ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2015 Справа № 905/2311/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Ю.В. Сич

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом самозайнятої особи арбітражного керуючого ОСОБА_1, м. Харків

до відповідача публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ (ідентифікаційний код 00210602)

про стягнення основного боргу в сумі 44000,00 грн., інфляції в сумі 4013,47 грн., 3% річних у розмірі 434,42 грн., пені у сумі 7960,23грн.

за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ

до самозайнятої особи арбітражного керуючого ОСОБА_1, м. Харків

про визнання недійсним договору від 18.01.2013 р. № 17/138 та застосування до правовідносин правових наслідків недійсності правочину, передбачених ч.1 ст. 216 ЦК України

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_1

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2 за довіреністю № 17/23 від 28.04.2014р.

Позивач, самозайнята особа арбітражний керуючий ОСОБА_1, м. Харків звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ про стягнення основного боргу в сумі 44000,00 грн., пені у сумі 7960,23грн., інфляції в сумі 4013,47 грн., 3% річних у розмірі 434,42 грн., пені у сумі 7960,23грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за договором про надання послуг арбітражного керуючого №17/138 від 18.01.2013р. в частині оплати за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 44 000, 00грн. та виникли підстави для нарахування пені у розмірі 7960,23грн., інфляції в сумі 4013,47 грн., 3% річних в сумі 434,42грн., пені у сумі 7960,23грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав копії договору №17/138 від 18.01.2013р., додаткової угоди №4 до договору №17/138 від 18.01.2013р., актів здачі-приймання робіт від 02.02.2015р., від 02.03.2015р., від 10.04.2015р., від 01.05.2015р., від 01.06.2015р., від 01.07.2015р., від 01.08.2015р., від 01.09.2015р., претензій вих.. №01/08-15 від 03.08.2015р., вих..№01/09-15 від 03.09.2015р., додаткові угоди до договору №1 від 02.12.2013р., №2 від 25.02.2014р., №3 від 25.06.2014р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує , ст.ст. 1, 12, 13, 15, 44, 54, 55, 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 257, 525, 526, 624, 625, 629 Цивільного кодексу України, п.7 ст.180, ст.ст. 193, 224, п.6 ст.231, п.6 ст.232 Господарського кодексу України, ст. 1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», пп. 1 п. 2 ч. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», п.3.5, 7.6 розділу 9 Договору.

До господарського суду 07.10.2015 року надійшов зустрічний позов публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ до самозайнятої особи арбітражного керуючого ОСОБА_1, м. Харків про визнання недійсним договору від 18.01.2013 р. № 17/138 та застосування до правовідносин правових наслідків недійсності правочину, передбачених ч.1 ст. 216 ЦК України.

Ухвалою від 08.10.2015 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом по справі № 905/2311/15.

В обґрунтування вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що договір на виконання обовязків арбітражного керуючого від 18.01.2013р. №17/138 був укладений з порушенням вимог законодавства, а саме пункт 4.1. договору стосовно вартості послуг прямо суперечить положенням ст.3-1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, яка діяла на дату укладення договору, а також положенням ст. 115 Закону України. Також зазначає, що господарським судом Харківської області по справі №5023/1625/12 в межах справи про банкрутство не було встановлено розмір оплати послуг арбітражного керуючого. Враховуючи наведене просить суд визнати договір недійсним з моменту його укладення та застосувати до правовідносин за договором №17/138 від 18.01.2013р. правові наслідки недійсності правочину, встановлені ч.1 ст.216 ЦК України.

Через канцелярію господарського суду Донецької області від позивача за зустрічним позовом 20.10.2015р. надійшли пояснення до зустрічної позовної заяви, в яких останній зазначає, що Закон України №4212 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» набув чинності з 19.01.2013р.

Від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив 10.11.2015р., в якому зустрічні позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. У своєму відзиві самозайнята особа арбітражний керуючий зазначає, що спірний договір укладений між двома незалежними господарюючими субєктами з метою надання послуг арбітражного керуючого та затвердження зазначеного договору судом чинним законодавством не передбачено. Також зазначає, що на момент укладення спірного договору мав права та обовязки, які відповідають меті і завданням оскаржуваного договору, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. На виконання спірного договору між сторонами були підписані акти виконаних робіт, протоколи зборів комітету кредиторів, на яких заслуховувались та схвалювались звіти арбітражного керуючого про свою роботу, а також ухвалою господарського суду Харківської області від 03.09.2015р. затверджено ліквідаційний баланс та ліквідовано ТОВ «Інтертранслогістік». Господарським судом по справі №5023/1625/12 ані винагорода, ані її розмір не затверджувались. Враховуючи наведене договір є укладеним та визнаним відповідачем.

17.11.2015р. в судовому засіданні від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про уточнення зустрічних позовних вимог, в якій останній просить визнати недійсним з моменту укладення договір № 17/138 від 18.01.2013р. та стягнути грошові кошти, сплачені за вищевказаним договором у сумі 123480грн. Вимоги приймаються та розглядаються господарським судом як остаточні.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Під час судового розгляду справи представника позивача та відповідача було ознайомлено з правами та обовязками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку.

18.01.2013р. між арбітражним керуючим ОСОБА_1 (виконавець) та ПАТ «Енергомашспецсталь» (замовник) укладено договір №17/138 (далі договір), відповідно до якого виконавець надає послуги арбітражного керуючого (розпорядника майна) відповідно ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до ухвали господарського суду Харківської області від 24.05.2012р. та постанови господарського суду Харківської області від 07.08.2014р. по справі №523/1625/12 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертранслогістик» (з урахуванням змін внесених додатковою угодою №4 від 07.08.2014р. до договору №17/138 від 18.01.2013р.).

Відповідно до п.5.1 з урахуванням змін, внесених додатковими угодами №1 від 02.12.2013р., №2 від 25.02.2014р., №3 від 25.06.2014р., №4 від 18.01.2013р. Договір вступає в силу від дати його підписання та діє до 31.12.2015р.

Вартість послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна) визначається відповідно зі ст.3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та складає 5500грн. без урахування ПДВ в місяць. (п.4.1. Договору).

Оплата послуг виконавця здійснюється замовником за період з дати укладання зазначеного договору до дати винесення господарським судом Харківської області ухвали про ліквідацію ТОВ «Інтертранслогістик». (п.4.2 Договору, з урахуванням внесених змін додатковою угодою№4 від 18.01.2013р )

Протоколом №6 зборів комітету кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертранслогістик» від 14.08.2015р., зокрема, схвалено звіт ліквідатора про виконану роботу, визнано роботу ліквідатора задовільною.

За результатами надання послуг сторони щомісячно підписують акти виконаних робіт. Проекти зазначених актів надаються виконавцем замовнику для підписання не пізніше 3-го числа місяця, який слідує за звітним, заказним листом. Акт виконаних робіт повинен містити: дату та місце його складання, зміст та обєм господарської операції (в натуральному та вартісним виразі), посади та підпису осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення, найменування та дату договору, реквізити виконавця та замовника. (п.3.2 Договору)

Так, на виконання умов зазначеного договору сторонами складені акти здачі-приймання робіт на загальну суму 44 000,00грн. Акти від 02.02.2015р., від 02.03.2015р., від 10.04.2015р., від 01.05.2015р., від 01.06.2015р. підписані з обох сторін. Акти від 01.07.2015р., від 01.08.2015р., від 01.09.2015р. не мають підпису з боку замовника.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.09.2015р. про затвердження ліквідаційного балансу по справі №5023/1625/12, зокрема, ліквідовано юридичну особу товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертранслогістик».

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, Позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

Згідно ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Способи волевиявлення та форми правочину врегульовані в ст.205 Цивільного кодексу України, за якою правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою ( ст. 207 Цивільного кодексу України).

Як зазначено, приписи ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України встановлюють, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою, шостою статті 203 Цивільного кодексу.

Зміст правочину, зокрема, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Так, ч.14 ст. 3-1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на момент укладення договору) передбачено, що оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

З матеріалів справи вбачається, що Протоколом №2 зборів комітету кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертранслогістик» від 04.06.2014р., зокрема, вирішено призначити ліквідатором ТОВ «Інтертранслогістик» арбітражного керуючого ОСОБА_1, свідоцтво №726 від 18.03.2013р. та встановити оплату послуг в розмірі 5500грн. на місяць.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.06.2014р. по справі №5023/1625/12 суд зобовязав позивача надати правове обґрунтування клопотання про затвердження оплати послуг в сумі 5500грн., а також докази проведення інвентаризації.

Постановою господарського суду Харківської області від 24.06.2014р. по справі №5023/1625/12 було визнано боржника банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Зазначеною ухвалою визнано ОСОБА_1 ліквідатором товариства.

Процесуальними документами по справі №5023/1625/12 не було затверджено розмір оплати послуг арбітражного керуючого в розмірі 5500грн. як того вимагають приписи п.14 ст.3-1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Також, відповідно до п.14 ст.3-1 Закону України арбітражним керуючим не було надано довідок підприємства стосовно середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні 12 місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи вищенаведене господарський суд дійшов висновку, що єдиною правовою підставою для нарахування та отримання (арбітражним керуючим; ліквідатором) винагороди є затверджений господарським судом суми цієї винагороди у розмірах передбачених ч.14 ст.3-1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, яка діяла на момент укладення договору).

Виходячи з системного аналізу наведених норм та обставин, з урахуванням вищевикладеного суд вважає, що відповідно до ч.1 ст.203, ст.ст.207, 215 Цивільного кодексу України, враховуючи вимоги, викладені у п.3-1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» договір №17/138 від 18.01.2013р. є недійсним, та таким, що не може породжувати права та обов`язки сторін.

Таким чином, вимоги публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ до самозайнятої особи арбітражного керуючого ОСОБА_1, м. Харків про визнання недійсним договору від 18.01.2013 р. № 17/138 та застосування до правовідносин правових наслідків недійсності правочину, передбачених ч.1 ст. 216 ЦК України підлягають задоволенню в цій частині.

Також публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь" заявлені вимоги стосовно стягнення грошових коштів, сплачених за договором №17/138 від 18.01.2013р. у розмірі 123480,00грн.

До матеріалів справи долучені копії платіжних доручень №90672 від 18.02.2013р. на суму 2480,00грн., №93923 від 27.03.2013р. на суму 5500грн., №94190 від 08.04.2013р на суму 5500,00грн., №938 від 16.05.2013р. на суму 5500,00грн., №2435 від 10.07.2013р. на суму 5500,00грн., №2434 від 10.07.2013р. на суму 5500,00грн., №4151 від 16.08.2013р. на суму 5500,00грн., №6002 від 15.10.2013р. на суму 5500,00грн., №6785 від 08.11.2013р. на суму 5500,00грн., №7741 від 06.12.2013р. на суму 5500,00грн., №7742 від 06.12.2013р. на суму 5500,00грн., №73009 від 10.01.2014р. на суму 5500,00грн.,№75364 від 20.02.2014р. на суму 5500,00грн., №79657 від 26.03.2014р. на суму 5500,00грн., №796566 від 22.04.2014р. на суму 5500,00грн., №800467 від 28.05.2014р. на суму 5500,00грн., №801010 від 07.07.2014р. на суму 5500,00 грн., № 98698 від 04.08.2014р. на суму 5500,00грн., №99321 від 13.08.2014р. на суму 5500,00грн., №801520 від 17.10.2014р. на суму 5500,00грн., №801804142 від 07.07.2014р. на суму 5500,00грн., №1128 від 02.12.2014р. на суму 5500,00грн., №5482 від 19.01.2015р. на суму 5500,00грн. відповідно за якими арбітражному керуючому на підставі договору №17/138 від 18.01.2013р. перераховано 123480,00грн.

Враховуючи, що договір №17/138 від 18.01.2013р. є недійсним, та таким, що не може породжувати права та обов`язки сторін, а також відсутні докази затвердження господарським судом розміру винагороди самозайнятій особі арбітражному керуючому ОСОБА_1 останній зобовязаний повернути на користь ПАТ «Енергомашспецсталь» грошові кошти у розмірі 123480,00грн., які були перераховані останнім на виконання договору №17/138 від 18.01.2013р.

Вирішуючи позовні вимоги за первісним позовом, суд зазначає, що вони є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, у звязку з висновками викладеними судом вище.

Законом України «Про судовий збір» у ст. 4 визначено, що за позовні вимоги майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. (ст.6 ЗУ «Про судовий збір»)

При поданні зустрічної позовної заяви публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь" заявлено вимогу немайнового характеру про визнання договору №17/138 від 18.01.2013р. недійсним та майнового застосувати до правовідносин сторін наслідки недійсності правочину, шляхом стягнення з позивача на користь відповідача грошові кошти, сплачені за договором №17/138 від 18.01.2013р. загальну суму 123480рн.

В матеріалах справи міститься платіжне доручення №804896 від 23.09.2015р. на суму 1378,00 грн.

Так, в дохід Державного бюджету залишилась несплаченою сума судового збору у розмірі 1692,20грн.

Пунктом 2.23. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» передбачено, якщо факт недоплати судового збору зясовано господарським судом у процесi розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежностi вiд конкретних обставин справи може:

зобовязати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору i подати суду вiдповiднi докази у встановлений ним строк та за необхiдностi вiдкласти розгляд справи або оголосити перерву в засiданнi ( стаття 77 ГПК );

у разi неподання доказiв оплати стягнути належну суму судового збору за результатами вирiшення спору з урахуванням приписiв частин першоїчетвертої статтi 49 ГПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на пiдставi пункту 5 частини першої статтi 81 названого Кодексу .

Так, пунктом 3.4 вищезазначеної Постанови, зокрема, передбачено, що стягнення суми судового збору здiйснюється безпосередньо з вiдповiдача у доход Державного бюджету України в разі задоволенні позову.

Враховуючи відмову в задоволенні позову та задоволення позовних вимог за зустрічним позовом судові витрати підлягають покладенню на самозайняту особу арбітражного керуючого ОСОБА_1.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 82, 84 85 Господарського процесуального кодексу України, на підставі ст.ст. 203, 215, 241 Цивільного кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову самозайнятої особи арбітражного керуючого ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про стягнення основного боргу в сумі 44000,00 грн., інфляції в сумі 4013,47 грн., 3% річних у розмірі 434,42 грн., пені у розмірі 7960,23грн відмовити.

Зустрічний позов публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" до самозайнятої особи арбітражного керуючого ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 18.01.2013 р. № 17/138 та застосування до правовідносин сторін наслідки недійсності правочину, шляхом стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів, сплачених за договором №17/138 від 18.01.2013р. загальну суму 123480грн. задовольнити.

Визнати недійсним договір від 18.01.2013 р. № 17/138.

Стягнути з самозайнятої особи арбітражного керуючого ОСОБА_1 (61195, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, м.Краматорськ, ідентифікаційний код 00210602) грошові кошти, сплачені за договором №17/138 від 18.01.2013р. загальну суму 123480грн., судовий збір в розмірі 1378,00грн.

Стягнути з самозайнятої особи арбітражного керуючого ОСОБА_1 (61195, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (отримувач: Управління державної казначейської служби м.Харкова/22030001, банк отримувача: Головне управління державної казначейської служби України (ГУ ДКСУ) у Харківській області, МФО: 851011, , рахунок: 3002, ідентифікаційний код господарського суду Донецької області: 03499901) судовий збір у розмірі 1692,20 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 17.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 23.11.2015р.

Суддя Ю.В. Сич