ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Справа № 915/1543/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Васильєвої Л.І. при секретарі судового засідання Матвєєвій А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України, 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14 в особі філії Дельта-лоцман державного підприємства Адміністрація морських портів України, 54017, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 27

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН, 54002, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 1, поштова адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалеєвська, 9-б)

про стягнення заборгованості з канального збору в сумі 74523,58 грн. та 2610,93 грн. 3 % річних.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №1751 від 22.09.2014р.

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №412 від 15.12.2014р.

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Філії Дельта-Лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН про стягнення заборгованості в сумі 381 500,87 грн., з яких 378 889,94 грн. заборгованість з канального збору, 2 610,93 грн. 3% річних.

Позовні вимоги ДП Адміністрація морських портів України в особі Філії Дельта-Лоцман ДП Адміністрація морських портів України обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобовязань в частині сплати канального збору за проходження суднами Бузько-Дніпровсько-лиманським та ОСОБА_3 морським каналами під час здійснення вантажних комерційних рейсів.

Відзивом за вих. №11922/3-15/27 від 16.09.2015 відповідач вважає позовні вимоги ДП Адміністрація морських портів України необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Заперечення обґрунтовано посиланнями на наступне:

1) позивачем не доведено правомірності його вимоги щодо справляння канального збору за проходження суднами Бузько-Дніпровсько-лиманським та ОСОБА_3 морським каналами саме на його користь відповідно до п.1.2, 3.1 Порядку справляння портових зборів та ч. 2 ст. 22 Закону України «Про морські порти України»;

2) доводи позивача про те, що судна ТОВ СП НІБУЛОН під агентуванням відповідача нібито здійснювали вантажні комерційні рейси, є припущенням і не підтверджується документально. Переміщення ТОВ СП НІБУЛОН власних вантажів власними суднами у технологічних цілях, без отримання прибутку та плати, не є підставою вважати таке переміщення вантажними комерційними рейсами;

3) позивачем предявлено вимогу до стягнення з відповідача канального збору за користування ОСОБА_3 морським каналом, яким судна ТОВ СП НІБУЛОН практично не користуються (окрім 3-го коліна довжиною 0,5 миль, що складає 2,3% від загальної довжини ОСОБА_3 морського каналу). Судна ТОВ СП НІБУЛОН при переході з правої зони забровкового плавання на ліву і в зворотньому напрямку шляхом пересікання каналу, не здійснюють проходження каналу судном в один кінець в розумінні п. 3.2 Порядку справляння портових зборів;

4) позивачем не надано жодних доказів застосування ним п. 3.1.25 Правил плавання при організації плавання суден ТОВ СП НІБУЛОН, зокрема, не надано доказів складання та узгодження схеми буксирування морською лоцманською службою позивача, а також організації особливого режиму плавання для вказаних суден, а також затвердження схеми буксирування капітаном відповідного порту;

5) надана позивачем інформація з ОСОБА_4 інформаційної обчислювальної системи підтримки регулювання руху суден Дельта-Навігатор може бути належним доказом у справі лише у разі забезпечення комплексної системи захисту інформації в цій системі, що на думку відповідача повинно бути підтверджено експертним висновком або сертифікатом відповідності внаслідок проходження вказаною інформаційною системою державної експертизи в Держслужбі спецзвязку та захисту інформації України;

6) між сторонами відсутній договір з приводу використання БДЛК для проходження суден відповідача або будь-який інший правочин, який би передбачав обовязок відповідача сплачувати канальний збір, при цьому відсутні нормативно-правові акти, на підставі яких у відповідача виник обовязок сплачувати канальний збір;

7) норми законодавства, на які посилається позивач не можуть вважатись достатньою правовою підставою для виникнення між ТОВ СП НІБУЛОН і позивачем цивільних прав і обовязків, а лише визначають умови, за яких виникнення таких прав і обовязків є можливим. Позивачем не надано доказів вчинення правочину, який передбачав би виникнення між позивачем і відповідачем правовідносин зобовязального характеру з приводу використання Бузько-Дніпровсько-лиманського та ОСОБА_3 морського каналів для проходження суден з осадкою до 4 м., доказів замовлення і фактичного використання суднами ТОВ СП НІБУЛОН каналу, доказів належності суден ТОВ СП НІБУЛОН до групи А чи виконання суднами ТОВ СП НІБУЛОН вантажних комерційних рейсів;

8) надані позивачем квитанції СРРС, виписки з вахтових журналів та рахунки не є первинними документами, що підтверджують здійснення господарських операцій між позивачем та відповідачем в розумінні вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, оскільки в них відсутні зміст та обсяг господарських операцій, одиниці виміру господарської операції, особистий або електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, що позбавляє їх юридичної сили. Вказані документи носять лише інформаційний характер.

В додаткових поясненнях від 15.10.2015 відповідач, окрім наведеного вище, посилається також на те, що справляння портових зборів на розрахунковий рахунок господарюючого субєкта є порушенням вимог Бюджетного кодексу України.

Ухвалою суду від 15.10.2015 задоволено клопотання сторін, продовжено строк розгляд справи до 10.11.2015, розгляд справи відкладений на 09.11.2015, зобовязано позивача надати письмові пояснення щодо наданого розрахунку канального збору, а саме стосовно застосування ставок згідно Порядку справляння та розміри ставок портових зборів.

Запереченнями від 26.10.2015 на додаткові пояснення відповідача, позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі та стягнути з ТОВ СП НІБУЛОН 381500,87 грн. Заперечення обґрунтовано посиланням на судову практику Вищого господарського суду України в аналогічних справах, посиланням на норми п.37 ч. 2 ст. 29 Бюджетного кодексу України, ст. 22 Закону України «Про морські порти України», п. п. 1.2, 1.3 Порядку обліку та використання коштів від портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.06.2013 за №931/23463.

На виконання ухвали суду від 15.10.2015 у запереченнях позивача від 26.10.2015р. надано також пояснення до ставок канального збору та наведено додатковий розширений розрахунок заборгованості по канальному збору.

Згідно повідомлення №5812 від 09.11.2015 ДП Адміністрація морських портів України в особі Філії Дельта-Лоцман ДП Адміністрація морських портів України, 06.11.2015 від ТОВ СПНІБУЛОН надійшли грошові кошти в розмірі 304366,36 грн., як сплата заборгованості з канального збору.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив часткову сплату відповідачем заборгованості з канального збору в сумі 304366,36 грн., підтримав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача несплаченої заборгованості з канального збору в сумі 74523,58 грн. та 2610,93 грн. 3 % річних. Отже, предметом розгляду даної справи є вищезазначені суми.

Ухвалою господарського суду від 09 листопада 2015 року провадження у справі в частині стягнення 304366,36 грн. припинено з підстав, передбачених п.1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, предметом розгляду даної справи є стягнення канального збору в сумі 74523,58 грн. та 2610,93 грн. 3 % річних.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд

встановив:

З матеріалів справи вбачається, що протягом березня травня 2015 року судна (баржі та буксири), що належать ТОВ СП НІБУЛОН, проходили Бузько-Дніпровсько-лиманським та ОСОБА_3 морським каналами під час здійснення вантажних комерційних рейсів, за що відповідно до вимог чинного законодавства ДП Адміністрація морських портів України в особі філії ДП Дельта-лоцман було нараховано канальний збір.

Факт проходження суднами відповідача вказаними каналами підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями СРРС, виписками з вахтового журналу, записами радіолокаційного контролю про рух суден відповідача ОСОБА_4 інформаційної обчислювальної системи підтримки регулювання руху суден Дельта-Навігатор, з яких видно траєкторію руху суден, виписками з радіопереговорів між ЦРРС та капітанами суден, поясненнями сторін.

Для сплати зборів ДП Дельта-лоцман було виставлено ТОВ СП НІБУЛОН рахунки на загальну суму 460713,40 грн., копії яких додано до позовної заяви.

Зазначені рахунки рекомендованими листами були направленні на адресу відповідача. Їх отримання підтверджується зворотними повідомленнями про отримання поштової кореспонденції, які містяться в матеріалах справи.

Відповідачем рахунки оплачені частково. Відповідач оплатив лише послуги СРРС в сумі 81823,46 грн. Заборгованість з канального збору становить 378 889,94 грн.

На адресу ТОВ „СП „НІБУЛОН були направлені претензії № 1544 від 02.04.2015, № 2380 від 18.05.2015, № 2622 від 28.05.2015, № 3094 від 17.06.2015, № 3646 від 16.07.2015, які залишено відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне:

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 3 Кодексу торговельного мореплавства України держава здійснює регулювання торговельного мореплавства через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, інші центральні органи виконавчої влади та національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Згідно з цим Кодексом, іншими актами законодавства та міжнародними договорами України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, в межах своїх повноважень за участю заінтересованих центральних органів виконавчої влади розробляє та затверджує нормативні документи з питань торговельного мореплавства, інструкції, правила перевезень вантажів, пасажирів, пошти і багажу, правила перевезень у прямому змішаному та прямому водному сполученні, які є обовязковими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Приписом ст. 4 КТМ України встановлено,що до цивільних, адміністративних, господарських та інших правовідносин, що виникають із торговельного мореплавства і не врегульовані цим Кодексом, відповідно застосовуються правила цивільного, адміністративного, господарського та іншого законодавства України.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.22 Закону України Про морські порти України у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в обємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди. Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом. Канальний збір справляється на користь власника каналу.

Процедура справляння портових зборів та розміри ставок портових зборів встановлені Порядком справляння та розмірами ставок портових зборів, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316.

За п.1.2 Порядку №316, згідно з частинами третьою - пятою статті 22 Закону України Про морські порти України, портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, а саме: канальний збір справляється на користь власника каналу.

Відповідно до п.1.3 Порядку №316, портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Цілі, на які використовуються кошти від канального збору, визначено п.2.4 Порядку №316.

Відповідно до п.1.5 Порядку №316, нарахування портових зборів здійснюється з умовного обєму судна, який обчислюється в кубічних метрах і дорівнює добутку трьох величин (довжина судна, ширина судна і висота борту судна), зазначених в обмірному свідоцтві (головні розмірення) або документі, що його замінює. Умовний обєм барже буксирних складів, караванів та інших складених плавучих споруд для нарахування всіх видів зборів, крім санітарного, дорівнює сумі обємів окремих елементів.

П.п. 3.1., 3.2., 3.4., 3.5. Порядку №316 встановлено:

- канальний збір за проходження суден каналом ОСОБА_2 - Чорне море на баровій частині гирла Новостамбульське (Бистре), Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом (далі - БДЛК), ОСОБА_3 морським каналом (далі - ХМК), Керч-Єнікальським каналом (далі - КЄК) справляється на користь субєкта, визначеного пунктом 1.2 розділу I цього Порядку;

- нарахування канального збору здійснюється за кожне проходження каналу судном в один кінець і кожне проходження каналу судном транзитом в один кінець за одиницю умовного об'єму судна (за 1 куб.м обєму судна) за ставками, наведеними в додатку 3 до цього Порядку;

- судно, яке здійснює перехід між морськими портами (морськими терміналами), що розташовані на БДЛК, канальний збір за прохід по БДЛК сплачує на користь субєкта, визначеного пунктом 1.2 розділу I цього Порядку, за ставкою, що дорівнює різниці між розмірами ставок, установленими для відповідних ділянок БДЛК (додаток 3). За проходження БДЛК і ХМК без заходження в зазначені морські порти (морські термінали) канальний збір справляється на користь субєкта, визначеного пунктом 1.2 розділу I цього Порядку, за ставками, які встановлені згідно з додатком 3 до цього Порядку, за прохід БДЛК 1 - 12 колін та морського порту Херсон (прохід БДЛК і ХМК) відповідно;

- для суден, що згідно з обмірним свідоцтвом з повним вантажем мають осадку не більш як 4,5 метра, ставки канального збору застосовуються з коефіцієнтом 0,38, крім морського порту Білгород-Дністровський та каналу Прорва.

Ставки канального збору містяться у Додатку 3 Порядку №316.

Приміткою 2 Додатку №1 до Порядку (пункт 1.3 розділу І) визначено, що судна груп В (буксири та баржі), Д та Е, що виконують комерційні вантажні рейси, належать до групи А.

Пунктом першим наказу Міністерства транспорту України від 15.04.2004 № 312 Про забезпечення лоцманського проведення і регулювання руху суден у територіальних, внутрішніх водах та на внутрішніх водних шляхах України покладено на державне підприємство Дельта-лоцман з 00 годин 00 хвилин 01.05.2004 функції з забезпечення лоцманського проведення та регулювання руху суден на судноплавних шляхах у територіальних водах, на фарватерах, каналах, на акваторіях, підхідних каналах, внутрішніх і зовнішніх рейдах портів та терміналів усіх форм власності за рахунок зборів за послуги лоцманських служб і постів (служб) регулювання руху суден.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 19.03.3013 №163 Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства Адміністрація морських портів України (надалі Наказ №163) реорганізовані державні підприємства морського транспорту за переліком згідно з додатком 1 шляхом виділу стратегічних обєктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обовязків стосовно них відповідно до розподільчих балансів та утворено внаслідок виділу Державне підприємство Адміністрація морських портів України.

Згідно з п.3 Наказу №163 Адміністрація морських портів України є правонаступником державних підприємств морського транспорту, зазначених у пункті 1 цього наказу, у частині майна, прав та обовязків відповідно до розподільчих балансів.

Актом приймання-передачі майна, майнових прав та зобовязань від 13.06.2013, затвердженим Міністерством інфраструктури України, Бузько-Дніпровсько-лиманський та ОСОБА_3 морський канали передано до ДП Адміністрація морських портів України.

Актом приймання-передачі майна, майнових прав та зобовязань від 13.06.2013 №14 ДП Адміністрація морських портів України передало Бузько-Дніпровсько-лиманський та ОСОБА_3 морський канали до філії Дельта-лоцман ДП Адміністрація морських портів України.

Отже, власником гідротехнічної споруди - Бузько-Дніпровсько-лиманського та ОСОБА_3 морського каналів є держава, а балансоутримувачем - позивач, що підтверджується відповідним витягом з Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України, наказом Міністерства інфраструктури України від 19.03.3013 №163 Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства Адміністрація морський портів України, актом приймання-передачі майна, майнових прав та зобовязань від 13.06.2013.

Таким чином, згідно до вимог ст.22 Закону України Про морські порти України канальний збір повинен сплачуватись саме позивачу у справі.

Проходження суднами будь-якої осадки з портів ОСОБА_3 регіону до перевантажувального причалу ТОВ „СП „Нібулон є неможливим без проходження Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом та ОСОБА_3 морським каналом, що підтверджується наступним.

Позивач правомірно зазначає, що Бузько-Дніпровсько-лиманський канал слугує для підходу до Очаківського портопункту, Очаківського морського рибного порту, Дніпро-Бузького порту, портового пункту Галициновський карєр, спеціалізованого порту Октябрьськ, Миколаївського річкового і морського портів, терміналу відповідача, ОСОБА_3 морського та річкового портів, суднобудівним та судноремонтним підприємствам регіону. Траса каналу проходіть частково по Чорному морю та Дніпро-Бузькому лиману. Характерною рисою цього лиману є його мілководність.

Відповідно до п. 3.1.18 Правил плавання на дванадцятому та десятому колінах Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу є ділянки, на яких зони забровкового плавання взагалі відсутні, тобто, судна не можуть рухатись інакше, ніж по каналу.

Крім того, як видно з п. 3.1.18 Правил плавання зони забровкового плавання на різних колінах каналу знаходяться то справа, то зліва, що неминуче тягне за собою необхідність пересікання каналу.

Таким чином, судна відповідача при здійсненні ними перевезень до/від портів ОСОБА_3 регіону, не зважаючи на осадку цих суден, за будь-яких яких умов, рухались каналом.

Відповідно до п. 3.1.18 Правил плавання, усі морські та річкові буксири, що не виконують буксирування або виконують буксирування караванів барж, самохідні річкові судна всіх відомств, які мають осадку до 4.0 м, зобов'язані рухатись за бровками каналу вздовж виставленого навігаційного огородження на таких ділянках.

У таблиці 1 п. 3.1.18 Правил плавання приведені ділянки за бровкою каналу, де повинні рухатися буксир з баржами, також у зазначеної таблиці вказані винятки із вимоги по руху суден за бровками каналу: район обмілини Ожарської коси, де ширина ділянки тільки до 5-метрової ізобати (десяте коліно), район повороту на 13 коліно (буй 128) (дванадцяте коліно).

Відповідно до п. 3.1.19 Правил плавання, на ділянках каналу, де зони забровкового плавання відсутні, судна зобов'язані рухатись каналом. Тобто буксири з баржами повинні рухатися вищезазначеними ділянками, які є складовими каналу.

Стосовно проходження суднами відповідача ОСОБА_3 морського каналу (ХМК) судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 3.1.22 Правил плавання, на ХМК судна з осадкою до 4,0 м і всі малі судна плавають у смузі 1 кабельтов завширшки ліворуч та праворуч від бровок першого коліна каналу по всій його довжині.

На другому і третьому колінах ХМК рух суден здійснюється по каналу в обох напрямках. Буксири на цій ділянці виконують плавання з караваном, сформованим не більше ніж у два ряди. Переформування буксирного каравану проводиться поза каналом у районі якірного місця № 366.

Таким чином, судна відповідача при здійсненні ними перевезень до/від портів ОСОБА_3 регіону, не зважаючи на осадку цих суден, за будь-яких яких умов, рухались каналом, адже на другому-третьому коліні ХМК взагалі відсутні зони забровочного плавання і судно не може рухатись інакше, ніж по каналу.

Факт проходження буксирами та баржами ТОВ „СП Нібулон окремими ділянками каналу окрім норм права, підтверджується записами радіолокаційного контролю про рух зазначених суден, на яких чітко видно, що судна відповідача знаходяться на каналі.

Вищезазначені факти встановлені у постановах Вищого господарського суду в аналогічних спорах між тими ж сторонами з того ж предмету спору, на що правомірно посилається позивач(від 19.08.2013 № 17/212/10, від 01.10.2013 № 5024/1862/2011, від 19.11.2013 № 923/89/13-г, від 05.03.2014 № 915/1488/13, від 25.02.2014 № 923/1308/13, від 22.07.2014 № 915/219/13-г, від 31.07.2014 № 915/47/14, від 30.07.2014 у справі № 923/47/14, від 09.10.2014 № 923/496/13, від 24.11.2014 № 915/701/14).

Позивач є господарюючим субєктом, яке спеціалізується на продажі зернової продукції.

Транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів відповідача є одною із складових його господарської діяльності. Таким чином, судна (буксири та баржі), що належать відповідачу відповідно до примітки 2 Додатку № 1 до Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, виконують саме комерційні вантажні рейси та належать до групи А.

Враховуючи, що буксири та баржі ТОВ „СП „Нібулон мають осадку менш ніж 4,5 метра, ставки канального збору вірно застосовувались з коефіцієнтом 0,38, відповідно до п. 3.5. розділу ІІІ Порядку.

Таким чином, доводи відповідача про нездійснення його суднами комерційних рейсів є безпідставним та таким, що не відповідає положенням ч.ч.1, 2 ст.3 Господарського кодексу України.

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на відсутність підстав для стягнення з нього канального збору через не проведення державної реєстрації права власності на гідротехнічні споруди - Бузько-Дніпровсько-лиманський канал та ОСОБА_3 морський канал, за відсутності якої неможливо встановити особу власника цієї споруди, оскільки відповідачем не доведено, належними та допустимими доказами, що вказані гідротехнічні споруди є власністю юридичної чи фізичної особи, а не держави.

Суд, також, не приймає до уваги посилання відповідача на п.3.1.25 Правил плавання, оскільки вказаний пункт на спірні відносини сторін по справі не поширюється.

Посилання відповідача на те, що зарахування портових зборів (у тому числі канального), які є дохідною частиною бюджету, на розрахунковий рахунок ДП Адміністрація морських портів України є порушенням бюджетного законодавства, судом також відхиляються, оскільки спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини - Про морські порти України, Порядком справляння та розмірами ставок портових зборів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316 визначено порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів ( у тому числі канального збору), а також особа, на яку Державою покладено обовязок з його справляння.

Суд не приймає доводи відповідача щодо неналежності та недопустимості наданих позивачем доказів у вигляді записів радіолокаційного контролю за рухом суден відповідача ОСОБА_4 інформаційної обчислювальної системи підтримки регулювання руху суден Дельта-Навігатор, оскільки, як зазначає позивач, встановлене в Центрі регулювання руху суден філії Дельта-Лоцман обладнання є сертифікованим, Українським державним центром радіочастот видані відповідні дозволи на його експлуатацію.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавства України не встановлено обовязку при проходженні каналом та замовленні послуг СРРС укладати будь-які окремі договори, оскільки обовязок сплачувати канальний збір та вартість послуг СРРС настає в силу вимог Закону України Про морські порти України, Правил плавання, Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що відповідачем доводи позивача не спростовані.

Таким чином, правомірність позовних вимог щодо стягнення з відповідача канального збору в розмірі 74523,58 грн. підтверджена належними доказами (квитанціями СРРС, виписками з вахтового журналу, записами радіолокаційного контролю про рух суден відповідача ОСОБА_4 інформаційної обчислювальної системи підтримки регулювання руху суден Дельта-Навігатор), вони є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд перевірив розрахунок 3% річних, який додано позивачем до позовної заяви та вважає його обґрунтованим та такими, що зроблений з повним дотриманням норм чинного законодавства України.

За розрахунком розмір 3% річних нарахованих відповідачу склав 2610,93 грн.,

Відповідачем розрахунок 3% річних не спростований.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 2610,93 грн. також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача в повному обсязі, оскільки погашення частини заборгованості відбулося після подання позову до суду та порушення провадження у справі.

Керуючись ст.ст.33, 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства НІБУЛОН (юр. адреса: 54001, м.Миколаїв, Каботажний спуск, 1; пошт. адреса: 54030, м.Миколаїв, вул.Фалеєвська, 9-Б, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Філії Дельта-Лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України (54017, м.Миколаїв, вул.Лягіна, 27, ) 74523,58 грн. канального збору, 2610,93 грн. - 3% річних та 7630,02 судового збору.

Видати наказ.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 17.11.2015.

Суддя Л.І.Васильєва