РІШЕННЯ

18 листопада 2015 року Справа № 913/727/15

Провадження №13/913/727/15

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання", м. Луганськ

до Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 11 215 425 грн. 98 коп.

Суддя Яресько Б.В.

секретар судового засідання - помічник судді Ногін С.М.

Від позивача - Смірнов К.М., довіреність № 143 від 08.07.2015, ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання";

Від відповідача - Пальчик М.О., довіреність № 06-05-4/04 від 04.01.2015, ДП "Сєвєродонецька Теплоелектроцентраль"

У судовому засіданні 16.11.2015 р. була оголошена перерва до 18.11.2015 р.

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся з позовом про стягнення 5833789 грн. 66 коп. заборгованості за спожиту в листопаді 2013, грудні 2013, січні 2014, лютому 2014, квітні і липні 2015 р. активну електричну енергію , 3% річних в сумі 407572 грн. 33 коп., за період 07.12.2013 по 15.08.2015 р., та інфляційних нарахувань в сумі 4974063 грн. 99 коп. за період з 07.12.2013 р. по 15.08.2015 р.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якій він заперечує проти задоволення позову в повному обсязі посилаючись на проведення взаємозаліку на суму 4516053,00 грн. відносно основної суми боргу, та заперечує проти стягнення нарахованих позивачем 3% річних та втрат від інфляції наводячи свій контр розрахунок згідно якого стягненню підлягає 3% річних в сумі 406363,93 грн. та інфляційні нарахування у сумі 4823259,83 коп.

Відповідачем заявлено клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти доводів відповідача заперечує, посилаючись на те, що проведення взаємозаліку є неможливим зокрема відповідно до ст. 15-1, 26 Закону України "Про електроенергетику".

Дослідивши обставини справи, витребувані судом та надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд

в с т а н о в и в:

між сторонами по справі 01.08.2004 року був укладений договір № 4 про постачання електричної енергії відповідно до якого позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" зобов'язалося постачати електричну енергію відповідачу державному підприємству "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", а відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за використану електроенергію.

Відповідно до п. 8.4, 8.5 договору № 4 про постачання електричної енергії від 01.08.2004 року розрахунок за спожиту в розрахунковому періоді активну електроенергію, оплату за недовраховану електроенергію, суми відшкодування збитків, пені за порушення термінів розрахунків та інше відповідач повинен здійснювати грошовими коштами на поточний рахунок постачальника електричної енергії на підставі наданих рахунків протягом 5-ти операційних днів з дня їх отримання.

Позивач за період листопад 2013 р., грудень 2013 р., січень 2014 р., лютий 2014 р., квітень 2014 р., та липень 2015 р. відпустив відповідачу активну електроенергію на суму 11 903 123 грн. 86 коп., а саме:

листопад 2013 р. рахунок № 4/ЛИС/11/1 від 01.12.14 - 2038536,01 грн.

грудень 2013 р. рахунок № 4/ЛИС/12/1 від 02.01.2014 р. - 4386744,48 грн.

січень 2014 р. рахунок № 4/ЛИС/1/1 від 03.02.2014 р. - 4539784,45 грн.

лютий 2014 р. рахунок № 4/ЛИС/2/1 від 03.03.2014 р. - 62721,72 грн.

квітень 2014 р. рахунок № 4/ЛИС/4/1 від 05.05.2014 р. - 4012,48 грн.

липень 2015 р. рахунок № 4/ЛИС/7/1 від 03.08.2015 р. - 471324,72 грн.

Відповідач оплату спожитої електроенергії в повному обсязі та своєчасно не здійснив в наслідок чого утворилося заборгованість в сумі 5833789 грн. 66 коп.

Наявність зазначеної заборгованості на момент подання позову відповідач визнає.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховані 3% річних за період з 07.12.2013 р. по 15.08.2015 р. на суму 407572 грн. 33 коп., та інфляційні нарахування за період з 07.12.2013 р. по 15.08.2015 р. в сумі 4974063,99 грн.

Відповідач проти задоволення заперечує посилаючись на те, що відповідно до листа від 14.09.2015 р. № 07-05-70/1185 ним було проведено залік зустрічних однорідних вимог на суму 4516053,00 грн. відносно основної суми боргу.

Він заперечує проти стягнення нарахованих позивачем 3% річних та втрат від інфляції наводячи свій контр розрахунок згідно якого стягненню підлягає 3% річних в сумі 406363,93 грн. які він розрахував виходячи з дат оплати боргу згідно даних його обліку, та інфляційні нарахування у сумі 4823259,83 коп. розраховані з врахуванням індексу інфляції за період липень, серпень 2015 року.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне:

Відносно відповідача державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" 03.01.2013 р. порушена справа про банкрутство № 913/40/13-г.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 18.02.2013 року у справі № 913/40/13-г введено процедуру розпорядження майном яка діє і на цей час.

Спірні правовідносини виникли під після порушення провадження справи про банкрутство і відповідно є поточними, та на них не розповсюджується дія мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судом встановлено, що відповідач порушив зобов'язання по своєчасній та повній оплаті одержаної електроенергії за період з листопад 2013 р., грудень 2013 р., січень 2014 р., лютий 2014 р., квітень 2014 р., та липень 2015 р. в наслідок чого утворилась заборгованість в сумі 5833789 грн. 66 коп.

Доводи відповідача стосовно погашення частини боргу в сумі 4516053,00 грн. шляхом заліку зустрічних однорідних вимог відповідно до листа від 14.09.2015 р. № 07-05-70/1185 судом відхиляються з огляду на наступне:

Відповідач зазначає, що ним був проведений залік зустрічних однорідних вимог за спожиту електроенергію шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Статтею 602 Цивільного кодексу України визначено перелік підстав, за наявності яких не допускається зарахування зустрічних вимог, а саме: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з преамбулою Закону України "Про електроенергетику" цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Цією ж статтею передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Таким чином, проведення заліку зустрічних однорідних вимог за зобов'язаннями по оплаті спожитої електричної енергії не допускається в силу закону відповідно до п. 5 ст. 602 Цивільного кодексу України.

За таких обставин сума основного боргу 5833789 грн. 66 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлена вимога про стягнення 3% річних за період з 07.12.2013 р. по 15.08.2015 р. на суму 407572 грн. 33 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач не погоджується з розрахунком позивача стосовно нарахування 3% річних в сумі 407572 грн. 33 коп., та наводить свій контр розрахунок згідно якого сума складає 406363,93 грн.

Як вбачається з розрахунків наданих сторонами розбіжності виникли через те, що відповідач при здійсненні розрахунків враховує дати здійснення ним платежів по оплаті боргу, а позивач дату надходження зазначених коштів на відповідний рахунок.

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

За таких обставин суд погоджується з розрахунком позивача в зв'язку з чим підлягає стягненню 3% річних в сумі 407572 грн. 33 коп.

Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні нарахування в сумі за період з 07.12.2013 р. по 15.08.2015 р. в сумі 4974063,99 грн.

Як вбачається з розрахунку позивача заявляючи до стягнення втрати від інфляції за весь зазначений період він невірно розрахував інфляційні втрати з врахуванням періоду липень-серпень 2015 року, а саме не врахував при розрахунку наявність дефляції 99,00% у зазначені місяці, що призвело до невірного розрахунку інфляційних нарахувань за весь період.

За таких обставин, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань частково, а саме в сумі 4823259,83 коп., в решті вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Судовий збір стягується з відповідача в дохід Державного бюджету України, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" м. Сєвєродонецьк, Луганська область 93403 ідентифікаційний код 10 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" кв. Гайового 35-а м. Луганськ 91021, поштова адреса вул. Горького 123 м. Старобільськ Луганська область 92702

- на п/р зі спеціальним режимом використання №60 філія ЛОД ВАТ "Державний Ощадний банк України" МФО 304665 код 31443937 суму заборгованості за спожиту активну електроенергію в розмірі 5833789,66 грн.

- на п/р 6 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" МФО 380805 3 % річних в розмірі 407572,33 грн., інфляційні нарахування в розмірі 4823259,83 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 72097,36 грн., наказ видати.

3. В решті вимог відмовити.

У судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено: 19.11.2015.

Суддя Б.В.Яресько