ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" листопада 2015 р.Справа № 924/1543/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Заверуха С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" м. Волочиськ, Хмельницька область

до 1. Фермерського господарства "Лінея" с. Гармаки Вінницька область

2. Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці", Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Шпичинці

про стягнення 22029,50 грн. заборгованості, з них 1589,39 грн. пеня, 4256,27 грн. - штраф, 3726,51 грн. - 36% річних,12457,33 грн. - курсова різниця.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 довіреність від 01.06.2015р.

відповідача 1: ОСОБА_2 - директор

відповідача 2: не з'явився

Повне рішення складено 23.11.2015р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальність "Агрохімічна компанія "Вітагро" м. Волочиськ Хмельницької області звернулось з позовом до Фермерського господарства "Лінея" с. Гармаки Вінницька область та Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці", Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Шпичинці про стягнення 44939,12 грн. заборгованості, з них 3178,77 грн. пеня, 8512,54 грн. - штраф, 3726,51 грн. - 36% річних, 5062,97 грн. - інфляційні втрати, 24458,33 грн. - курсова різниця.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачами умов договору поставки №15-06/14 ВН від 14.06.2014р. та договору поруки №56-06/14 ВН від 01.07.2014р.

Представник позивача в судове засідання з'явився та просить суд задовольнити позовні вимоги. Зокрема зазначає, що на виконання умов договору ФГ "Лінея" отримало від постачальника засобів захисту рослин на загальну суму 34050,12 грн., що підтверджується видатковими накладними.

Враховуючи, що відповідач 1 за отриманий товар згідно з договором №15-06/14 ВН від 14.06.2014р. розрахувався з простроченням платежу, то позивач нарахував до сплати 3178,77 грн. - пені, 8512,54 - штрафу, 3726,51 грн. - 36% річних, 5062,97 грн. - інфляційних втрат, 24458,33грн. - курсову різницю.

В обґрунтування правової позиції щодо стягнення курсової різниці позивач також посилається на судову практику Верховного Суду України в постанові від 04.07.2011р. № 3-62гс11 та від 26.12.2011р. №3-141гс11.

Представником позивача в судове засідання подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 22029,50 грн. заборгованості, з них 1589,39 грн. пеня, 4256,27 грн. - штраф, 3726,51 грн. - 36% річних,12457,33 грн. - курсова різниця.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог не суперечить законодавству, не порушує чиї-не будь права та охоронювальні законом інтереси, вони господарським судом приймаються.

Представник відповідача 1 ФГ "Лінея" в судове засідання з'явився, письмовий відзив на позов не надав, проте усно в судовому засіданні проти позову заперечує. Представник пояснив що несвоєчасна сплата обумовлена тяжким матеріальним становищем відповідача1, а розмір штрафних санкцій є завеликим зважаючи на те, що сума основного боргу яка несвоєчасно сплачена складає лише 34050,12 грн.

Представник відповідача 2 Виробничий сільськогосподарський кооператив „Шпичинці в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує про солідарне стягнення грошових коштів. При цьому пояснює, що через складний фінансовий стан не спроможне перерахувати ТОВ "Агрохімічна компанія ВІТАРГО" грошові кошти в сумі 44939,12 грн.

Також відповідач 2 просить суд проводити розгляд справи без участі представника ВСК "Шпичинці". В заяві від 19.11.2015 р. відповідач 2 просить суд проводити судове засідання без участі представника.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро" (Продавець) та Фермерським господарством "Лінея", (Покупець, надалі відповідач 1) укладено договір поставки №56-06/14 ВН від 14.06.14р., за умовами якого постачальник зобовязується в строки, визначені договором передати у власність покупця засоби захисту рослин, біопрепарати, регулятори росту рослин та/або мікродобрива (надалі Товар), а покупець зобовязується прийняти і оплатити його вартість (п.1.1.).

Відповідно до п.1.2. Договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, вартість товару загальна, термін оплати, а також інші умови будуть визначені в специфікаціях-додатках до договору, які є невідємними частинами договору.

Згідно з п.2.1. договору ціна товару вираховується, як сума вартостей усіх партій товару (згідно відповідних специфікацій), переданих постачальником у власність Покупцю.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що Покупець проводить оплату вартості Товару шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника у банківській установі. Термін та схема оплати кожної партії товару будуть обговорюватись сторонами в кожному конкретному випадку окремо, та відображатись у відповідних специфікаціях-додатках, які є додатками до цього договору.

Відповідно до п. 2.3.2 договору Постачальник визначає у Видатковій накладній вартість Товару із розрахунку множення грошового еквівалента ціни Товару в іноземній валюті вказаній в додатках до договору (специфікаціях), курс продажу іноземної валюти, встановленого Публічним акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" на дату формування видаткової накладної.

Сума у гривнях, яку Покупець повинен сплатити Постачальнику як оплата вартості Товару, визначаються шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору (специфікаціях на курс продажу іноземної валюти, встановленого Публічним акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" на банківський день, який передує фактичній оплаті Покупцем ціни Товару (неоплаченої частини).

Однак сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, встановленого Публічним акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" на банківський день, який передує фактичній оплаті Покупцем ціни Товару (її неоплаченої частини) менший (нижчий) або рівний курсу, який був встановлений на день підписання специфікації, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент підписання специфікації, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент підписання відповідної специфікації (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п.3.1.3. постачальник зобовязаний передати товар покупцеві із дотриманням термінів поставки, вказаних у додатках, та в місцях, визначених в графі „Базис поставки цих же додатків. Якщо інше не буде визначено в додатку, базис поставки товару - ЕХW (Інкотермс-2000) склад постачальника (Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського, 7).

Покупець зобовязався відповідно до п.3.2.2. договору оплатити вартість товару в термін (и), вказані у додатках (специфікаціях), враховуючи при цьому, умови п.2.8. цього договору.

Згідно з п. 3.2.6 Договору виконання обов'язку Покупця з оплатити товару може забезпечуватись договорами застави, договорами поруки, іншими видами забезпечення виконання зобов'язань.

Пунктом 7.2.1. Договору сторони погодили, що покупець несе відповідальність за затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, сплачуючи штраф в розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов'язання, Покупець зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та тридцять шість відсотків річних від простроченої (неоплачуваної) суми (п. 7.2.3 Договору).

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та припиняється належним виконанням всіх умов даного договору сторонами (п. 5.1. Договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Крім того, між сторонами підписані Додатки до договору, зокрема,

- №1 від 14.06.14р. найменування, кількість, ціна, вартість та термін поставки товару на загальну суму 28526,76 грн. (еквівалент 2387,18 дол. США) кінцевий термін оплати до 01.11.14р.;

- №2 від 05.07.14р. найменування, кількість, ціна, вартість та термін поставки товару на загальну суму 3254,40 грн. (еквівалент 271,20 дол. США), кінцевий термін оплати до 01.11.14р.;

- №3 від 05.11.14р. найменування, кількість, ціна, вартість та термін поставки товару на загальну суму 2268,96 грн. (еквівалент 174,00 дол. США), кінцевий термін оплати до 14.11.14р.;

На виконання умов договору постачальником поставлено відповідачу 1 товар згідно видаткових накладних: №2183 від 21.06.2014р. на суму 28526,76грн., №2483 від 08.07.2014р. на суму 3254,40 грн., №ВА000003620 від 05.11.2014р. на суму 2268,96 грн., який отриманий відповідачем 1 на підставі довіреностей №693997 від 19.06.2014р., №693991 від 07.07.2014р., №2 від 31.10.2014р.

При цьому в зазначених накладних міститься повідомлення щодо розрахункового курсу дол. США та звернуто увагу відповідача 1, що оплата за товар здійснюється з врахуванням курсової різниці в порядку, встановленому п. 2.3. Договору поставки №56-06/14 ВН від 14.06.2014р.

Всього ФГ "Лінея" отримало від ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" засобів захисту рослин на загальну суму 34050,12 грн., однак сплачено його вартість з простроченням платежів, що підтверджується банківськими виписками від 23.12.2014 р. на суму 16000 грн., від 30.12.2014 р. на суму 6000 грн., 18.03.2015 р. на суму 8900 грн., 29.04.2015 р. на суму 2000 грн., 22.05.2015 р. на суму 1150 грн.

01.07.14р. між ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Кредитор) та Виробничо-сільськогосподарським кооперативом "Шпичинці" (Поручителем) було укладено договір поруки №56-06/14 ВН, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобовязань ФГ "Лінея" (Боржник), що виникли з договору поставки №56-06/14 ВН від 14.06.2014р., а саме здійснити оплату за поставлені засоби захисту рослин та/або мікродобрива тощо в обсязі та на умовах договору поставки №56-06/14ВН від 14.06.2014р., а також відшкодувати збитки та сплатити штрафні санкції.

Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобовязання. У разі порушення зобовязання боржником, кредитор має право на власний вибір, направити поручителю письмову вимогу виконати зобовязання (або певну його частину) або предявити до поручителя позов (п.п. 3.1., 4.1.2 Договору).

Відповідно до п. 6.1. Договору поруки останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення зобов'язання за основним договором.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

У зв'язку з несплатою відповідачем 1 заборгованості за договором поставки №56-06/14 ВН від 14.06.14р. позивачем поданий позов про стягнення солідарно з відповідачів 22029,50 грн. заборгованості, з них 1589,39 грн. пеня, 4256,27 грн. - штраф, 3726,51 грн. - 36% річних,12457,33 грн. - курсова різниця.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11, ст.509 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тобто, сплати коштів.

Згідно зі ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів поставки. Так, ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" поставив відповідачу 1 товар, останній прийняв його та зобов'язався сплатити за нього певну грошову суму. Відповідачем 1 не спростовано факту отримання товару.

Відповідач 1 ФГ "Лінея" своїх зобовязань за договором поставки №56-06/14 ВН належним чином та в передбачений строк не виконав, здійснив оплату з простроченням платежу, зокрема 23.12.2014р. - 16000,00 грн., 30.12.2014р. - 6000,00 грн., 18.03.2015р. - 8900,00 грн., 29.04.2015р. - 2000,00 грн., 22.05.2015р. - 1150,12 грн.

Проте, по додатку №1 строк виконання зобов'язання на суму 8558,03 грн. - до 15.09.2014 р., на суму 8558,03 грн. - до 01.10.2014р., 11 410,70 грн. - до 01.11.2014р.;

По додатку №2 строк виконання зобов'язання на суму 976,32 грн. до 10.07.2014р., на суму 1139,04 грн. - до 01.10.2014р., на суму 1139,04 грн. - до 01.11.2014р.;

По додатку № 3 строк виконання зобов'язання на суму 2268,96 грн. до 14.11.2014р.

Пунктом 7.2.1 договору поставки №56-06/14 ВН від 14.06.2014р. сторони передбачили, що за затримку з оплатою постачальника за поставлений товар, покупець несе відповідальність сплачуючи штраф в розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Відповідно позивачем нараховано 1589,39 грн. пені, розраховану за період з 10.07.2014р. по 22.05.2015р. (з врахуванням часткової оплати) та 4256,27 грн. штрафу.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом неустойки є грошова сума, рухоме і нерухоме майно, а частина 2 - якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Стаття 230 Господарського кодексу України передбачає, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок пені, суд встановив правомірність нарахування останньої в сумі 1589,39 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також позивачем правомірно здійснено розрахунок штрафу в сумі 4256,27 грн., який підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі.

При цьому судом враховано, що згідно зменшених позовних вимог, позивач просить суд стягнути 50% правомірно нарахованої пені та штрафу.

Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором (п.7.2.3) сторонами збільшено розмір процентів, передбачених ст.625 ЦК України до 36 % річних. Тому позивачем проведені нарахування 36% у розмірі 3726,51грн.

Судом враховується, що дані нарахування проведені позивачем правомірно в межах максимально можливого розміру згідно чинного законодавства, тому позовні вимоги в частині стягнення 36 % річних підлягають задоволенню.

Також, позивачем враховуючи положення договору (п.2.3) заявлено до стягнення курсову різницю несвоєчасно оплаченого товару в розмірі 24458,33 грн.

Статтею 192 Цивільного кодексу України встановлено, що законним платіжним засобом, обовязковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Обіг іноземної валюти на території України підпорядковується спеціальному правовому режиму, встановленому законодавством України, у тому числі Законами України "Про Національний банк України", "Про порядок розрахунків в іноземній валюті", Декретом КМУ від 19 лютого 1993р. №19-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", нормативно-правовими документами Національного банку України.

Разом з тим, не суперечить цивільному законодавству України спосіб визначення грошового зобовязання із застосуванням еквіваленту вартості гривні в іноземній валюті.

Частиною 2 статті 533 ЦК України встановлено правило, за яким якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Пунктом 2.3 договору, укладеного між позивачем і відповідачем 1, встановлено порядок обчислення суми коштів, яка підлягає сплаті за поставлений товар. При цьому елементом розрахунку є курс іноземної валюти встановленого Публічним акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" щодо продажу долара до гривні на банківський день, який передує фактичній оплаті покупцем ціни товару (її неоплаченої частини).

Виходячи із визначеного договором правила, позивач визначив позовну вимогу до відповідача у вигляді курсової різниці в розмірі 12457,33 грн., зокрема позивачем застосовано курс дол. США на фактичний день оплати по кожній специфікації окремо.

Здійснюючи розрахунок курсової різниці вартості неоплаченого товару, позивачем було застосовано курс іноземної валюти встановленого Публічним акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" станом на 23.12.2014р., 30.12.2014 р., 18.03.2015 р., 29.04.2015 р., 22.05.2015 р.,10.09.2015 р. щодо продажу долара (євро) до гривні на банківський день, який передує фактичній оплаті покупцем ціни товару (її неоплаченої частини), що визнається судом правомірним та обґрунтованим. Відповідно позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідачів 22029,50 грн., з яких 1589,38 грн. пеня, 4256,27 грн. штраф, 3726,51 грн. - 36% річних, 12457,33 грн. курсова різниця.

Щодо солідарного стягнення суми боргу з обох відповідачів судом враховується наступне.

За договором поруки від 01.07.2014р. відповідач 2, як поручитель, зобов'язався відповідати перед кредитором (позивачем) за виконання відповідачем 1 зобов'язань, що виникли з договору поставки від №56-06/14 ВН від 14.06.2014р., в т.ч. щодо сплати основного боргу, штрафних санкцій.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ч. 1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Зазначене свідчить, що позивач правомірно звернувся з позовом про стягнення заборгованості до відповідача 1 та до відповідача 2, які відповідають як солідарні боржники.

При виготовлені резолютивної частини рішення враховуються вимоги п.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.12 та норма ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

У звязку із задоволенням позову відповідно до ст.49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору підлягають покладенню на відповідачів в рівних частинах пропорційно правомірно задоволеним позовним вимогам. При розподілі судових витрат враховано норми ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції станом на час звернення з позовом до суду (10.09.2015 р.)

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" м. Волочиськ, Хмельницька область до 1. Фермерського господарства "Лінея" с. Гармаки Вінницька область 2. Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці", Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Шпичинці про стягнення 22029,50 грн. заборгованості, з них 1589,39 грн. пеня, 4256,27 грн. - штраф, 3726,51 грн. - 36% річних, 12457,33 грн. - курсова різниця задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства "Лінея" (Вінницька область, Барський район, с. Гармаки, код 36318395) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Котовського, 7, код 37993500) 1589,39 грн. (одна тисяча п'ятсот вісімдесят дев'ять гривень 39 коп.) пені, 4256,27 грн. (чотири тисячі двісті п'ятдесят шість гривень 27 коп.) штрафу, 3726,51 грн. (три тисячі сімсот двадцять шість гривень 51 коп.) 36% річних, 12457,33 грн. (дванадцять тисяч чотириста п'ятдесят сім гривень 33 коп.) курсової різниці. Даний обов'язок є солідарним. Солідарний боржник Виробничий сільськогосподарський кооператив "Шпичинці" с. Шпичинці Хмельницького району Хмельницької області (код 03788721).

Видати наказ.

Стягнути з Виробничого сільськогосподарського кооперативу „Шпичинці (с. Шпичинці Хмельницького району, Хмельницької області, код 03788721) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Котовського, 7, код 37993500) 1589,39 грн. (одна тисяча п'ятсот вісімдесят дев'ять гривень 39 коп.) пені, 4256,27 грн. (чотири тисячі двісті п'ятдесят шість гривень 27 коп.) штрафу, 3726,51 грн. (три тисячі сімсот двадцять шість гривень 51 коп.) 36% річних, 12457,33 грн. (дванадцять тисяч чотириста п'ятдесят сім гривень 33 коп.) курсової різниці. Даний обов'язок є солідарним. Солідарний боржник - Фермерське господарство "Лінея" (Вінницька область, Барський район, с. Гармаки, код 36318395).

Видати наказ.

Стягнути з Фермерського господарства "Лінея" (Вінницька область, Барський район, с. Гармаки, код 36318395) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Котовського, 7, код 37993500) 609,00 грн. (шістсот дев'ять гривень 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" (с.Шпичинці Хмельницького району Хмельницької області, код 03788721) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрохімічна компанія „ВІТАГРО (Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Котовського, 7, код 37993500) 609,00 грн. (шістсот дев'ять гривень 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 23.11.2015р.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу,(31200, Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського, 7),

3 - відповідачу, (Вінницька обл., Барський район, село Гармаки),

4 - відповідачу, (31322, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Шпичинці) рекоменд.