ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015р. Справа№ 914/2937/15

За позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Львів

та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м Львів,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Львів,

про стягнення 63' 734,94 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: ОСОБА_4

На розгляд господарського суду Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 подано позов до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення 63' 734,94 грн.

Ухвалою суду від 28.08.2015р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 15.09.2015р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 26.10.2015 р. строк розгляду справи продовжувався на 15 днів. У судовому засіданні 26.10.2015 р. оголошувалася перерва до 16.11.2015 р.

У судове засідання 16.11.2015р. представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без представника позивача у зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні, заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовуються несвоєчасним виконанням відповідачем договірних зобов'язань, тому на підставі ст.625 ЦК України позивачем 1 нараховано відповідачу 3' 417,31 грн. 3% річних за період з 08.05.2013 р. по 27.07.2015 р. та 33' 826,28 грн. інфляційних втрат за період з 01.01.2013 р. по 30.06.2015 р.; позивачем 2 нараховано відповідачу 2' 635,80 грн. 3% річних за період з 08.05.2013 р. по 07.07.2015 р. та 23' 855,55 грн. інфляційних втрат за період з 01.01.2013 р. по 30.06.2015 р.

У судовому засіданні 16.11.2015р. представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченні. Зокрема, зазначив, що відповідачем повністю погашено суму основного боргу у строки, визначені ухвалою суду від 19.12.2014р. На думку відповідача, відсутні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, тому провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

08.12.2011р. між суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивачем 1) та суб'єктом підприємницької діяльності, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (відповідач), а також між суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (позивач 2) та відповідачем укладено договори оренди нежитлових приміщень №01/12 та №02/12, згідно з якими відповідачу передано у платне тимчасове користування на умовах оренди об'єкт, що розташований за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 174 та належать позивачам на праві спільної власності.

Рішенням господарського суду від 13.05.2014 р. у справі №914/1771/13 стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 53' 000,00 грн. заборгованості по орендній платі, 4' 177,03 грн. пені, 1' 884,26 грн. 3% річних та 1' 181,22 грн. судового збору; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 47' 050,00 грн. заборгованості по орендній платі, 3' 494,11 грн. пені, 1'256,83 грн. 3% річних та 1' 036,01 грн. судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.10.2014 р. рішення господарського суду Львівської області від 13.08.2014 року у справі № 914/1771/13 залишено без змін, апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду від 17.11.2015 р. у справі №914/1771/13 рішення господарського суду Львівської області від 13.05.2014р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.10.2014р. у справі №914/1771/13 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 89' 482,51грн. збитків і 6' 000,00 грн. заборгованості та на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 59' 754,49грн. збитків скасовано, спір в цій частині передано до суду першої інстанції на новий розгляд. В іншій частині позовних вимог рішення господарського суду Львівської області від 13.05.2014р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.10.2014р. у справі №914/1771/13 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 19.12.2014 р. розстрочено виконання рішення господарського суду Львівської області від 13.05.2014 р. у справі № 914/1771/13 в частині, яка набрала законної сили, шляхом стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3:

- на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до 24.12.2014 р. включно 5' 000,00 грн., до 24.01.2015 р. - 8' 957,08 грн., до 24.02.2015 р. - 8957,08 грн., до 24.03.2015 р. - 8957,08 грн., до 24.04.2015 р. - 8957,08 грн., до 24.05.2015 р. - 8957,08 грн., до 24.06.2015 р. - 8957,11 грн.;

- на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до 24.12.2014 р. включно 5000,00 грн., до 24.01.2015 р. - 7972,82 грн., до 24.02.2015 р. - 7972,82 грн., до 24.03.2015 р. - 7972,82 грн., до 24.04.2015 р. - 7972,82 грн., до 24.05.2015 р. - 7972,82 грн., 24.06.2015 р. -7972,85 грн. У задоволенні решти заяви відмовлено.

Листом Львівського відділення ПАТ «ВіЕс Банк» №17/18958 та від 18.09.2015 р. повідомлено позивача 1 про поступлення коштів від ОСОБА_3 на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 за період з 01.12.2014 по 15.09.2015 р. із зазначенням дати та суми платежу.

Листом Львівського відділення ПАТ «ВіЕс Банк» №17/18959 від 18.09.2015 р. повідомлено позивача 2 про поступлення коштів від ОСОБА_3 на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 за період з 01.12.2014 по 15.09.2015 р. із зазначенням дати та суми платежу.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання на підставі договору оренди.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ст.286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

В силу статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач порушив свої зобов'язання за договорами оренди, оскільки вчасно не здійснив оплату за орендоване приміщення. Судовими рішеннями у справі №914/1771/13 встановлено порушення відповідачем обов'язку вчасної оплати орендної плати, проте вимог про стягнення інфляційних втрат у зазначеній справі позивачі не заявляли. Вимоги про стягнення з відповідача суми 3% річних рішенням суду від 13.05.2014 р. у справі №914/1771/13 стягнуто по 07.05.2014р. включно.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Заперечення відповідача щодо стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних обґрунтовується повним погашенням суми боргу у строки та в обсязі, визначеному ухвалою від 19.12.2014 р., якою розстрочено виконання рішення господарського суду Львівської області від 13.05.2014 р. у справі № 914/1771/13 в частині, яка набрала законної сили.

Пленум Вищого господарського суду України у п.7 постанови «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 р. №14 зазначає, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Наведене стосується й випадків здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 ГПК), оскільки під час таких відстрочки чи розстрочки або зміни інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України.

Суд звертає увагу відповідача, що обов'язок погасити заборгованість перед позивачами виник не у зв'язку з прийняттям рішення суду, а у зв'язку з укладенням договорів оренди та порушенням їх умов. Таким чином, наявність ухвали суду про розстрочення виконання рішення суду зі стягнення заборгованості, а також її повне погашення відповідачем не є перешкодою для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум, зазначає, що до стягнення з відповідача на користь позивача 1 підлягає 33' 432,67 грн. інфляційних втрат та 3' 368,65 грн. 3% річних; з відповідача на користь позивача 2: 23' 758,64 грн. інфляційних втрат та 2' 635,80 грн. -3% річних.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

У пункті 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. зазначається, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 49 ГПК України якщо господарський спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. У силу вимог ч.2 ст.49 ГПК України суд покладає судовий збір на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (79000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 33' 432,67 грн. інфляційних втрат, 3' 368,65 грн. 3% річних та 913,50 грн. - судового збору.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (79000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 23' 758,64 грн. інфляційних втрат, 2' 635,80 грн. -3% річних та 913,50 грн. - судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 16.11.2015р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 18.11.2015 р.

Суддя Яворський Б.І.