донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.11.2015 справа №908/4887/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:Не зявився
від відповідача:Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Бердянський морський торговий порт», м. Бердянськ, Запорізька область
на рішення господарського судуЗапорізької області
від01.10.2015р.
по справі№ 908/4887/14 (суддя: Топчій О.А.)
за позовомДержавне підприємство «Бердянський морський торговий порт», м. Бердянськ, Запорізька область
до Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт», м. Бердянськ, Запорізька область,
простягнення 183 227,54 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Бердянський морський торговельний порт" (далі «Позивач») звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт» (далі «Відповідач») про стягнення заборгованості, а саме:

- плата за вивантаження вантажу з вагонів на склад 6 279,96 грн. безПДВ,

- розстановка вагонів силами та засобами порту 2 156,00 грн. без ПДВ,

- зачищення вагонів після вивантаження забруднюючого вантажу 1 270,08 грн. без

ПДВ,

- зберігання 690,105 тон вантажу з моменту прибуття 137 291,33 грн. без ПДВ,

- зачищення складських площ 607,29 грн. без ПДВ,

- переміщення вантажу 5 084,98 грн. без ПДВ,

- разом з ПДВ 183 227,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням зобов'язань за договорами від 04.04.2013 року № 6К, та від 02.01.2014 року № 26К укладеним між позивачем і відповідачем, щодо оплати рахунку № НОМЕР_1 від 15.08.2014 року на здійснення платежів за надані послуги з вивантаження вантажу масою 690,105 тон з вагонів на склад порту (6 279,96 грн без ПДВ), з розстановки 11 вагонів силами та засобами порту (2 156,00 грн без ПДВ), із зачищення 11 вагонів після вивантаження забруднюючого вантажу (1270,06 грн без ПДВ), із зберігання вантажу масою 690,105 тон з 04.11.2013 року по 21.05.2014 року (137 291,33 грн без ПДВ), із зачищення складських площ (607,98 грн без ПДВ) та з переміщення вантажу масою 265 тон (5 084,98 грн без ПДВ).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.10.2015р., залишеним без змін Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.04.2015р. у справі 908/4887/14 у задоволенні позовних вимог Позивача відмовлено у повному обсязі. Постановою Вищого господарського суду України від 22.07.2015р. у зазначеній справі згадані судові акти були скасовані, справа № 908/4887/14 направлена на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

За результатами нового розгляду рішенням господарського суду Запорізької області від 01.10.2015р. у справі № 908/4887/14 у задоволенні позову було відмовлено з мотивів недоведеності

Не погодившись з прийнятим рішенням Позивач подав апеляційну скаргу, якою просив апеляційний суд скасувати зазначене рішення місцевого суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі..

Скаржник вважає, що при ухваленні спірного рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неповно зясуванні та досліджені докази, та обстави справи, які мають значення для справи, а наслідком є невірно зроблені висновки.

Сторони були належним чином повідомленні про дату, час та місце слухання справи.

11.11.2015 року Позивач підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, у судовому засіданні звернувся до суду з проханням рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги Державного підприємства «Бердянський морський торговий порт» в повному обсязі.

Відповідач у своєму відзиві та його представник 11.11.2015 року, під час судового засідання, проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення місцевого господарського суду обґрунтованим та законним. Зокрема, - вважає, що Позивач через тривале знаходження вантажу на території порту був зобовязаний вжити заходів, передбачених Декретом Кабінету Міністрів України № 33-93 від 08.04.1993 року «Про порядок вилучення та реалізації вантажів, що знаходяться у морських торговельних портах і на припортових залізничних станціях понад установлені терміни» (далі «Декрет № 33-93») та Постновою Кабінету Міністрів України № 536 від 16.05.1996р. «Про реалізацію вантажів, що знаходяться у морських торговельних портах і на припортових залізничних станціях понад установлені терміни» (далі «Постанова КМУ № 536») для реалізації вантажу з наступною компенсацією відповідних витрат за рахунок отриманих коштів.

Відповідно до статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України, 11.11.2015 року в судовому засіданні було здійснено фіксацію судового процесу технічними засобами та складено протокол судового засідання.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 11.11.2015р. до 25.11.2015р.

25.11.2015 року сторони не зявились у судове засідання, поважність причин не явки суду не повідомили, про розгляд господарської справи були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників Позивача та Відповідача.

25.11.2015 року фіксацію судового процесу технічними засобами відповідно до статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України не здійснювалась, складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Рішення може ґрунтуватися лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Судова колегія вважає оскаржуване рішення господарського суду у даній справі вказаним вимогам відповідає не у повному обсязі. Відтак таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 04.04.2013 року між сторонами був укладений договір № 6К (далі «договір № 6К»), предметом якого є організація та виконання операцій з перевалки і транспортно-експедиторського обслуговування портом експортного вугілля, що надходить для фірм, з якими експедитор (відповідач) має договори, строком дії до 31.12.2013 року, а в частині зобовязань до повного їх виконання (а.с. 9 21 т. 1). 02.01.2014 року сторони уклали новий договір № 26К (далі «договір № 26К»), предметом якого є надання портовим оператором (позивачем) послуг з перевалки експортного та транзитного вугілля, що надходить для фірм, з якими експедитор (відповідач) має договори, строком дії з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, а в частині зобовязань до остаточного їх виконання сторонами (а.с. 121 136 т. 1).

Листом № 12-3-25/1-234 від 15.05.2014 року на адресу відповідача був направлений рахунок на оплату послуг порту з перевалки та зберігання вантажу у кількості 690,105 т, виставлений у звязку із закінченням граничних строків зберігання, передбачених Митним кодексом України (а.с. 31 т. 1). 22.05.2014 року вантаж у кількості 690,105 т за актом приймання-передавання № 7 (а.с. 35 т. 1) був переданий на склад Запорізької митниці.

В подальшому, позивач листом № 14/164 від 15.08.2014 року направив відповідачу рахунок № НОМЕР_2 від 15.08.2014 року із зазначенням суми платежу в розмірі 183 227,54 року, в т.ч. ПДВ, та вказівкою, що підставою для видачі цього рахунку є договір № 26К (а.с. 32 т. 1).

Листом № 14/186 від 17.09.2014 року (а.с. 36 т. 1) позивач повідомив відповідача про відкликання всіх раніше виставлених рахунків і відповідних актів виконаних робіт, та направив новий рахунок № НОМЕР_2 від 15.08.2014 року та два примірника акту виконаних робіт (наданих послуг), які відповідачем не підписані. Новий рахунок № НОМЕР_2 від 15.08.2014 року (а.с. 24 т. 1) також був виставлений на суму 183 227,54 року, як і попередній рахунок, але містив вказівку, що підставою для видачі цього рахунку є як договір № 6К, так і договір № 26К

Ухвалюючи спірне рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для здійснення відповідачем плати за послуги з вивантаження вантажу з вагонів на склад в розмірі 6279,96 грн без ПДВ (690,105 тон за ставкою 9,10 грн за 1 тону), оскільки відповідно до п. 2.6 договору перевалки № 6К оплата в такому разі мала здійснюється на підставі затвердженою портом калькуляції та акта виконаних робіт, підписаного обома сторонами, проте позивачем суду не надано жодних калькуляцій та актів, які б підтверджували правомірність застосування ставки у розмірі 9,10 грн за вивантаження 1 тони вугілля з вагонів на склад у листопаді 2013 року. У стягненні вартості послуг за розстановку вагонів силами та засобами порту (2156,00 грн без ПДВ (11 вагонів за ставкою 196,00 грн за 1 вагон)), зачищення вагонів після забруднюючого вантажу (1270,06 грн без ПДВ (11 вагонів за ставкою 115,46 грн за 1 вагон) за тарифом 115,46 грн, зберігання вантажу (на суму 137 291,33 грн. без ПДВ) та зачищення складських площ (690,105 тон за ставкою 0,88 грн за 1 тону, що складає 690,29 грн. без ПДВ) суд відмовив, оскільки дійшов висновку, що послуги, які є предметом спору, крім послуг зі зберігання вантажу після 01.01.2014 року, мають розраховуються за тарифами і ставками, визначеними у договорі перевалки № 6К, проте позивач безпідставно застосовував інші тарифи та ставки. Крім того, суд зауважив, що при визначенні вартості послуг за зберігання вантажу позивачем застосовується граничний термін зберігання вантажу під митним контролем у 180 діб, встановлений в договорі перевалки № 26К від 02.01.2014 року, а не 90 діб, як передбачено договором перевалки № 6К.

Судова колегія вважає такий висновок місцевого господарського суду таким, що зроблений без повного дослідження усіх обставин справи, при неправильній оцінці зібраних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Повнота оцінки доказів означає, що суд зобов'язаний дослідити й оцінити всі зібрані у справі докази, які є допустимими. Результат оцінки доказів, який наводиться в судовому рішенні, полягає в мотивації прийняття чи відмови у прийнятті доказів, що подані особами, які беруть участь у справі, з метою обґрунтування своїх вимог і заперечень.

До позовної заяви позивач додав розрахунок суми заборгованості (а.с. 24 т. 1), що заявлена до стягнення, в якому послався на два договори перевалки № 26К та № 6К, але при цьому вартість послуг визначав, виходячи з тарифів, встановлених договором перевалки № 26К. Отже, підставою для позову в даній справі є обидва договори.

Як зазначено у Постанові ВГСУ від 22.07.2015р. у справі № 908/4887/14, помилковість чи неправильність розрахунку заявленої до стягнення певної суми грошових коштів не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки в такому випадку суд, виходячи з вимог ст.ст. 1, 47, 43, 84 ГПК України повинен перевірити обґрунтованість та правильність здійсненого позивачем нарахування таких сум, і якщо при розгляді справи буде встановлено, що позивача права порушені, проте він неправильно здійснив розрахунок заявлених до стягнення сум, суд зобов'язаний самостійно здійснити перерахунок згідно з визначеними у договорі тарифами та ставками, при цьому, якщо для здійснення перерахунку необхідні додаткові матеріали.

Втім на порушення приписів ст. 11113 ГПК України місцевий господарський суд зазначену вказівку ВГСУ проігнорував.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 4.21 договору № 6К та п. 5.23 договору № 26К по факту виконаних робіт (наданих послуг) портом складається акт приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) в двох екземплярах на направляються експедитору разом із остаточним рахунком.

Відповідно до приписів п. 8.2 договору № 6К та 9.2 договору № 26К договір може бути змінений, розірваний чи продовжений за взаємною письмовою згодою сторін.

Відмовляючи у стягненні з Відповідача вартості послуги зачищення вагонів після забруднюючого вантажу та зберігання вантажу, місцевий господарський суд зазначив, що вартість цих послуг, відображена Позивачем у рахунку № НОМЕР_2 від 15.08.2014 року, не відповідає тарифам, узгодженим сторонами у Договорі № 6К.

Однак, з таким твердженням погодитись не можна, адже 15.08.2014 року сторони підписали акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 108 т. 1), де погодили у тому числі вартість згаданих робіт позивача стосовно спірного вантажу.

При цьому, слід зауважити, що виходячи із звичайної вантажопідйомності напіввагону (69тн.) кількість вантажу 690,105 тн. Могла б розміститися у 10 вагонах, а ні в 11, як зазначає позивач. Тому вартість робіт із розстановки вагонів та їхнього зачищення після вивантаження, становить, відповідно: 1 960,00 грн (без ПДВ) та 1 154,60 грн.

Відмовляючи у стягненні з Відповідача вартості послуги за вивантаження вантажу з вагонів на склад, місцевий господарський суд зазначив про неузгодженість між сторонами вартості такої послуги.

Однак, з таким твердженням погодитись не можна, адже 15.08.2014 року сторони підписали акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 108 т. 1), де погодили у тому числі вартість згаданих робіт позивача стосовно спірного вантажу.

Стосовно послуг по зачищенню складських площ та переміщення вантажу судова колегія цілком погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо необґрунтованості позовних вимог у цій частині.

Адже, по-перше, як зазначено у поясненнях представника Позивача та підтверджується матеріалами справи фактичного переміщення вантажу зі складу порту на митний склад не відбулося, оскільки по суті складські площі порту є складами митниці. Переміщення спірного вантажу відбулося лише виключно на папері; по-друге, п. 4.6 договору № 6К та 5.5. договору № 26К експедитор сплачує порту вартість зачистки складських площ після вивозу судової партії вантажу. Доказом факту вивозу судової партії вантажу може слугувати коносамент, або інший транспортний документ. Як зясовано на момент звернення з позовом спірний вантаж з території порту вивезений не був.

За таких обставин позов має бути задоволений частково у сумі 176 023,07 грн. вартості наступних робіт:

- плата за вивантаження вантажу з вагонів на склад 690,105 тн х 9,1 грн = 6 279,96

грн. без ПДВ,

- розстановка вагонів силами та засобами порту 10 х 196 грн. = 1 960,00 грн. без

ПДВ,

- зачищення вагонів після вивантаження забруднюючого вантажу 10 х 115,46 = 1

154,60 грн. без ПДВ,

- зберігання 690,105 тон вантажу з моменту прибуття 137 291,33 грн. без ПДВ,

- всього: 146 685,89 грн. без ПДВ,

- разом з ПДВ 146 685,89 грн. х 1,2 = 176 023,07 грн.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Посилання місцевого господарського суду на приписи Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» судова колегія вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Згідно зі статтею 1 цього Закону бухгалтерським обліком є процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Фінансова звітність це бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період (абзац дванадцятий статті 1 цього Закону).

Отже, зважаючи на предмет регулювання Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», його вимоги не поширюються на спірні правовідносини.

Така правова позиція висловлена Верховним судом України у його постанові від 21.10.2014р у справі № 908/717/13-г. Відтак врахована апеляційним Донецьким господарським судом при розгляді справи № 908/4887/14.

Посилання Відповідача на приписи Декрету № 33-93 та Постанову КМУ № 536 судова колегія до уваги не приймає, виходячи з того, що згідно приписів п.4.2.4 Договору № 6К та 5.2.4 Договору № 26К можливість вилучення та реалізації вантажів, що зберігаються у порту понад встановлені терміни є правом, а не обовязком Позивача.

До того ж обовязок Відповідача оплачувати послуги, надані Позивачем за договорами №№ 6К та 26К, згідно умов цих договорів не ставиться у залежність від застосування чи не застосування Позивачем приписів п.4.2.4 Договору № 6К та 5.2.4 Договору № 26К.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати за подання апеляційних скарг розподіляються між сторонами пропорційно задоволених вимог..

Керуючись ст.ст. 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Бердянський морський торговий порт», м. Бердянськ, Запорізька область задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 01.10.2015р. у справі № 908/4887/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт», м. Бердянськ, Запорізька область () на користь Державного підприємства «Бердянський морський торговий порт», м. Бердянськ, Запорізька область () суму заборгованості 176 023,07 грн.; на відшкодування витрат по сплаченому судовому збору за звернення з позовом 3 520,45 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт», м. Бердянськ, Запорізька область () на користь Державного підприємства «Бердянський морський торговий порт», м. Бердянськ, Запорізька область () 2 904,38 грн. на відшкодування витрат по сплаченому судовому збору за звернення з апеляційною скаргою.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ про примусове виконання цієї Постанови Донецького апеляційного господарського суду, оформивши його у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3

. Надруковано примірників: 1 позивачу; 1 відповідачу 1 до справи; 1 - ГСЗО; 1 ДАГС.