РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015 р. Справа №910/22046/15
За позовом Публічного акціонерного товариства " Банк національний кредит " в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації - Паламарчука Віталія Віталійовича

До Товариства з обмеженою відповідальністю " Автомобільна спілка транспорту, інформатики, логістики "

Про стягнення 62365257,38 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Представники:

Від позивача Дешко В.О. - предст.

Від відповідача Воробйова В.В. - предст.

Рішення прийняте 29.10.2015 р., оскільки у судовому засіданні 01.10.2015 р. розгляд справи відкладався відповідно до п. 1 ст. 77 ГПК України.

Обставини справи:

Позивач - Публічне акціонерне товариство " Банк національний кредит " в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації - Паламарчука Віталія Віталійовича звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю " Автомобільна спілка транспорту, інформатики, логістики " 62365257,38 грн., з яких:

- 31587258,93 грн. - заборгованість за кредитом;

- 3584101,01 грн. - заборгованість за процентами;

- 433313,30 грн. - пеня за прострочення повернення процентів за користування кредитом; - 8534617,74 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 30876,55 грн. - 3% річних від простроченої суми процентів;

- 547800,96 грн. - 3% річних від простроченої суми кредиту;

- 429400,16 грн. - збитки від інфляції за час прострочення сплати процентів;

- 10817888,73 грн. - збитки від інфляції за час прострочення сплати процентів;

- 4800000,00 грн. - штраф за прострочення сплати процентів;

- 1600000,00 грн. штраф з прострочення повернення кредиту.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

26.10.2015 р. через канцелярію суду представником позивача подане клопотання про залучення до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національній банк України.

Суд у задоволенні зазначеного клопотання відмовляє, оскільки рішення суду не може вплинути на права та обов'язки НБУ.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд,-

В С Т А Н О В И В

27.10.2014 р. між позивачем ( банком ) та відповідачем ( позичальником ) був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-240ю/2014/2-1.

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в межах максимального ліміту заборгованості до 32000000,00 грн. зі сплатою 13,8% річних та кінцевим терміном повернення заборгованості до 26.10.2015 р.

На підставі вказаного договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 31587258,93 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач зобов'язаний був сплатити проценти за користування кредитом ( за період з 28.10.2014 р. по 31.12.2014 р. ) до 05.01.2015 р.

Натомість, в порушення умов п. 2.6 договору № 05.1-240ю/2014/2-1 від 27.10.2014 р. оплата не була здійснена.

Починаючи з 06.01.2015 р. відповідач не виконував умов кредитного договору та не сплачував проценти за користування кредитом та не погашав кредит.

Відповідно до п.4.4.вказаного кредитного договору, у разі невиконання позивальником зобов'язань визначених п.п.3.3.2-3.3.17 цього договору, порушення позивальником або третьою особою, з якою укладений договір забезпечення виконання зобов'язань за кредитом, умов договорів, визначених п.1.3 цього договору, протягом більше 15 ( п'ятнадцяти ) днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та відповідно, позичальник зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня, погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції. Після повного погашення заборгованості позичальника за цим договором дія договору припиняється.

Пунктом 4.2 договору № 05.1-240ю/2014/2-1 від 27.10.2014 р. передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених цим договором та тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1.1,2.4.2.13.3,3.2,5,4.4,5.4. цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1%, в національній валюті України, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов'язань за цим договором.

Згідно п. 4.3 кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. 3.3.2-3.3.17 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф в розмірі 5 ( п'ять ) процентів від суми максимального ліміту кредиту, визначеного п.1.1.1 кредитного договору за кожний випадок.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

27.10.2014 р. між позивачем (кредитором ) та відповідачем ( позичальником ) був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-240ю/2014/2-1.

Відповідно до підпункту 1.1.1 пункту 1.1 вказаного договору позивач зобов'язався надати відповідачу кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання зі сплатою 13,8% процентів річних в межах максимального ліміту заборгованості до 32000000,00 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 26.10.2015 р.

Фактично ТОВ " Автомобільна спілка транспорту, інформатики, логістики " було отримано від банку суму грошових коштів в розмірі 31587258,93 грн.

30.10.2014 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про відступлення права вимоги № 30102014

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору первісний кредитор ( відповідач ) зобов'язується відступити новому кредитору ( позивачу ) права вимоги за кредитними договорами ( визначеними в додатку № 1 до договору ), а останній зобов'язався прийняти права вимоги та сплатити первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені договором.

Згідно п.3.1 договору № 30102014 від 30.10.2014 р. за домовленістю сторін загальна сума права вимоги, що відступається за цим договором новому кредитору, яка включає в себе суму основного боргу, нарахованих процентів та комісії становить 31444216,27 грн., яка сплачується новим кредитором у термін по 31.10.2014 р.

Пунктом 3.2 вказаного договору передбачено, що сторони мають право здійснювати розрахунки шляхом перерахування зустрічних однорідних вимог.

31.10.2014 р. між позивачем та відповідачем була укладена угода про зарахування зустрічних однорідних вимог в розмірі 31587258,93 грн.

Відповідно до умов якої сторони домовилися про зарахування зустрічних позовних вимог ( грошових вимог ) за договором відступлення № 30102014 від 30.10.2014 р. та за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-240ю/2014/2-1 від 27.10.2014 р.

Статтею 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ст. 602 ЦК України, не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання ( догляду ); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених або законом.

Суд вважає, що зобов'язання відповідача перед позивачем за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 05.1-240ю/2014/2-1 від 27.10.2014 р. припинилися внаслідок проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому вимоги позивача, викладені у позовній заяві є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 18.11.2015 р.

Суддя В.І.Пінчук