ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.11.2015 Справа № 920/1446/15

Господарський суд Сумської області, у складі судді Лугової Н.П., при секретарі судового засідання Кириченко-Шелест А.Г., розглянувши матеріали справи № 920/1446/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі

уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк»

Кадирова В.В., м. Київ;

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3,

м. Охтирка, Сумська область;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом - Національного банку України, м. Київ,

про стягнення 800 193 грн. 39 коп.

та

за зустрічним позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Охтирка, Сумська область;

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в

особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів

фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ

«Дельта Банк» Кадирова В.В., м. Київ;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом - Національного банку України, м. Київ

про розірвання кредитного договору,

За участю представників сторін:

Від позивача за первісним позовом: представник Глевацька О.В. (довіреність від 05.10.2015 року) ,

Від відповідача за первісним позовом: адвокат Сліпченко Ю.А. (ордер ПТ № 073940);

Від третьої особи: не прибув;

Суть спору: відповідно до вимог позовної заяви № 18.2.-901 від 29.08.2015 року позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 800 193 грн. 39 коп., відповідно до кредитного договору на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії № 11СМБ/2008-АПЗ від 31.07.2008 року, в тому числі: 156 800 грн. 00 коп. - заборгованість за строковим кредитом, 127 200 грн. 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 33 700 грн. 44 коп. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 1 729 грн. 15 коп. - 3% річних від суми простроченого кредиту, 3 080 грн. 24 коп. - заборгованість за строковими відсотками, 179 586 грн. 12 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 49 093 грн. 42 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 2 522 грн. 05 коп. - 3% річних від суми прострочених відсотків, 2 124 грн. 32 коп. - заборгованість за строковими комісіями, 191 026 грн. 28 коп. - заборгованість за простроченими комісіями, 53 331 грн. 37 коп. - пеня за несвоєчасне повернення комісії, а також витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

2 жовтня 2015 року відповідачем за первісним позовом було подано зустрічний позов б/н від 29.09.2015 року, в якому він просить суд розірвати кредитний договір №11СМБ/2008-АПЗ від 31.07.2008 року на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2015 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду із первісним.

15.10.2015 року до суду надійшов відзив на первісний позов, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги та вважає їх безпідставними, оскільки зазначеними у відзиві меморіальними ордерами про погашення кредиту спростовується заявлена позивачем заборгованість. Крім того, представником відповідача було зазначено, що на неодноразові пропозиції суду позивач не надав для огляду первинні документи про дати і суму виданого кредиту та дати і суми погашення заборгованості з боку ФОП ОСОБА_3 за період з 31.07.2008 року по 30.06.2010 року або довідку про рух коштів позичальника за вказаний період.

16 листопада 2015 року позивач за первісним позовом надав відзив №18,2-2235 від 13.11.2015 року на зустрічну позовну заяву, в якому вказує, що відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою в тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги). До того ж відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом. У зв'язку з вищевикладеним позивач за первісним позовом просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. Стосовно подання первісних документів на підтвердження надання відповідачеві кредиту позивач за первісним позовом зазначив, що 13.11.2015 року ним було направлено письмовий запит на ім'я Шарапанюка О.Є. керівника ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал», щодо отримання меморіальних ордерів, на підпис Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирову В.В.

Позивач за первісним позовом наполягає на задоволенні первісного позову та просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача за первісним позовом просив суд відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 16.11.2015 року представник позивача за первісним позовом просив суд відкласти розгляд справи для надання часу для подання документів.

Уповноважений представник відповідача за первісним позовом заперечував проти відкладення розгляду справи.

Згідно приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Водночас, позивач за первісним позовом не був позбавлений права надати суду письмові пояснення та докази в обгрунтування позовних вимог.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України встановлені обставини, за яких господарський суд відкладає в межах строків, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Крім того, згідно статті 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що розгляд справи здійснюється тривалий час, розгляд справи неоднорозово відкладався з підстав заміни представників позивача за первісним позовом та неподання ними, на вимогу Ухвал суду первинної документації, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача за первісним позовом про відкладення розгляду справи та розглядає справу в даному судовому засіданні за наявними в ній матеріалами згідно приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу та оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» в особі Охтирського відділення Сумської філії ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем за первісним позовом було укладено кредитний договір № 11СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, згідно пункту 1.1. якого банк відкрив відповідачеві за первісним позовом відновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію та в її межах зобов'язався надати кредитні кошти еквівалентні 500 000 грн. 00 коп., зі строком дії кредитної лінії з 31.07.2008 року по 30.07.2018 року включно, зі сплатою 11,5 % річних у гривнях з метою поповнення обігових коштів та придбання основних засобів.

Згідно пункту 1.2 кредитного договору «відновлювальна мультивалютна кредитна лінія» - це кредитна лінія, при якій ліміт кредитування визначається у вигляді максимальної суми кредитних коштів, що може знаходитися у користуванні Позичальника на будь-яку дату протягом строку дії цього договору. У разі часткового або повного повернення кредиту Позичальник може повторно отримати кредит в межах зазначеного ліміту кредитування протягом строку кредитної лінії

Пунктом 2.1. кредитного договору передбачено, що видача кредитних коштів в межах кредитної лінії здійснюється окремими частинами (траншами), у будь-якій з валют кредиту, передбачених п. 1.1. цього договору, у сумі, що не перевищує невикористаний ліміт кредитування. Підставою для видачі кожного окремого траншу є заява позичальника.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із своїх поточних рахунків на відповідні позичкові рахунки у валютах фактичної заборгованості за кредитом, згідно з Графіком зменшення ліміту кредитування (додаток № 1 до договору), а у випадку, якщо такий не був укладений - не пізніше останнього дня строку кредитної лінії.

Такий Графік зменшення ліміту кредитування (додаток № 1 до договору) сторонами був підписаний, в подальшому не змінювався та відповідно до нього починаючи з 27.01.2009 року до 26.06.2018 року включно позичальник кожного місяця мав сплачувати 4 400 грн. 00 коп. - мінімальний розмір повернення кредиту на кінцеву дату періоду (сума зменшення ліміту кредитування).

Цим же пунктом 4.1 договору передбачено, що при зменшенні ліміту кредитування відповідно до встановленого Графіка, терміном погашення позичальником заборгованості за кредитом, яка перевищує ліміт кредитування, встановлений на наступний строк, є день, що передує дню, з якого починає діяти новий ліміт кредитування.

Відповідно до пункту 5.2.6 кредитного договору при настанні випадків, передбачених п. 9.2 цього договору, банк має право призупинити подальше кредитування позичальника та/або достроково стягнути (в тому числі примусово шляхом звернення стягнення на заставлене майно) всю заборгованість за даним договором (кредит, проценти, штрафні санкції та інші платежі).

Пунктом 9.2 договору визначено, що Банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені укладеним договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або іншими особами, що є поручителями позичальника, умов даного договору та/або угод, укладених у забезпечення виконання позичальником зобов'язань за цим договором, а позичальник зобов'язаний протягом 10 календарних днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги, повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти та штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у випадках, передбачених п. п. 9.2.1-9.2.10.

Сплата позичальником процентів та комісії здійснюється у валюті Кредиту щомісячно в строк з 28-го числа по останній робочий день поточного місяця включно. У випадку порушення позичальником встановлених цим договором строків сплати процентів та/або комісій, сума несплачених в строк процентів, комісій вважається простроченою, переноситься банком на рахунки для обліку прострочених нарахованих доходів (п. 4.4 кредитного договору).

Відповідно до п. 6.1.2. кредитного договору позичальник зобов'язаний своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому даним договором.

У випадку порушення термінів повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів користування ним позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення ( п. 8.1. кредитного договору).

30 червня 2010 року відповідно до рішення Національного банку України між ТОВ «Український промисловий банк», позивачем за первісним позовом та Національним банком України був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь позивача за первісним позовом зареєстрований за № 2258. На підставі вказаного договору позивач за первісним договором набув статусу нового кредитора відповідно до ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 Цивільного кодексу України, зокрема, за кредитним договором № 11 СМБ/2008-АПЗ від 31.07.2008 року.

Укрпромбанк в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором від 30.06.2010 року передає (відступає) позивачеві за первісним позовом права вимоги за Кредитними та Забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання Кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок якого позивач за первісним позовом замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Відповідно до положень статті 516 Цивільного кодексу України відступлення Укрпромбанком прав вимоги за Кредитними та Забезпечувальними договорами до Дельта Банку не вимагає отримання згоди боржників. Внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за Кредитними та Забезпечувальними договорами (п. п. 4.1, 4.2 договору).

Пунктом 4.3 зазначеного договору сторони передбачили, що позивачеві за первісним позовом у власність переходять (відступаються) права вимоги за зобов'язаннями, визначеними в п. п. 1.7, 4.1 цього договору, в обсязі і на умовах, що існували на момент передачі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 18.08.2015 року заборгованість відповідача становить 800 193 грн. 39 коп., в тому числі 156 800 грн. 00 коп. заборгованість за строковим кредитом, 127 200 грн. 00 коп. заборгованість за простроченими відсотками, 33 700 грн. 44 коп. пені за несвоєчасну оплату кредиту, 1 729 грн. 15 коп. 3% річних від суми простроченого кредиту, 3 080 грн. 24 коп. заборгованість за строковими відсотками, 179 586 грн. 12 коп. заборгованість за простроченими відсотками, 49 093 грн. 42 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, 2 522 грн. 05 коп. 3% річних від суми прострочених відсотків, 2 124 грн. 32 коп. заборгованість за строковими комісіями, 191 026 грн. 28 коп. заборгованість за простроченими комісіями, 53 331 грн. 37 коп. пені за несвоєчасне повернення комісії.

Дослідивши надані сторонами докази та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що первинні позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Сумської області від 29.05.2013 року по справі № 5021/1176/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м. Київ до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Охтирка, Сумська область третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», м. Київ про стягнення 462 431 грн. 97 коп. за кредитним договором № 11СМБ/2008-АПЗ від 31.07.2008 року в задоволенні позову було відмовлено. В рішенні Господарського суду Сумської області було вказано, що позивачем у позовній заяві та наданих додаткових поясненнях не наведено викладених у п. 9.2. випадків, через які у Банка виникло право вимагати дострокового повернення суми кредитних коштів, тим більше, що Банком не надано доказів направлення та отримання позичальником вимоги про повернення суми заборгованості по кредиту. За відсутності належних та допустимих доказів настання випадків, передбачених пунктом 9.2 договору, відсутні докази наявності у позивача права призупиняти подальше кредитування відповідача та права достроково стягнути всю заборгованість за договором, відповідно, відсутні докази порушення прав позивача відповідачем.

Рішення господарського суду Сумської області по справі № 5021/1176/2011 від 29.05.2013 року набрало законної сили та є чинним.

01 квітня 2014 року рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі № 583/4811/13-ц за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, про звернення стягнення на предмет іпотеки позов Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишено без задоволення. Іпотека, на яку було звернено стягнення забезпечувала вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором № 11СМБ/2008-АПЗ від 31.07.2008 року. У вищевказаному рішенні було вказано, що «на неодноразові пропозиції суду позивач не надав для огляду первинні документи про дату і суму виданого кредиту та дати і суми погашення заборгованості з боку ОСОБА_12 за період з 31.07.2008 р. по 30.06.2010 року або довідку про рух коштів Позичальника за вказаний період». Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості відповідача станом на 30 червня 2010 року, право вимоги якого передане ПАТ «Дельта Банк», не визнається відповідачем, в той же час ПАТ «Дельта Банк» не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості і вичерпані всі можливості отримати такі докази.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23 липня 2014 року цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2014 року апеляційну скаргу було відхилено, а Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2014 року залишено без змін.

Апеляційним судом Сумської області в ухвалі було вказано, що під час розгляду справи відповідачі надали оригінали заяв на видачу готівки, корінці чеків, меморіальні ордери про погашення кредиту, всього 31 документ, перелік яких зазначений у «супровідному листі про надання оригіналів документів», підписаному ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15. В той ж час ПАТ «Дельта Банк» не надав належних доказів щодо розміру виданих позичальникові кредитних коштів та доказів про їх отримання позичальником незважаючи на те, що для перевірки доводів відповідачів про відсутність простроченої заборгованості як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ПАТ «Дельта Банк» було запропоновано надати належні докази на підтвердження цих обставин. Також в вищевказаній ухвалі було вказано, що за клопотанням представника ПАТ «Дельта Банк» у справі призначалась судово-економічна експертиза для визначення розміру суми заборгованості та її складових за кредитним договором № 11СМБ/2008-АПЗ від 31 липня 2008 року станом на 01 липня 2010 року. Проте експерт повідомив про неможливість надання висновку у зв'язку з відсутністю відповідних первинних документів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилено, рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 23 липня 2014 року залишено без змін.

Відповідно до приписів статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як свідчать матеріали справи позивачем за первісним позовом не надано доказів щодо суми виданого відповідачеві за первісним позовом кредиту, довідку про рух коштів на рахунку ФОП ОСОБА_3 та докази на підтвердження дати і суми погашення заборгованості боржником.

Представник публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в судовому засіданні 16.11.2015 року зазначив, що непродані активи ТОВ «Український промисловий банк» передано ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал» та лише 13.11.2015 року підготовлено запит до ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал» щодо отримання меморіальних ордерів. При цьому представник позивача за первісним позовом не надав суду ні копії зазначеного листа ні відповідних пояснень. Але, відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. В даному випадку це стосувалося позивача за первісним позовом, що мав довести належними і допустимими доказами розмір виданих відповідачеві за первісним позовом кредитних коштів, доказів їх отримання, сплати відповідачем за первісних позовом сум. Відповідно до приписів статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року № 18, у випадку, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Таким чином, оскільки позивачем за первісним позовом не доведено належними та допустимими доказами розміру позовних вимог, в тому числі виданих відповідачеві за первісним позовом кредитних коштів, доказів їх отримання останнім та сплати відповідачем за первісних позовом коштів за кредитним договором, суд відмовляє у задоволенні первісних позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач за первісним позовом посилається на те, що 21.01.2010 року Правління Національного банку України постановило відкликати банківську ліцензію та ініціювати процедуру ліквідації Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк». Відкликання банківської ліцензії у Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» унеможливило виконання цим банком своїх обов'язків з видачі кредитних коштів, у тому числі і перед Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 по кредитному договору № 11 СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 31 липня 2008 року. Однак, як вказує відповідач за первісним позовом, до теперішнього часу між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» не досягнуто згоди щодо розірвання кредитного договору № 11 СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 31 липня 2008 року.

В зв'язку з вищевказаним, відповідач за первісним позовом посилається на те, що ТОВ «Український промисловий банк» у зв'язку із відкликанням ліцензії не має змоги здійснювати подальші транші кредитних коштів, що є істотним порушенням умов договору.

Відповідно до приписів статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Враховуючи той факт, що кредитний договір № 11СМБ/2008-АПЗ був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Охтирського відділення Сумської філії ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем за первісним позовом, при цьому публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» до якого заявлено позов про розірвання договору № 11 СМБ/2008-АПЗ від 31.07.2008 року не є стороною цього договору, тому він не є належним відповідачем у справі на підставі чого суд відмовляє в задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені первісного позову відмовити.

2. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Повне рішення складено 20.11.2015 року.

Суддя Н.П. Лугова