ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" листопада 2015 р. Справа № 926/1600/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотрейд ЛТД» м.Миколаїв

До дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» м.Чернівці

Про стягнення заборгованості в сумі 430648,25 грн.

Суддя Гушилик С.М.
За участю представників:
Від позивача - Шамрай В.Я. - представник (дов. від 07.10.2015р.)
Від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотрейд ЛТД» м.Миколаїв 02.10.2015 року звернулося з позовом до дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» м.Чернівці про стягнення заборгованості в сумі 430648,25 грн., з яких сума 3% річних складає 25703,63 грн. та сума інфляційних 404944,62 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 08.11.2011р. року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 08/11 на постачання смоли кам'яновугільної СТУ-2. За умовами договору позивач взяв на себе зобов'язання поставити відповідачу смолу, а останній в свою чергу зобов'язався сплатити поставлений товар в строки, передбачені договором. Позивач умови договору виконав, проте відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконував належним чином, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 652084,75 грн., яка була стягнута разом з інфляційними та 3% річних за рішення господарського суду від 15.09.2014р. у справі № 926/982/14. Зазначене рішення відповідачем було виконано частково та сплачено 21.09.2015р. борг в сумі 400000 грн.

Враховуючи, що відповідач і надалі не виконує в повній мірі рішення суду, позивач нарахував йому 3% річних в сумі 25703,63 грн. за період з 04.06.2014р. по 30.09.2015р. та збитки завдані інфляцією в сумі 404944,62 грн. за період з 01.05.2014р. по 31.08.2015р.

08.10.2015 року позовні матеріали були зареєстровані в канцелярії господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою суду від 08.10.2015 року порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 19.10.2015 року.

Ухвалою суду від 19.10.2015 року розгляд справи було відкладено на 04.11.2015 року за клопотанням відповідача.

Ухвалою суду від 04.11.2015 року розгляд справи було відкладено на 18.11.2015 року в зв'язку з нез'явленням представника відповідача.

Представник відповідача в судове засідання, яке відбулося 18.11.2015 року не з'явився, причини нез'явлення суду не повідомив відзив на позов не надав, доводи позивача не спростував.

Отже відповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні та представлення відзиву. Всі ухвали господарського суду були направлені відповідачу на його юридичну адресу: м.Чернівці, вул. Головна, 205, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Вся судова кореспонденція по даній справі була надіслана за вищезазначеною адресою, яка була вручена адресату, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення.

Таким чином, нез'явлення представника відповідача в судове засідання, який був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, не перешкоджає вирішенню спору по суті, справу може бути розглянуто без його участі за наявними в ній матеріалами.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Разом з тим, нез'явлення представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору по суті, справу може бути розглянуто без його участі за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи було неодноразово відкладено в зв'язку з нез'явленням відповідача, суд дійшов висновку, що підстав для повторного відкладення розгляду справи в зв'язку з нез'явленням представника відповідача, суд не вбачає, а відтак справа розглядається по суті за матеріалами наданими позивачем.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 15.09.2014 року у справі № 926/982/14 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотрейд ЛТД» задоволено та вирішено стягнути з Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 652084,75 грн. основної заборгованості, 44936,16 грн. інфляційних витрат за період з 01.12.2011р. по 30.04.2014р., 49684,16 грн. 3% річних за період з 23.11.2011р. по 03.06.2014р. та 14934,10 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.11.2014 року вказане рішення залишено в силі.

21.09.2015 року відповідачем, згідно платіжного доручення № 37 частково сплачено борг у сумі 400000 грн., в призначені платежу відповідач вказав, що це є сплата кредиторської заборгованості згідно виконавчого провадження.

Позивач зазначає, що вказані суми зараховувались ним на погашення судових витрат, річних, інфляційних нарахувань та основного боргу в порядку черговості відповідно до статті 534 ЦК України, а саме: відповідачем сплачено 400000 грн. з яких 14934,10 грн. судового збору, 49684,16 грн. 3% річних, 44936,16 грн. втрат від інфляції та 290445,58 грн. основної заборгованості. Таким чином, сума основної заборгованості відповідача перед позивачем зменшилась до 361639,17 грн.

Отже, оскільки сума основного боргу в розмірі 361639,17 грн. не сплачена відповідачем, позивач керуючись ст. 625 ЦК України просить стягнути з останнього інфляційні нарахування за період з 01.05.2014р. по 31.08.2015р. та 3% річних за період з 04.06.2014р. по 30.09.2015р. від простроченої суми.

При розгляді справи по суті суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Отже, судове рішення у справі № 926/982/14, яке набрало законної сили 18.11.2014 року, не може бути поставлене під сумнів.

Рішенням суду у справі № 926/982/14 встановлено факт настання терміну оплати за договором, наявність підстав застосування штрафних санкцій, а також факт прострочення відповідачем своїх грошових зобов'язань за укладеним договором поставки № 08/11 від 08.11.2011 року.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вичинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У відповідності до статті 599 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. (див. п. 7.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при касаційному перегляді судового рішення щодо стягнення інфляційних нарахувань та річних (постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року у справі № 6/433-42/183).

Отже, оскільки судове рішення від 15.09.2014 року у справі № 926/982/14 про стягнення з відповідача коштів фактично не виконано, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (постанова ВСУ №4/720 від 15.11.2010 року).

Враховуючи обставини справи та беручи до уваги обґрунтованість наданого позивачем розрахунку, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 25703,63 грн. - 3% річних за період з 04.06.2014 року по 30.09.2015 року, 404944,62 грн. - інфляційні витрати за період з 01.05.2014 року по 31.08.2015 року правомірними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати віднести на відповідача з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

Керуючись статтями 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м.Чернівці, вул. Головна, 205, (код 31963989), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотрейд ЛТД», вул. Чкалова, 20/4, м. Миколаїв, () 25703,63 - 3% річних, 404944,62 - інфляційні витрати, 6459,72 грн. судового збору.

Повне рішення складено 19.11.2015 року

Суддя С.М. Гушилик