ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.11.2015 Справа № 920/1311/15
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Трейд», м. Житомир

до відповідача: Державного підприємства «Дослідне господарство «Іскра» інституту сільського господарства північного сходу ОСОБА_1 аграрних наук України, с. Кашпури Роменського району Сумської області

про стягнення 240 730 грн. 68 коп.

Головуючий суддя В.Л.Котельницька

Суддя Ю.О.Зражевський

Суддя О.Ю.Сопяненко

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3 (довіреність № 137 від 29.09.2015)

За участю секретаря судового засідання Н.М.Мітіної

В судовому засіданні, розпочатому 22.10.2015, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України за згодою сторін оголошувались перерви до 05.11.2015 до 10 год. 45 хв. та до 09.11.2015 до 12 год. 30 хв.

Суть спору: ТОВ «Галеон-С» звернулось до господарського суду з позовною заявою, відповідно до якої просило суд стягнути з відповідача 240730,68 грн., у тому числі: 214308,51 грн. пені за несвоєчасне виконання договірних зобовязань, 26422,17 грн. суму 3% річних; а також витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, проти вимог позивача заперечує, вважає їх необґрунтованими, суму боргу відповідач вважає такою, що нарахована з порушенням вимог діючого законодавства.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Трейд» до суду надійшла заява № 43 від 29.09.2015 про заміну сторони (позивача) у справі в порядку часткового правонаступництва. Дана заява обґрунтована тим, що відповідно до договору № 19/08/15 від 19.08.2015 про відступлення права вимоги позивач передав право вимоги до відповідача у справі ТОВ «Флора-Трейд».

Ухвалою господарського суду Сумської області змінено позивача у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Галеон-С» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Флора-Трейд».

Представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача 35503 грн. 96 коп. 3% річних, 241931 грн. 05 коп. пені, тобто всього 277435 грн. 01 коп., а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача подав суду додаткові пояснення по справі разом з контррозрахунком пені та 3% річних, а також заяву про зменшення розміру пені у разі задоволення позову.

09.11.2015 представником відповідача були подані до суду письмове обґрунтування до заяви про зменшення розміру неустойки.

Представник позивача зазначав, що підтримує свої вимоги, викладені у заяві про збільшення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Галеон-С» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем у справі 24.04.2013 був укладений договір поставки на умовах товарного кредиту №060289-24/04, за умовами п. 1.1 якого продавець (позивач) зобовязався передати у власність продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а покупець (відповідач) зобовязався прийняти і оплатити його вартість (ціну), сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

У зв'язку з невиконанням відповідачем договірних зобов'язань ТОВ «Галеон-С» у 2013 році звернулось до господарського суду Сумської області про стягнення з відповідача 162000 грн. 00 коп. основного боргу (ця сума становить предмет договору поставки від 24.04.2013), а також 6244 грн. 88 коп. пені та 14912 грн. 88 коп. 32% річних.

19.11.2013 рішенням господарського суду Сумської області у справі №920/1740/13 задоволено в повному обсязі позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Галеон-С» та стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Іскра» інституту сільського господарства північного сходу ОСОБА_1 аграрних наук України 162000 грн. 00 коп. основного боргу.

Вищезазначене судове рішення набрало законної сили та 03.12.2013 на його виконання судом був виданий відповідний наказ.

На виконання вказаного судового наказу відповідачем у добровільному порядку було сплачено 10000 грн. 00 коп., таким чином несплачена сума заборгованості за цим наказом становить 152000 грн. 00 коп.

Крім того, судом встановлено, що ТОВ «Галеон-С» звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до відповідача - Державного підприємства «Дослідне господарство «Іскра» інституту сільського господарства північного сходу ОСОБА_1 аграрних наук України про стягнення 357460 грн. 76 коп. заборгованості (курсової різниці) за договором поставки на умовах товарного кредиту № 060289-24/04 від 24.04.2013.

Рішенням господарського суду Сумської області від 15.04.2015 у справі № 920/360/15 у задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Однак постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 зазначене судове рішення було скасоване та прийнято нове рішення, яким позов був задоволений, стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Іскра» інституту сільського господарства північного сходу ОСОБА_1 аграрних наук України на користь ТОВ «Галеон-С» 357460 грн. 76 коп. боргу.

На примусове виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 судом першої інстанції 07.08.2015 був виданий відповідний наказ.

У позовній заяві позивач зазначає, що за час існування невиконаного зобов'язання відповідача по справі грошова одиниця України значно знецінилась, тому позивач змушений був звернутись до суду за захистом порушених прав внаслідок невиконання відповідачем простроченого грошового зобов'язання та його знецінення після прийняття відповідного рішення суду.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вичинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 цього ж Кодексу передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Згідно із вказаною правовою нормою, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобовязання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Тобто, чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при касаційному перегляді судового рішення щодо стягнення відсотків річних (постанова Верховного Суду України від 12.09.2011 у справі № 6/433-42/183).

Відповідно до пп. 7.1 п. 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 за відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобовязальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобовязання.

Вищий господарський суд України у своєму у інформаційному листі №01-8/685 від 20.11.2008 вказав, що діюче законодавство не виключає можливості звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення з боржника суми, на яку заборгованість за грошовим зобов'язанням збільшилась в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості. Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнових прав та інтересів, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримані компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Проаналізувавши положення діючого законодавства, суд робить висновок, що на суму заборгованості, а також на суму стягнутої за судовим рішенням курсової різниці можуть бути нараховані 3% річних, а також пеня, у розмірах, визначених законодавством.

Також суд наголошує, що матеріалами справи підтверджується факт укладання договору про відступлення права вимоги від 19.08.2015 між ТОВ «Галеон-С» та ТОВ «Флора-Трейд», за умовами якого останньому було відступлено право вимоги до відповідача як боржника за основним договором договором поставки на умовах товарного кредиту № 060289-24/04 від 24.04.2013.

Стаття 512 Цивільного кодексу України перелічує підстави заміни кредитора у зобов'язанні.

Так, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 513 цього Кодексу правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Стаття 514 Цивільного кодексу України наголошує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин суд вважає цілком правомірним стягнення сум пені та нарахованих відсотків річних з відповідача на користь ТОВ «Флора-Трейд».

Крім зазначеного, як зазначив пленум Вищого господарського суду України в п.1.12 постанови № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Беручи до уваги приписи статті 258 ЦК України, яка визначає скорочену тривалість позовної давності до вимог про стягнення пені, враховуючи роз'яснення пленуму ВГСУ та перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, господарський суд, вважає правильним наступний розрахунок:

1) сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, нараховується окремо на кожну суму боргу на суму 152000,00 грн. за період з 21.10.2014 по 22.10.2015 у розмірі 72181,25 грн., на суму 357460,76 грн. за період з 20.07.2015 по 22.10.2015 у розмірі 121971,12 грн.;

2) сума 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також нараховуються окремо на кожну суму боргу на суму 162000,00 грн. - за період з 19.11.2013 по 14.01.2014 у розмірі 758,96 грн., на суму 152000,00 грн. за період з 15.01.2014 по 22.10.2015 у розмірі 8070,58 грн., на суму 357460,76 грн. за період з 20.07.2015 по 22.10.2015 у розмірі 2791,13 грн.

Таким чином, загальний розмір пені, який підлягає стягненню становить 121971,12грн., та загальний розмір 3% річних 11620,67грн.

При цьому судом при визначенні періодів нарахування вищезазначених сум були взяті до уваги вимоги цивільного законодавства щодо скороченого строку позовної давності у вимогах про стягнення сум неустойки, рішення господарського суду Сумської області у справі № 920/1740/13, постанову Харківського апеляційного господарського суду у справі № 920/360/15, а також дату часткової сплати заборгованості відповідачем.

Щодо клопотання відповідача про зменшення неустойки на підставі ст.83 ГПК України, суд зазначає, що не вбачає підстав для його задоволення, оскільки відповідачем не були подані на вимогу суду документи, які б обґрунтовували необхідність такого зменшення (фінансові звіти, довідку про збитковість тощо).

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України суд відшкодовує позивачу за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Іскра» Інституту сільського господарства північного сходу ОСОБА_1 академії аграрних наук України (42074, Сумська область, Роменський район, с. Кашпури, вул. Нова, 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора Трейд» (40001, м. Житомир, вул. Київська, 81/213; ) 121 971 грн. 12 коп. пені, 3% річних в сумі 11620грн. 67 коп., 2671грн. 84коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.11.2015.

Головуючий суддя В.Л.Котельницька

Суддя Ю.О.Зражевський

Суддя О.Ю.Сопяненко