про внесення змін до договору оренди землі по добровільній відмові від частини земельної ділянки", а тому ні місцевим судом ,ні в апеляційній інстанції не встановлювались обставини, пов"язані з прийняттям рішення Великоведмезької сільської ради Маневицького району Волинської області від 13.10.2015 р. № 55/6.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову та факти, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. В силу частини 2 статті 22 ГПК України сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, обґрунтовувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (частина 2 статті 43 ГПК України), якими в силу статті 32 даного Кодексу є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Розподіл обов'язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги не спростовують по суті правильного висновку суду, викладеного в оскарженому рішенні.

В силу ст.ст. 33, 38, 43 ,47 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

За таких обставин апеляційний господарський суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Фермерського господарства "Каменне" та скасування чи зміни рішення господарського суду Волинської області від 04.08.2015 р. у справі № 903/713/15.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України в зв'язку з відмовою в її задоволенні покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Волинської області від 04 серпня 2015 року у справі № 903/713/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фермерського господарства "Каменне" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Гудак А.В.