УХВАЛА

17.11.2015Справа № 910/23306/14

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенсор-Україна»

на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління

юстиції у місті Києві

За позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Січ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенсор-Україна»

про звернення стягнення заборгованості в сумі 1 028 811,63 грн. на предмет застави

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін

від позивача Слободянюк О.В. - по дов. № 457/11 від 20.05.2015

від відповідача не з'явився

від ДВС не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/23306/14 від 18.12.2014 позовні вимоги задоволено повністю та в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенсор-Україна» за кредитним договором № 176/13 від 15.11.2013 в розмірі 1 028 811,63 грн., яка складається з простроченої суми кредиту - 840 000,00 грн; прострочених процентів в сумі 109 200,00 грн.; пені за неповернення кредиту та процентів в сумі 79 611,63 грн. перед Публічним акціонерним товариством «Банк Січ» звернено стягнення на предмет застави за договором застави № 177/13 від 15.11.2013, а саме: прибор прийомно-контрольний пожежний адресний ППКП-01Ф-20,5 ТУ У 31.6-1-2003 в кількості 1 шт., а також прибор прийомно-контрольний пожежний пусковий ППКП - 01Ф-25 ТУ У 31.6-1-2003 в кількості 2 шт. шляхом їх продажу будь-якій особі - покупцеві з правом укладення договору купівлі-продажу предмета застави ПАТ «Банк Січ» з будь-якою особою покупцем; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенсор-Україна» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Січ» 73 080,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

23.02.2015 Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Господарського суду міста Києва № 910/23306/14 від 18.12.2014 відповідачем було подано чергову апеляційну скаргу, у зв'язку з цим 09.06.2015 справа № 910/23306/14 була надіслана до Київського апеляційного господарського суду.

11.06.2015 на адресу суду надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенсор-Україна» на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, відповідно до якої просить суд

- визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві щодо арешту коштів ТОВ «Сенсор-Україна» ВП № 47042943 неправомірними;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів ТОВ «Сенсор-Україна» ВП № 47042943 від 25.05.2015 Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві або зупинити виконавче провадження.

Скарга мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сенсор-Україна» зареєстровано за адресою: м. Київ, пр. Леся Курбаса, 2-Б, що підтверджується самим наказом суду, а тому скаржник вбачає дії державного виконавця неправомірними, адже виконання має проводитись у відділі державної виконавчої служби Святошинського району. У відповідності до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання проводиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Зазначає, що адреса реєстрації ТОВ «Сенсор-Україна» повністю співпадає з місцезнаходженням його постійно діючого органу та майна. Відповідно до судового наказу, адреса ТОВ «Сенсор-Україна» проспект 50-річчя Жовтня, будинок 2-Б. Проспект було перейменовано в Леся Курбаса, який знаходиться у Святошинському районі м. Києва. Державна виконавча служба зазначає у своїй постанові від 02.04.2015, що адреса боржника м. Київ, вул. Дегтярівська, 51. Дана адреса не зрозуміло звідки була взята та не відповідає матеріалам справи.

Відповідно до п. 3.16. постанови Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі ж якщо скарга на дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби заява надійшла до місцевого господарського суду під час перебування матеріалів справи у суді вищої інстанції, то місцевий господарський суд виносить ухвалу про відкладення вирішення питання про прийняття відповідної скарги до повернення відповідних матеріалів із суду вищої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/23306/14 від 16.06.2015 відкладено вирішення питання про прийняття скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенсор-Україна» на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві до повернення матеріалів справи № 910/23306/14 з апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/23306/14 від 09.11.2015, після повернення матеріалів справи, поновлено провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенсор-Україна» на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та розгляд скарги призначено на 17.11.2015.

Позивач в судовому засіданні 17.11.2015 проти задоволення скарги заперечував повністю.

Відповідач (скаржник) в судове засідання 17.11.2015 не з'явився, вимог ухвали від 09.11.2015 не виконав.

Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання 17.11.2015 представника не направив, вимог ухвали від 09.11.2015 не виконав.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва встановив:

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Частиною 1 п. 1 статті 19 Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 3 Закону примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема судових наказів.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся з відповідною заявою до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві 27.03.2015.

02.04.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. винесено постанову ВП № 47042943 про відкриття виконавчого провадження, згідно якої відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 910/23306/14 від 23.02.2015 про стягнення з ТОВ «Сенсор-Україна» на користь ПАТ «Банк Січ» 73 080,00 грн.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

25.05.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л., у зв'язку з невиконанням боржником самостійно рішення суду, винесено постанову ВП № 47042943 про арешт коштів боржника в межах суми 73 080,00 грн.

Скаржником у скарзі не наведено жодної норми чинного законодавства України, яку порушено державним виконавцем при винесені оскаржуваної постанови від 25.05.2015.

На вимогу ухвали суду від 09.11.2015 скаржником письмові пояснення з нормативно-правовим обґрунтуванням вимог скарги не подано.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скаржником у поданій скарзі не зазначено коли стало йому відомо про оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 09.11.2015 скаржника було зобов'язано надати належні докази в підтвердження того, коли стало відомо скаржнику про постанову ВП № 47042943 від 25.05.2015. Проте дані вимоги суду скаржником не виконано.

Як зазначалось вище встановлений статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк для оскарження дій Державної виконавчої служби обчислюється з дня вчинення оскаржуваної дії або з дня коли особі стало відомо про оскаржувану дію.

З огляду на викладене, обчислення строку для звернення з даною скаргою слід обраховувати з дня вчинення оскаржуваної постанови, який з урахуванням вимог ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України закінчився 05.06.2015.

Як вбачається з матеріалів справи скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенсор-Україна» подана до суду 11.06.2015.

Отже, звернувшись до суду 11.06.2015 скаржником пропущений строк для звернення з даною скаргою.

Згідно з п. 9.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлений у частині першій статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Відповідно до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Скаржником не подано заяви про відновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою до суду. Також відповідне клопотання не міститься у самій скарзі.

Враховуючи викладене господарський суд вважає, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенсор-Україна» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенсор-Україна» на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відмовити повністю.

СуддяВ.В.Сівакова