ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.11.2015 Справа № 908/5738/15

Суддя Носівець Вікторія Вікторівна розглянувши матеріали

за позовом комунальної установи «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради (69057, м. Запоріжжя, вул. Тамбовська, 6)

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про зобов'язання відповідача повернути товар, згідно договору безоплатного зберігання від 05.09.2013 р. або стягнути вартість товару у розмірі 2369,00 грн.

Встановив, що позовні матеріали підлягають поверненню виходячи з наступного:

Згідно до ст. ст. 54 та 57 ГПК України зміст та форма позовної заяви повинні відповідати приписам вказаних норм законодавства. Позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування сторін, зміст позовних вимог та виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов.

Відповідно до змісту позовної заяви № 497/01-11 від 17.11.2015 р. позивач, внаслідок неналежного виконання ФОП ОСОБА_1 зобов'язань за договором безоплатного зберігання від 05.09.2013 р., а саме не повернення майна за вимогою позивача, яке придбане на підставі договору поставки № 54-04/13 від 05.09.2013 р. та оплачене платіжним дорученням № 4 від 28.05.2014 р. на суму 2369,00 грн., звернувся з позовом до суду, в прохальній частині якого просить суд зобов'язати відповідача повернути товар, згідно договору безоплатного зберігання від 05.09.2013 р. або стягнути його вартість у розмірі 2369,00 грн.

Виходячи із змісту вимог, предметом позову є зобов'язання виконати умови договору безоплатного зберігання майна, яке придбане та оплачене позивачем за договором поставки № 54-04/13 від 05.09.2013 р., а у разі відсутності обумовленого договорами (поставки, зберігання) майна, стягнути його вартість.

Позов - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Предмет позову - це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені у ст. 16 ЦК України.

Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. Спосіб захисту права, по суті, являє собою ту безпосередню мету, яку ставить перед собою суб'єкт права, вважаючи, що таким чином він зможе запобігти порушенню (чи оспорюванню) його прав і відновить понесенні втрати у зв'язку з порушенням його прав.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ст. 16 ЦК України, зокрема, можуть бути примусове виконання обов'язку в натурі.

Отже, захист майнового або немайнового права чи законного інтересу -це введення в дію системи правових та організаційно-технічних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації цих прав та недопущення їх порушень, що, в свою чергу, відбувається, зокрема, шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення тощо.

Аналіз наведеного свідчить, що приписами діючого законодавства позивачу надано право самостійно оборати спосіб захисту порушених права та законних інтересів.

Відповідно до ст. 4 ГПК України, господарський суд вправі самостійно визначатися стосовно законодавства, яке підлягає застосуванню при вирішенні конкретного господарського спору незалежно від змісту вимог, викладених у позовній заяві.

Позивач чітко не визначив спосіб здійснення відповідачем дій направлених на відновлення прав та законних інтересів позивача, виклав свої вимоги альтернативно.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 84 ГПК України резолютивна частина рішення має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог. Висновок не може залежати від настання або ненастання якихось обставин (умовне рішення).

У п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» встановлено що резолютивна частина рішення ні за яких умов не повинна викладатись альтернативно (наприклад: стягнути з відповідача певну суму або в разі відсутності коштів на його рахунку звернути стягнення на належне йому майно). У випадку, коли такі альтернативні вимоги містяться у позовній заяві, господарському суду слід ухвалою зобов'язати позивача визначитись з предметом позову і вирішувати спір у залежності від характеру зобов'язань відповідача. Якщо позивачем не виконано відповідних вимог суду у встановлений останнім строк, суд може вжити щодо позивача заходів, передбачених пунктом 5 статті 83 ГПК, та/або залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 названого Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога.

Згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Приписами ст. 56 ГПК України встановлено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Статтею 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (далі - Правила), доказом направлення адресату кореспонденції є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Відповідно до п. 19 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Пунктом 61 Правил встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 р. N 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень, в п. 3.2.1 якого наведено зразок оформлення Опису вкладення за формою 107.

Так, за формою 107 відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, загальної вартості вкладення і підписує його.

Таким чином, належним доказом направлення сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів є оригінали фіскального чеку (квитанції) та опису вкладення, в якому назначені: повне найменування адресата, його поштова адреса та поіменний перелік документів, що надсилається на його адресу (додаток до позовної заяви).

Позовні матеріали № 497/01-11 від 17.11.2015 р. містять оригінали фіскального чеку № 0620 від 19.10.2015 р. та опису вкладення від 19.10.2015 р.

Зазначені поштові документи не свідчать про дотримання позивачем вищенаведених норм права та Правил надання послуг поштового зв'язку, оскільки позов складений позивачем пізніше (17 листопада 2015 р.), ніж направлений відповідачеві (фіскальний чек та опис вкладення датовані 19 жовтня 2015 р.).

Виходячи з зазначеного слідує, що позовні матеріали № 497/01-11 від 17.11.2015 р. не містять доказів направлення на адресу відповідача копії позовних матеріалів, як то передбачено нормами Господарського процесуального кодексу України та Правилами надання послуг поштового зв'язку.

Згідно з ч. 6 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею у господарський суд у загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст.ст. 56, 57, п. 3,6 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву з додатками повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 46 аркушах, в тому числі оригінали платіжного доручення № 32 від 12.11.2015 р. про сплату судового збору у розмірі 1218,00 грн., фіскального чеку № 0620 від 19.10.2015 р. та опису вкладення від 19.10.2015 р.

Суддя В.В. Носівець