ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа № 909/718/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя Бонк Т. Б.

судді Бойко С.М.

ОСОБА_1

при секретарі Борщ І.О.

за участю представників сторін:

позивача (скаржник) ОСОБА_2 (пред-к за довіреністю № 24 від 01.01.2015 року) - в режимі відеоконференції

відповідача ОСОБА_3 (пред-к за довіреністю)

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" № НЮС -04/265 від 04.09.2015 року

на рішення господарського суду Івано- Франківської області від 13.08.2015 р. (головуючий суддя Грица Ю.І.)

у справі № 909/718/15

за позовом: Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенернго", м. Львів, в особі відокремленого підрозділу "Бурштинська теплова електрична станція" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенернго", м. Бурштин, Івано-Франківська область

про стягнення грошових коштів в розмірі 41 321,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2015 року у справі за № 909/718/15 позов задоволити частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенернго" в особі відокремленого підрозділу "Бурштинська теплова електрична станція" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенернго" на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" грошові кошти в сумі 4132,10 грн. (чотири тисячі сто тридцять дві гривні десять копійок) та 1827 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення суду про задоволення позову мотивоване тим, що по прибутті вагону на станцію призначення було виявлено, що в перевізному документі невірно вказані найменування, адреса та код одержувача. Факт неправильного зазначення найменування, коду та адреси одержувача підтверджується долученою до матеріалів справи копією акту загальної форми №132 від 14.01.2015. Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Відтак, з відправника стягується штраф у розмірі п'ятикратної плата за всю відстань перевезення, що становить 4132,10 грн. х 5 = 20660,50 грн.

Рішення суду про відмову в решті позову мотивоване зменшенням розміру штрафу у звязку з фінансовим станом відповідача та тим, що допущене відповідачем порушення було усунуте у день його виявлення, тому факт неправильного зазначення найменування, коду та адреси одержувача вантажу в накладній не завдав збитків позивачу.

В апеляційній скарзі та в доповненнях до апеляційної скарги позивач просить дане рішення скасувати і прийняти нове, яким позов задоволити в повному обсязі, мотивуючи це тим, що згідно ст. 83 ГПК України господарський суд має право зменшувати розмір неустойки лише у виняткових випадах. Відсутність доказів понесення реальних збитків позивачем внаслідок порушення відповідачем вимог Статуту залізниць України не може бути підставою для зменшення штрафу. Штраф стягується за сам факт допущення порушення незалежно від того, чи завдано у звязку з цим збитки. Крім того, суд не має права зменшувати розмір штрафу, встановлений статтями 118 та 122 Статуту, виходячи тільки з того, що, на думку суду, встановлений Статутом розмір штрафу є занадто великим.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить оскаржуване рішення залишити без змін, мотивуючи це тим, що, на його думку, судом першої інстанції було повно і всебічно зясовано обставини, що мають значення для справи, їм надано належну правову оцінку. Суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано дійшов висновку про можливість зменшення розміру штрафу до однократного розміру провізної плати.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід частково задоволити, а рішення господарського суду першої інстанції частково скасувати з наступних підстав.

Встановлено, що у січні 2015 року зі станції Бурштин Львівської залізниці ПАТ "ДТЕК Західенернго" "Бурштинська ТЕС" здійснило відправлення вагону № 53522561 згідно залізничної накладної №35308840 на станцію Дніпродзержинськ Придніпровської залізниці, одержувач вагону - Вагонне депо ТОВ "Лемтранс".

14.01.2015 по прибутті вказаного вагону на станцію призначення було виявлено, що в перевізному документі накладній №35308840 невірно вказані найменування, адреса та код одержувача.

Факт неправильного зазначення найменування, коду та адреси одержувача підтверджується долученою до матеріалів справи копією ОСОБА_2 загальної форми №132 від 14.01.2015.

У звязку з чим, 14.01.2015 станцією призначення Дніпродзержинськ на станцію відправлення Бурштин надіслано телеграму №4 від 14.01.2015 про невірно зазначені реквізити одержувача у накладній №35308840.

Того ж дня, 14.01.2015 року зі станції Бурштин на станцію Дніпродзержинськ надійшла телеграма-відповідь №НР011 від 14.01.2015 щодо виправлення невірно вказаних реквізитів в перевізному документі, з проханням вважати вірним одержувача «Дніпродзержинське вагонне депо, код 9194, ДС Василенюк».

З матеріалів справи вбачається, що у залізничній накладній №35308840 на станції призначення Дніпродзержинськ Придніпровської залізниці зроблено виправлення реквізитів одержувача на вірні, а саме: з «ОАО "Павлоградуголь": 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Леніна,76, код одержувача 9190» на «Вагонне депо ТОВ "Лемтранс": Донецька обл., Ворошиловський р-н., м. Донецьк, вул.Артема,7, 83086, код одержувача 9194.».

Предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначені код та адресу вантажоодержувача у розмірі 41321,0 грн. на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Зокрема, позивачем суму штрафу розраховано, виходячи з розміру провізної плати по накладній 4132,1 грн., пятикратного коефіцієнту та кількості порушень, що дорівнює двом.

Частиною 6 ст. 306 ГК України встановлено, що відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до ст.ст. 908, 909 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Повноваження, права та обов'язки залізниць визначаються Законом України "Про залізничний транспорт", їх статутами.

Згідно ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт» законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту регламентується Статутом залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. №457.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ст. 24 Статуту України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту залізниць України).

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно ст. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Отже, саме на вантажовідправника покладається обов'язок заповнення комплекту перевізних документів та відповідальність за правильність заповнення таких документів.

З матеріалів справи вбачається, що у накладній №35308840 внесення відомостей про перевезення підтверджено 10.01.2015 календарним штемпелем станції відправника - відповідача.

Отже, матеріалами справи встановлено факт зазначення відповідачем (вантажовідправником) неправильної адреси та коду держувача, що не заперечується відповідачем.

Вищезазначене порушення тягне за собою відповідальність вантажовідправника у вигляді штрафу згідно ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

За загальним правилом особа не може бути покарана двічі за одне правопорушення.

Отже, з правового аналізу ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України вбачається, що штраф за вказані порушення нараховується один раз (однократно), а не двічі, так як це зазначено у розрахунку позивача.

Провізна плата за всю відстань перевезення становить - 4132,10 грн.

Відтак, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що з відправника стягується штраф у розмірі п'ятикратної плати за всю відстань перевезення, що становить 4132,10 грн. х 5 = 20660,50 грн.

Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру штрафу до розміру однієї провізної плати за всю відстань перевезення, а саме - до 4 132,10 грн. у звязку з тим, що на підприємстві склалася важка фінансова ситуація.

Пункт 3 статті 83 ГПК надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду (п.6.4 роз'яснення Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" № 04-5/601 від 29.05.2002).

У п.14 листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про відповідальність за порушення у галузі залізничного транспорту № 01-08/71 від 02.02.2010 зазначено, що з огляду на те, що вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов'язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу, господарський суд не має права з власної ініціативи зменшувати розмір штрафу, встановлений статтями 118 та 122 Статуту, виходячи тільки з того, що, на думку суду, встановлений Статутом розмір штрафу є занадто великим.

В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, при наявності яких господарським судом може бути зменшено вказаний штраф. Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка доказам, якими заявник обґрунтовує клопотання про зменшення штрафу

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, надання чи ненадання доказів це право сторони. Але вибираючи спосіб захисту, який базований на ненаданні доказів, сторона несе ризик, що вона не зможе в подальшому посилатися на ті докази, яких вона не надала.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

У застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки. Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту залізниць України, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. (роз'яснення Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" № 04-5/601 від 29.05.2002).

Скаржником у підтвердження своїх доводів про скрутне фінансове становище не надано відповідних належних доказів, які б свідчили про це. Суд першої інстанції не зазначив, на підставі яких доказів судом зроблено висновок про скрутне фінансове становище відповідача.

Згідно ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ч.1 ст.226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Зважаючи на вищевказане, апеляційний суд зазначає, що усунення відповідачем вказаного порушення в той же день не є визначальним для зменшення розміру штрафу, оскільки усунення порушення є обовязком особи з метою усунення збитків для контрагента. Крім того, таке негайне усунення порушення є в інтересах відповідача, оскільки чинне законодавство у сфері залізничних перевезень передбачає сплату збору за зберігання вантажів у вагонах, плату за користування вагонами тощо, крім того, одержувачем вантажу можливе застосування санкцій за затримку доставки вантажу та інше.

Важкий фінансовий стан відповідача, нестача оборотних коштів не позбавляють його від відповідальності за зазначення неправильних відомостей у перевізні документи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що позивачем доведено факт допущення відповідачем (вантажовідправником) порушення, що є підставою для стягнення штрафу згідно чинного законодавства, в той час як відповідачем в суді першої інстанції не надано доказів в обґрунтування клопотання про зменшення такого штрафу.

Відтак, апеляційний господарський суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо зменшення розміру штрафу до розміру однієї провізної плати та вважає, що в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з прийняттям нового рішення в цій частині.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу було задоволено частково, судовий збір у справі слід розподілити між сторонами пропорційно до задоволених вимог.

Відтак, з відповідача на користь позивача за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції слід стягнути в сукупності 1919,0 грн. в силу задоволення половини розміру майнових вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" № НЮС -04/265 від 04.09.2015 року задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2015 року у справі за № 909/718/15 скасувати в частині відмови в задоволенні 16528,4 грн. штрафу. В цій частині прийняти нове рішення. Позов про стягнення 16528,4 грн. штрафу задоволити.

3. В решті рішення залишити без змін.

4. Абзац другий рішення господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2015 року у справі за № 909/718/15 в частині щодо стягнення заборгованості викласти в наступній редакції:

«Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенернго" (вул. Козельницька,15, м.Львів, 79026, ) в особі відокремленого підрозділу "Бурштинська теплова електрична станція" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенернго" (м. Бурштин, Івано-Франківська область, 77112, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (просп. К.Маркса, 108, м. Дніпропетровськ, 49600, ) грошові кошти в сумі 20660,5 грн. (двадцять тисяч шістсот шістдесят гривень пятдесят копійок).

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенернго" (вул. Козельницька,15, м. Львів, 79026, ) в особі відокремленого підрозділу "Бурштинська теплова електрична станція" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенернго" (м. Бурштин, Івано-Франківська область, 77112, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (просп. К. Маркса, 108, м. Дніпропетровськ, 49600, ) 1919,0 (тисяча девятсот девятнадцять) грн. судового збору.

6. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

8. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 23.11.2015 р.

Головуючий суддя Бонк Т. Б.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_1