КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2015 р. Справа№ 911/2086/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Козленко О.В., дов. від 12.01.2015 №ДВК-13,

від відповідача Манько Р.М., дов. від 28.04.2015 б/н,

від третьої особи не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2015 (дата підписання - 05.08.2015)

у справі №911/2086/15 (суддя Мурашко І.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Неос Банк»

про стягнення заборгованості в сумі 56 301 351,71 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» (позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» (відповідач) про стягнення 56 301 351,71 грн боргу, який складається з: 34 973 935,99 грн заборгованості за кредитом, 20 045 084,88 грн заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом з 21.11.2012 по 20.04.2015 включно, 1 282 330,84 грн пені за прострочення сплати процентів за кредитом з 22.04.2014 по 21.04.2015 включно.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.05.2015, у відповідності до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Неос Банк».

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2015 у справі №911/2086/15 позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 34 973 935,99 грн заборгованості по кредиту, 20 045 084,88 грн заборгованості по процентах за користування кредитом, 1 279 913,12 грн пені за прострочення сплати процентів та 73 072,69 грн судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий господарський суд виходив з того, що факт невиконання відповідачем обов'язку по сплаті кредиту, процентів за користування кредитом та факт набуття позивачем права на стягнення з відповідача заявлених сум, належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований. В частині стягнення пені, суд першої інстанції заявлені вимоги задовольнив частково у зв'язку із наявною арифметичною помилкою в розрахунку.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2015 скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що жодних доказів перерахування коштів Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата майнінг груп» на рахунок Публічного акціонерного товариства «Неос банк» на виконання договору факторингу від 24.11.2014 фактором не надано. Вказаний договір, на думку апелянта, був укладений з метою приховання договору відступлення права вимоги, а тому він не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відтак, за твердженнями відповідача, право вимоги у позивача до відповідача не виникло.

Крім того, до суду не було надано для огляду оригінали кредитного договору від 04.06.2006 №0002-172/2006 та договору факторингу від 24.11.2014 №1.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2015 колегією суддів у складі: головуючий суддя Рябуха В.І., судді Калатай Н.Ф., Ропій Л.М. відновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 09.11.2015. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

21.10.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду позивач та третя особа подали відзиви на апеляційну скаргу.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 змінено склад колегії суддів у зв'язку з перебуванням судді Ропій Л.М. у відпустці.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 колегією суддів у складі: головуючий суддя Рябуха В.І., судді Калатай Н.Ф., Сітайло Л.М. прийнято апеляційну скаргу до провадження.

09.11.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі №911/2086/15 до прийняття рішення за результатами розгляду Господарським судом міста Києва позову про визнання недійсним договору факторингу від 24.11.2014 №1-11/14-Ф.

09.11.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду ОСОБА_6 подав клопотання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 розгляд справи відкладено 18.11.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 змінено склад колегії суддів у зв'язку з виходом судді Ропій Л.М. з відпустки.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 колегією суддів у складі: головуючий суддя Рябуха В.І., судді Калатай Н.Ф., Ропій Л.М. прийнято апеляційну скаргу до провадження.

18.11.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строків розгляду апеляційної скарги.

Порадившись, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з його необґрунтованістю та недоведеністю.

У судовому засіданні 18.11.2015 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2015 скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №911/2086/15, оскільки останнє направлене на затягування розгляду даної справи. Проти доводів апеляційної скарги позивач також заперечив, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, про дату та час його проведення повідомлена належним чином.

Враховуючи, що Публічне акціонерне товариство «Неос Банк» вважається належним чином повідомлене про час та місце проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги, а матеріали справи дозволяють розглянути апеляційну скаргу без його участі, з метою дотримання вимог ст.102 ГПК України), на думку колегії суддів, відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Стосовно заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» клопотання про зупинення провадження у справі №911/2086/15, колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання відповідач вказував на те, якщо рішенням Господарського суму міста Києва позов буде задоволено, то зникнуть підстави для задоволення позовних вимог позивача (нового кредитора), яким було замінено первісного кредитора у справі №911/2086/15, оскільки саме на основі договору факторингу у Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» виникло право вимоги за кредитним договором.

На підтвердження існування іншої справи відповідачем надано копію позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал», яка подана до Господарського суду міста Києва 06.11.2015, що підтверджується відтиском штемпеля на ній.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Колегія суддів, порадившись, не вбачає підстав для задоволення заявленого відповідачем клопотання, оскільки подання позовної заяви до іншого суду не може бути підставою для застосування ч.1 ст.79 ГПК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції відзначає, що 19.10.2015 Київським апеляційним господарським судом залишено без задоволення апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал», а рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2015 у справі №910/15743/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» до Публічного акціонерного товариства «Неос Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата майнінг груп» про визнання недійсним договору факторингу від 24.11.2014 №1-11/14-Ф залишено без змін.

За твердженнями позивача підстави оскарження відповідачем договору факторингу від 24.11.2014№1-11/14-Ф аналогічні підставам оскарження судового рішення у даній справі.

Стосовно клопотання ОСОБА_6 про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст.27 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановлено, що вказану особу у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи буде наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, тому за висновками колегії суддів підстави для задоволення вказаного вище клопотання відсутні.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2006 між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Неос Банк» (банк), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» (позичальник) укладено кредитний договір № 002-172/2006 (кредитний договір), за умовами якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в сумі 43 025 000 грн для завершення будівництва житлового комплексу за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Жовтнева, 31-А, та на поповнення обігових коштів і оплату послуг нотаріуса строком з 04 грудня 2006 по 31 липня 2013.

Відповідно до п.п.2.1-2.2 кредитного договору банк зобов'язався: відкрити позичальнику позичковий рахунок № 2001 для надання кредиту; надати кредит в межах відкритої кредитної лінії шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку протягом 3 банківських днів з моменту отримання від позичальника відповідних платіжних документів.

Пунктом 3.4 кредитного договору, в редакції додаткової угоди від 01.08.2011 №14, визначено, що кінцевою датою погашення кредитної лінії є 31 липня 2013.

Відповідно до п. 3.5 кредитного договору, в редакції додаткової угоди від 01.08.2011 №14, відповідач зобов'язався до введення в експлуатацію (а саме складення Державною комісією акта введення в експлуатацію житлового комплексу та видачі сертифіката відповідності Державним архітектурно-будівельним бюро) всього житлового комплексу «Вишневий квартал», сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 17% річних за строковий кредит та 22% річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором. Розрахунковий період по нарахуванню процентів 30 (31) день з 21 числа минулого місяця по 20 число поточного місяця із розрахунку 365 (366) днів на рік з моменту виникнення заборгованості. Проценти та кредит позичальник сплачує щомісячно до 27 числа.

Згідно з п.3.8 кредитного договору, в редакції додаткової угоди від 31.05.2010 №5, сторони погодили, що кошти для погашення заборгованості направляються у наступному порядку: на сплату прострочених процентів за кредит разом із пенею, строкових процентів за кредит, на погашення простроченого кредиту та в останню чергу - на погашення строкового кредиту.

За своєю правовою природою укладений між банком та позичальником правочин є кредитним договором.

Положеннями ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов кредитного договору банк відкрив позичальнику кредитну лінію в сумі 7 500 000,00 грн, що в подальшому збільшена до 17 000 000,00 грн (за додатковою угодою від 30.05.2007 №1), до 22 000 000,00 грн (за додатковою угодою від 19.10.2007 №2), до 27 000 000,00 грн (за додатковою угодою від 23.01.2008 №3), до 30 000 000,00 грн (за додатковою угодою від 02.09.2008 №4), до 43 025 000,00 грн (за додатковою угодою від 01.08.2011 №14) та надав позичальнику відповідні кошти, що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками по позичковому рахунку відповідача за період з 04.12.2006 по 24.11.2014.

24.11.2014 між Публічним акціонерним товариством «Неос Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» (фактор) укладено договір факторингу № 1-11/14-Ф (договір факторингу), за умовами якого в порядку та на умовах визначених цим договором, фактор зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язався відступити факторові свої права грошової вимоги до боржника за кредитним договором, що укладений між клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал», в розмірі та на умовах передбачених цим договором.

У п.3.1 договору факторингу сторони визначили, що загальна сума прав грошової вимоги, що відступається відповідно до умов даного договору становить 51 899 154,44 грн.

Опис, характеристика, обсяг та розмір прав грошової вимоги до боржника за кредитним договором, що відступається відповідно до умов цього договору зазначені в додатку № 1 до цього договору (п. 2.2 договору факторингу).

Додатком № 1 до договору факторингу визначено, що фактору відступаються права грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал», а саме:

- право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до основного договору в сумі 34 973 935,99 грн;

- право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому основним договором, нарахованих та несплачених станом на дату підписання договору в сумі 16 925 218,15 грн;

- право вимоги сплати процентів за користування кредитом та комісій, що будуть нараховані в майбутньому на підставі основного договору;

- інші, крім зазначених вище, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна вимога), а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (майбутня вимога) на підставі основного договору.

Відповідно до п.2.3 договору факторингу права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання цього договору. Додаткового оформлення відступлення прав грошової вимоги не вимагається. Після переходу прав грошової вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права грошової вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку фактора чи клієнта або підписання будь-яких документів.

Загальна сума прав грошової вимоги, що відступається відповідно до умов даного договору, становить 51 889 154,14 грн (п.3.1 договору факторингу).

Фактор зобов'язаний передати в розпорядження клієнта грошові кошти в сумі 22 507 937 грн шляхом перерахування протягом 10 робочих днів з дня підписання цього договору на рахунок клієнта №4201 в ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346, код 19358784 (п.3.2 договору факторингу).

За своєю правовою природою укладений між позивачем та третьою особою правочин є договором факторингу.

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).

Частиною 1 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Пунктом 4.4.4 договору факторингу передбачено, що клієнт зобов'язаний протягом 5 календарних днів з моменту відступлення права грошової вимоги відповідно до умов цього договору повідомити боржника/поручителів про укладення цього договору та відступлення прав на користь фактора.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання п. 4.4.4 договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» направило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» лист від 27.11.2014 №2/27/11, в якому повідомило останнього про відступлення первісним кредитором Публічним акціонерним товариством «Неос Банк» прав грошової вимоги за кредитним договором на користь нового кредитора, Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп».

Факт відправлення вказаного вище листа позивачем відповідачу підтверджується копією опису вкладення у цінний лист та фіскального чека від 28.11.2014, долучені до матеріалів справи.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідач порушив умови кредитного договору, не повернув кредит у строк, встановлений п. 3.4 кредитного договору та не сплатив проценти за користування кредитними коштами з 21.11.2012 по 20.04.2015 включно.

Доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі, які загалом зводяться до того, що право вимоги у позивача не настало, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується здійснена Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» (фактором) оплата грошових коштів Публічному акціонерному товариству «Неос банк» (клієнту), згідно платіжного доручення від 28.11.2014 №113, в сумі 22 507 937 грн.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.ст.525, 526, 530 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість по тілу кредиту в сумі 34 973 935,99 грн та заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 20 045 084,88 грн з 21.11.2012 по 20.04.2015 включно.

За договором факторингу позивачу було відступлено право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту в сумі 34 973 935,99 грн та право вимоги сплати процентів за користування кредитом в сумі 16 925 218,15 грн, нарахованих станом на 23.11.2014.

Крім того, позивачем починаючи з 24.11.2014 нараховано та заявлено до стягнення проценти за користування кредитом в сумі 3 119 866,73 грн з 24.11.2014 по 20.04.2015 включно. Нарахування процентів за користування кредитом проведено останнім на підставі п. 3.5 кредитного договору, в редакції додаткової угоди від 01.08.2011 №14, в розмірі 22% річних.

Як встановлено судом першої інстанції, житловий комплекс «Вишневий квартал» не введений в експлуатацію, а тому позивачем застосовано п. 3.5 кредитного договору, в редакції додаткової угоди від 01.08.2011 №14, при нарахуванні процентів за користування кредитом.

Враховуючи, що відповідач не виконав зобов'язання з повернення наданого кредиту в сумі 34 973 935,99 грн та не сплатив проценти за користування ним в сумі 20 045 084,88 грн, суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги позивача в частині стягнення основного боргу та процентів.

Що стосується вимоги позивача в частині стягнення 1 282 330,84 грн пені за прострочення сплати процентів з 22.04.2014 по 21.04.2015, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується (ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Згідно з п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У п.1.1.4 додатку № 1 до договору факторингу позивачу відступлено інші, крім зазначених вище (п.п. 1.1.1-1.1.3) права грошової вимоги, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому на підставі кредитного договору.

Пунктом 3.7 кредитного договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом відповідач зобов'язаний сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки платежу.

У зв'язку допущеною арифметичною помилкою в розрахунку, а саме, позивачем невірно визначено суму прострочених відсотків за користування кредитом з 08.08.2014 по 05.02.2015, що станом на 06.02.2015 складає 3 969 909,26 грн, замість 3 992 223,84 грн, місцевий господарський суд частково задовольнив позовні вимоги в сумі 1 279 913,12 грн, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження відповідача, що до суду першої інстанції не було надано для огляду оригінали кредитного договору від 04.06.2006 №0002-172/2006 та договору факторингу від 24.11.2014 №1, колегією суддів також відхиляються з огляду на наступне.

Як вбачається з ухвали про порушення провадження від 25.05.2015 у справі №911/2086/15, судом першої інстанції зобов'язано, зокрема, позивача надати оригінали на огляд та до матеріалів справи належним чином завірені копій документів доданих до позовної заяви, виходячи з вимог п. 5.27 Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55.

За твердженнями позивача оригінали вказаних документів були надані суду для огляду.

Згідно зі ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, оцінивши наявні у справі докази та встановлені судом обставини, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2015 у справі №911/2086/15 - без змін.

2. Матеріали справи №911/2086/15 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій