ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015 р. Справа № 917/2232/15

за позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до публічного акціонерного товариства "Керамік", м.Полтава в особі арбітражного керуючого - ліквідатора ОСОБА_2, м.Полтава, вул.Кагамлика, 37

про виплату заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні

Суддя Іванко Лідія Андріївна

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, пасп. №КО 421558 від 22.08.2002р., виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області

від відповідача: не зявилися

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглядається позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Керамік" в особі арбітражного керуючого - ліквідатора ОСОБА_2 про стягнення 76345,62 грн., що становить 9919,02 грн. - невиплаченої заробітної плати, 61426,60 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, 5000,00 грн. - моральна шкода.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, надав суду відзив, в якому вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, встановив:

Постановою господарського суду Полтавської області від 12.09.2013р. у справі № 18/2499/12 ПАТ "Керамік" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2 з наданням йому повноважень відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до п.7 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника стосовно якого порушено справу про банкрутство, в тому числі і стягнення невиплаченої заробітної плати та інших виплат, пов"язаних з трудовими відносинами боржника.

Відповідно до п.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута проводиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту.

ОСОБА_1 працювала в ПАТ "Керамік" на посаді бухгалтера з 20.10.2009р. по 31.01.2014р.

31.01.2014р. вона була звільнена з зв"язку з ліквідацією підприємства.

З листопада 2013 року по січень 2014 року відповідач перестав виплачувати ОСОБА_1 заробітну плату, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 9919,02 грн.

Вищенаведене підтверджується копією довідки № 289 від 31 січня 2014 року.

Відповідно до ст. 47, 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплене у ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Згідно зі ст. 47, 116 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення працівникові провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Зокрема, відповідно до частини першої ст. 83 КЗпП України, крім заробітної плати у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до частини шостої ст. 10 Закону України "Про відпустки" до закінчення шестимісячного строку безперервної роботи щорічна основна відпустка надається пропорційно до відпрацьовано часу.

Виплата належних ОСОБА_1 сум 31 січня 2014 року (в день звільнення) власником здійснена не була.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 № 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені, належні йому від підприємства, суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

Таким чином, роботодавцем на момент звільнення не було проведено розрахунок за весь час існування трудових відносин між ОСОБА_1 та роботодавцем, а саме з листопада 2013р. по 31 січня 2014 року, що загалом становить 9919 грн. 02 коп.

Крім цього, у зв'язку із вказаною затримкою та відповідно до ст. 117 КЗпП роботодавець зобов'язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки, що на момент направлення вказаної позовної заяви до суду становить 61426 грн. 60 коп. .

Дії роботодавця щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1 у період її роботи на підприємстві, не проведення з нею розрахунків при звільненні поставили її у скрутне матеріальне становище, що є грубим порушенням чинного законодавства про працю.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінила в 5000 грн.

Приймаючи до уваги обґрунтованість позову, не заперечення його зі сторони відповідача, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву ОСОБА_1

На підставі викладеного, матеріалів справи та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з публічного акціонерного товариства "Керамік" ( 36008, м.Полтава, вул.Кагамлика, 37; р/р 260053257 в АБ "Полтава-банк", МФО 331489, код 48) на користь ОСОБА_1 (36040, АДРЕСА_1) 9919,02 грн. - заборгованість по заробітній платі, 61426,60 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, 5000,00 грн. - моральна шкода;

- в доход Державного бюджету України 1378 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 17.11.2015р.

Суддя Іванко Л.А.