РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015Справа №910/20031/15

За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспроект-1"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Жигун С.С. - за довіреністю від 30.03.2015р.

В судовому засіданні 02 листопада 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В серпні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспроект-1" (відповідач) про стягнення 143 000,00 грн. дивідендів.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем ст. 10 Закону України «Про господарські товариства».

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених позовних вимог просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/20031/15. Розгляд справи призначено на 14.09.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2015р., відповідно до ст. 77 ГПК України, розгляд справи було відкладено на 05.10.2015р.

В судовому засіданні 05.10.2015р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, судом було оголошено перерву до 19.10.2015р.

В судове засідання, призначене на 19.10.2015р., з'явились представники сторін, надали усні пояснення, відповіли на запитання суду.

В судовому засіданні 19.10.2015р. у справі оголошено перерву до 02.11.2015р.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі протоколу № 1 від 06.06.2003 року зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспроект-1» створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспроект-1».

Засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспроект-1» (відповідач) є особи: громадянин України ОСОБА_3 та громадянин України ОСОБА_1 (позивач) (п. 1.2. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспроект-1» - далі Статут).

Відповідно до п. 5.2. Статуту учасники вносять свої внески грошима і мають такі розміри часток у статутному фонді товариства: ОСОБА_3 - 9 250,00 грн., що складає у статному фонді частку у розмірі 50%; ОСОБА_1 - 9 250,00 грн., що складає в статному фонді частку у розмірі 50%.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців учасниками ТОВ «Транспроект-1» є ОСОБА_3 з часткою 9 250,00 грн. (50% статного фонду) та ОСОБА_1 з часткою 9 250,00 грн. (50% статутного фонду).

Пунктом 7.3. Статуту передбачено, що учасник має право, зокрема, одержувати частину прибутків (дивідендів) від діяльності товариства пропорційно свого внеску в статутний фонд. Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Згідно з довідкою Державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління ДФС у м. Києві ТОВ «Транспроект-1» в 2012 році ОСОБА_1 нараховано дивіденди в наступних розмірах: 37 105,26 грн., 75 542,00 грн., 93 900,00 грн., 143 000,00 грн., 100 000,00 грн. (на загальну суму 349 547,26 грн.); в 2013 році 100 000,00 грн., 43 000,00 грн., 71 000,00 грн., 141 700,00 грн. (загалом в розмірі 355 700,00 грн.); в 2014 році 56 350,00 грн., 75 700,00 грн., 39 270,00 грн., 42 000,00 грн., 17 124,33 грн. (разом 230 444,33 грн.).

Відповідно до видаткового касового ордеру від 02.04.2013 року позивачем отримано 24 700,00 грн. дивідендів.

Позивач звернувся до відповідача із листом про надання інформації щодо розподілу дивідендів за період з 2012-2014 роки (направлення підтверджується описом вкладення на фіскальним чеком).

Проте відповідачем таке звернення залишено без відповіді.

Позивач стверджує, що відповідач всупереч ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону України «Про господарські товариства», п. 7.3. Статуту ТОВ «Транспроект» протягом 2012-2014 років свої зобов'язання щодо здійснення сплати дивідендів виконував неналежним чином, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 143 000,00 грн. дивідендів за 1, 2 квартал 2013 року.

Відповідач у відзиві вказав, що за рахунок дивідендів в розмірі 89 800,00 грн. було погашено борг позивача за Договором безвідсоткової позики № 15 від 04.09.2006 року, платіжними дорученнями № 242 від 01.03.2013 року та № 252 від 01.04.2013 року на суму 10 000,00 грн. та 2 600,00 грн. відповідно перераховано до Державного бюджету України податок з доходів фізичних осіб (в т.ч. за ОСОБА_1 в розмірі 5 000,00 грн. та 1 300,00 грн. відповідно), крім того, позивач отримував дивіденди, що підтверджується видатковим касовим ордером на суму 24 700,00 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право, зокрема, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Як встановлено судом, в 2012 році ТОВ «Транспроект-1» нараховано ОСОБА_1 дивіденди на загальну суму 349 547,26 грн.; в 2013 році на суму 355 700,00 грн. (в т.ч. за 1 квартал - 100 000,00 грн. та за 2 квартал - 43 000,00 грн.); в 2014 році в розмірі 230 444,33 грн., що підтверджується довідкою Державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління ДФС у м. Києві.

Судом встановлено, що позивачем було частково отримано дивіденди в розмірі 24 700,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 02.04.2013 року.

Відповідно до п. 170.5 ст. 170 та п. 167-2 ст. 167 Податкового кодексу України дохід у вигляді дивідендів оподатковується за ставкою оподаткування 5 відсотків. Даний податок нараховується податковим агентом, який сплачує його до бюджету. В даному випадку податковим агентом є емітент корпоративних прав або за його дорученням інша особа, яка здійснює таке нарахування.

Враховуючи викладене, у відповідача виникло зобов'язання оплатити позивачу дивіденди в розмірі 111 150,00 грн. за 1, 2 квартал 2013 року з розрахунку 143 000,00 грн. - (24 700,00 грн. (виплачено дивідендів) + (143 000,00 грн. * 5%) (з урахуванням податку)).

Щодо тверджень відповідача про те, що за рахунок дивідендів в розмірі 89 800,00 грн. було погашено борг позивача за Договором безвідсоткової позики № 15 від 04.09.2006 року, суд повідомляє наступне.

04.09.2006 року між ТОВ «Транспроект-1» та ОСОБА_1 укладено Угоду безвідсоткової позики № 15 відповідно до умов якої відповідач надає позивачу безвідсоткову позику в розмірі 511 236,75 грн., а останній зобов'язується повернути таку позику в передбачені угодою строки.

При дослідженні зазначеної Угоди безвідсоткової позики № 15 від 04.09.2006 року судом встановлено, що положень, які би передбачали одностороннє списання відповідачем дивідендів позивача у якості погашення заборгованості за зазначеним правочином останній не містить.

Крім того, доказів волевиявлення з боку ОСОБА_1 (заяви, тощо) стосовно погашення заборгованості за Угодою безвідсоткової позики № 15 від 04.09.2006 року за рахунок дивідендів, відповідачем не надано.

Інші посилання відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи та належного доказового підтвердження не знаходять.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення з відповідача на користь позивача 111 150,00 грн. дивідендів за 1, 2 квартал 2013 року.

Судові витрати відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПРОЕКТ-1" (03058, м. Київ, вулиця Леваневського, будинок 6, квартира 10, ідентифікаційний код 32523447) на користь ОСОБА_1 (02225, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти: 111 150,00 грн. (сто одинадцять тисяч сто п'ятдесят гривень) дивідендів за 1-й та 2-й квартал 2013 року, 2 223,00 грн. (дві тисячі двісті двадцять три гривні) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Копію даного рішення направити позивачу у справі № 910/20031/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 16.11.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало