РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015Справа №910/28228/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут ДніпроВНІПІенергопром»

до Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд»

про стягнення 220 668,00 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Волок Є.С. - представник за довіреністю № 1-8/800 від 21.05.15

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 25.11.2015 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» до Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд» про стягнення 220 668,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між сторонами було укладено договір про авторський нагляд № НП-53 від 21.03.2013 р., відповідно до умов якого відповідач доручає, а позивач здійснює авторський нагляд за ходом робіт на об'єкті ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» ДТЕК КРИВОРІЗЬКА ТЕС, Технічне переоснащення енергоблоку ст. № 1. За доводами позивача, ним належним чином виконано зобов'язання за договором та виконано роботи по авторському нагляду, що підтверджується актом № 1 від 22.04.2014 здачі-приймання робіт за договором на загальну суму 220 668,00 грн. Вказані роботи прийняті відповідачем без зауважень, що підтверджується зазначеним вище актом, підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого їх печатками. Однак, відповідачем в порушення п. 3.3. договору роботи так і не були оплачені. З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлялася претензія № 1-9/1494 від 03.09.2015 з вимогою погасити борг у сумі 220 668,00 грн, яка залишена без реагування з боку відповідача. Оскільки борг відповідачем не був погашений, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 220 668,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.11.2015 порушено провадження у справі № 910/28228/15 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 25.11.2015.

У судове засідання 25.11.2015 з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про час і місце судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 83. Клопотання про відкладення від відповідач не надходило.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Таким чином, незважаючи на те, що відповідач не з'явився у судове засідання 25.11.2015р., справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

21 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» (надалі - виконавець, позивач) та Українською державною корпорацією по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд» (надалі - замовник, відповідач) було укладено договір № НП-53 про авторський нагляд (надалі - договір), відповідно до п.1.1. якого замовник доручає, а виконавець здійснює авторський нагляд за ходом робіт на об'єкті: ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» ДТЕК КРИВОРІЗЬКА ТЕС, Технічне переоснащення енергоблоку ст. № 1 (далі - об'єкт).

Відповідно до п. 2.1. договору виконавець здійснює авторський нагляд за розробленою ним проектно-кошторисною документацією та погоджує рішення технічного характеру.

Авторський нагляд здійснюється за ходом робіт на об'єкті: ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» ДТЕК КРИВОРІЗЬКА ТЕС, Технічне переоснащення енергоблоку ст. № 1» фахівцями виконавця, що перебувають та/або виїжджають на об'єкт і консультують замовника з використанням діючих систем зв'язку (телефоном, факсом, та ін..), відповідно до ДБН А.2.2-4-2003 «Положення про авторський нагляд за будівництвом будівель і споруд», вимогам «Порядку здійснення авторського нагляду під час будівництва об'єктів архітектури», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 р. № 903, Закону України «Про архітектурну діяльність», Коригування проектно-кошторисної документації при зміні рішень виконується за рахунок авторського нагляду (п. 2.2. договору).

Згідно з п. 2.3. договору виконавець здійснює авторський нагляд відповідно до плану-графіку по здійсненню авторського нагляду (надалі - графік), який являється невід'ємною частиною даного договору.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами підписано додаток № 1до договору, яким затверджено план-графік по здійсненню авторського нагляду під час будівництва об'єкту.

Відповідно до п. 3.1. договору вартість робіт визначається кошторисом, який являється невід'ємною частиною даного договору (додаток 2) на авторський нагляд і складає 220 668,00 грн, в т.ч. ПДВ.

У п. 3.3. договору, сторони визначили, що оплата повинна здійснюватися в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, не пізніше 15 календарних днів з моменту підписання замовником акту здачі-приймання робі, на підставі виставленого виконавцем рахунку та акту здачі-прийняття робіт.

Згідно з п. 4.1. договору замовник зобов'язався прийняти виконані роботи та оплатити їх.

У розділі 5 договору, сторонам визначено порядок здачі і прийняття робіт, зокрема: за виконані роботи виконавець надає замовнику підписаний зі свого боку акт здачі-прийняття робі з виконання авторського нагляду за попередній період. Замовник протягом 10 календарних днів з дня отримання акту здачі-прийняття робіт зобов'язаний направити виконавцю підписаний акт здачі-прийняття робіт або мотивовану відмову від прийняття робіт.

Згідно з п. 8.1.1 договору строк дії договору встановлюється з дати підписання його уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками і діє до 01.04.2014 р. включно, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання грошового зобов'язань сторонами.

Додатковою угодою № 1 від 08.01.2014 р. сторонами внесено зміни до договору в частині вартості робіт та затверджено відповідний протокол погодження про договірну ціну на виконання робіт а також календарний план.

За доводами позивача, ним яв виконавцем належним чином виконано зобов'язання за договором та виконано роботи по авторському нагляду, що підтверджується актом № 1 від 22.04.2014 здачі-приймання робіт за договором, що підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками, на загальну суму 220 668,00 грн. Проте відповідачем в порушення договірних зобов'язань вартість робіт так і не було оплачено, у зв'язку з чим у останнього утворився борг у сумі 220 668,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлялася претензія на адресу відповідача щодо погашення заборгованості, яка залишена з боку відповідача без реагування.

Отже, спір у справі виник внаслідок неналежного, на думку позивача, виконання відповідачем зобов'язання щодо сплати заборгованості за виконані роботи за договором.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Виходячи із змісту укладеного між сторонами договору, він за своєю правовою природою є змішаним, що містить елементи договору поставки та договору підряду,

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 875 Цивільного Кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх; договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

В силу ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої зави, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як було встановлено судом, згідно з актом № 1 від 22.04.2014 здачі-приймання робіт позивачем виконано за Договором роботи на загальну суму 220 668,00 грн. в т.ч. ПДВ та здано виконані роботи відповідачеві без зауважень; в матеріалах справи відсутні докази протилежного. Відповідачем в свою чергу було прийнято роботи однак не оплачено, у зв'язку з чим у відповідача утворився борг перед позивачем у сумі 220 668,00 грн.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи строки сплати, зазначені в п. 3.3. договору строк виконання грошових зобов'язань відповідача за договором на момент вирішення спору настав.

Позивач, 04.09.2015 звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості за договором, яка залишилася останнім без відповіді та без задоволення.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки, факт виконання робіт підтверджується матеріалами справи, встановлений строк остаточного розрахунку сплинув, а доказів оплати виконаних робіт у повному обсязі суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача 220 668,00 грн основного боргу підлягає задоволенню.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Це стосується відповідача, який мав довести суду, що він зобов'язання за спірним договором виконав своєчасно та в повному обсязі, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд» (01034, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 15; ідентифікаційний код 00012256) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» (49044, м. Дніпропетровськ, вул.. Барнаульська, буд. 2 «А»; ідентифікаційний код 04840748) основну суму боргу у розмірі 220 668 (двісті двадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 310 (три тисячі триста десять) грн 02 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.11.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г.