ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015р. Справа№ 914/3454/15

За позовною заявою: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "АГРО-СОЮЗ", м. Львів

про: стягнення боргу за договором поставки

Суддя Ділай У.І.

За участі представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 - представник (Довіреність №536 від 23.09.2015р.)

Від відповідача: не з'явився

Права і обов'язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811 ГПК України про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "АГРО-СОЮЗ", про стягнення боргу за договором поставки.

Ухвалою суду від 30.09.2015р. за даним позовом порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 05.11.2015р.

Ухвалою суду від 02.11.2015р. повернуто зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "АГРО-СОЮЗ" без розгляду, оскільки не долучено доказів надсилання Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 копії зустрічного позову і доданих до документів

04.11.2015р. представник позивача подав до суду лист (вх. №47623/15), яким повідомив, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав та немаєє рішення цих органів з такого спору. Також долучено уточнений розрахунок пені.

Представник позивача в судовому засіданні 05.11.2015р. підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання 05.11.2015р. явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвали про порушення провадження від 30.09.2015р. не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Ухвалою від 05.11.2015р. розгляд справи відкладено на 17.11.2015р., у зв'язку із неявкою представника відповідача в судове засідання.

16.11.2015р. представником позивача подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача 13 428,00грн. основного боргу, 1183,29грн. пені, 9422,38грн. інфляційних втрат, 1067,78грн. 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні 17.11.2015р. позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, з підстав наведених у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та з посиланням на матеріали справи.

Відповідач в судове засідання 17.11.2015р. повторно явку повноважного представника не забезпечив, проте направив на електронну адресу суду клопотання про зупинення провадження, оскільки ТзОВ "Компанія "АГРО-СОЮЗ" подана апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Львівської області від 02.11.2015р. про повернення зустрічної позовної заяви. Вказане клопотання мотивоване тим, що надіслання господарським судом у передбачених законом випадках матеріалів справ до судів вищих інстанцій підпадає під дію частини першої статті 79 ГПК, оскільки відсутність у суді зазначених матеріалів унеможливлює розгляд ним справи. Також повідомив, що представник відповідача перебуває у відрядженні та не зможе взяти участь у судовому засіданні.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

06.02.2012р. між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 231/95, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язувався поставити, а відповідач прийняти та оплатити продукцію в асортименті, кількості та по ціні, вказаній в рахунках і/чи накладних, які є невід'ємною частиною даного договору.

У п. 3.1. договору сторони узгодили, що відповідач здійснює оплату за кожну партію продукції протягом 15 робочих днів з дати поставки партії продукції.

На виконання умов договору поставки № 231/95 від 06.02.2012р. позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується копіями видаткових накладних № РН-0000018 від 26 березня 2013 року та № РН-0000034 від 17 травня 2013 року, долученими до матеріалів справи (оригінали оглянуті в судовому засіданні).

Проте, відповідач порушив умови договору поставки № 231/95 від 06.02.2012р. та в обумовлені п. 3.1 договору строки не розрахувався з позивачем за поставлений товар. На дату розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем згідно первинних бухгалтерських документів становить 13 428,00грн.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не виконав договірних зобов'язань щодо своєчасної сплати вартості товару, ФОП ОСОБА_1 звернулося до господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 13 428,00грн. основного боргу.

Крім того, позивач згідно умов п. 5.1 договору поставки № 231/95 від 06.02.2012р. нарахував відповідачу 1183,29грн. пені та відповідно до положень ст. 625 ЦК України 9422,38грн. інфляційних втрат, 1067,78грн. 3% річних.

В ході судового розгляду відповідачем подано клопотання про зупинення провадження, оскільки ТзОВ "Компанія "АГРО-СОЮЗ" подана апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Львівської області від 02.11.2015р. про повернення зустрічної позовної заяви. Вказане клопотання мотивоване тим, що надіслання господарським судом у передбачених законом випадках матеріалів справ до судів вищих інстанцій підпадає під дію частини першої статті 79 ГПК, оскільки відсутність у суді зазначених матеріалів унеможливлює розгляд ним справи.

Згідно ч.1 ст-79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справа до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Вказане клопотання судом відхиляється, оскільки матеріали справи знаходяться в господарському суді Львівської області, а апеляційна скарга надіслана для розгляду до Львівського апеляційного господарського суду разом із необхідними матеріалами оскарження.

Суд вважає, що розгляд Львівським апеляційним господарським судом вказаної вище апеляційної скарги не унеможливлює розгляд даного спору по суті.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір поставки № 231/95 від 06.02.2012р., у зв'язку з чим набули взаємних прав і обов'язків.

За договором поставки, відповідно до вимог п. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивач відповідно до умов договору зобов'язувався поставити продукцію, а відповідач - прийняти товар та здійснити за нього оплату в порядку і терміни, визначені в даному договорі.

Позивач свої зобов'язання щодо передачі товару за договором поставки № 231/95 від 06.02.2012р. виконав повністю, відповідач оплату за поставлений товар здійснив частково, в результаті чого заборгованість відповідача перед позивачем становить 13 428,00грн. Відповідач дану обставину не заперечив, доказів зворотнього суду не надав.

Факт часткової сплати позивачу за поставлений товар відповідачем підтверджує прийняття до виконання спірного договору та підписаним відповідачем актом звірки розрахунків.

Отже, відповідач своїх зобов'язань за Договором не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки № 231/95 від 06.02.2012р.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивач просить правомірно стягнути з відповідача 9422,38грн. інфляційних втрат, 1067,78грн. 3% річних.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 1183,29грн. пені суд зазначає наступне.

У п. 5.1 договору поставки № 231/95 від 06.02.2012р. сторони узгодили, що за порушення строків оплати продукції відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,2% від простроченої суми, за кожен день прострочки.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

На вимогу ухвали суду від 05.11.2015р. надати розрахунок пені з врахуванням положень ст. 232 ГПК України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", позивачем подано розрахунок суми пені, яка підлягає до стягнення з відповідача відповідно до вимог законодавства. За результатами розрахунку позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог.

Відповідно до п. 5.1. договору поставки № 231/95 від 06.02.2012р.та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", позивач правомірно просить, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу в розмірі 1183,29грн.

Судовий збір відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

У зв'язку із поданням позивачем заяви зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню з державного бюджету Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст. 11, 655, 692 ЦК України, ст. ст. 174, 193, 265 ГК України, ст.ст. 28, 33, 34, 44, 48, 49, 75, 82-84, 116 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "АГРО-СОЮЗ" (79034, м. Львів, вул. Навроцького, 25, ідентифікаційний код 25008215) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61195, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 13 428,00 грн. основного боргу, 1183,29 грн. пені, 9422,38 грн. інфляційних втрат, 1067,78 грн. 3% річних та 1218,00 грн. судового збору.

3.Повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (61195, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зайво сплаченого 160,00 грн. судового збору.

4.Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст складено 23.11.2015р.

Суддя Ділай У.І.