ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р.Справа № 922/5374/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсол", м.Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конім Груп", м.Харків,
про стягнення 16571,37 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 11 від 16.07.2015р.);

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінсол" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конім Груп" заборгованості за Договором про надання консультаційних послуг б/н від 20.03.2014р. в розмірі 10800,00 грн.; інфляційних втрат в розмірі 5362,37 грн. та 3% річних у розмірі 409,00 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Копія ухвал про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, надіслані на адресу відповідача: 61000, м.Харків, вул.Героїв Праці, 7 (згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), повернуті до господарського суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання (за місцезнаходженням згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), проте не скористався наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України правами на участь у судовому засіданні, а також не надав суду жодного доказу в обґрунтування заперечень проти позову або на підтвердження належного виконання договірних зобов'язань, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

20.03.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінсол" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Конім Груп" (відповідачем) було укладено Договір б/н про надання консультаційних послуг, згідно п. 1.1. якого позивач (виконавець) зобов'язався на вимогу відповідача (замовника) надавати консультаційні послуги з впровадження програмного забезпечення SAP, а також надавати інші послуги та здійснювати роботи, які необхідні для впровадження програмного забезпечення замовника, який зобов'язався прийняти та оплатити надані виконавцем послуги на умовах, в порядку та в строки, передбачені цим Договором. Замовник може замовляти послуги як для власних господарських потреб, так і для своїх клієнтів, при цьому приймання-передача послуг та їх оплата здійснюється самим замовником.

У розділі 5 Договору сторони погодили загальну вартість послуг, яка розраховується виходячи із запланованого часу, витраченого консультантами виконавця для надання послуг та вартості одного людино-дня та становить 3600,00 грн. (в т.ч. ПДВ) за день.

Розділом 6 Договору визначено порядок підтвердження, приймання-передачі та оплати послуг.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору, відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000001, підписаного сторонами 30.04.2014р., позивач надав відповідачу послуги з підготовки презентації і тестування інтеграційних моментів за загальну суму 10800,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20% - 1800,00 грн.).

30.04.2014р. з метою отримання оплати за надані послуги позивачем був виставлений відповідачу відповідний рахунок за № СФ-0000005 на загальну суму 10800,00 грн.

Відповідно до п. 6.3. Договору, на основі підписаного акту приймання-передачі послуг за місяць, оплата за надані послуги здійснюється щомісяця, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання рахунку замовником.

Рахунок на оплату був отриманий відповідачем у день підписання акту здачі-приймання наданих послуг, а саме 30.04.2014р. Отже, кінцевий строк оплати настав 10.05.2014р.

Проте, в порушення умов Договору, відповідач за отриманні послуги не розрахувався, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 10800,00 грн.

28.05.2015р. позивач, з метою досудового врегулювання господарського спору, направив на адресу відповідача претензію № 40 від 27.05.2015р. з вимогою виконати зобов'язання за Договором. Дану претензію відповідач отримав 03.06.2015р., про що свідчить підпис його представника на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, але залишив пред'явлену претензію без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 зазначеної статті визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 409,00 грн. - 3% річних та 5362,37 грн. інфляційних втрат законними та обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 16571,37 грн., у тому числі: 10800,00 грн. грн. основного боргу, 409,00 грн. - 3% річних та 5362,37 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсол" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати суд покладає на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конім Груп" (61000, м.Харків, вул.Героїв Праці, 7; ; р/р 9100 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсол" (03127, м.Київ, вул.Сєченова, 7; ; р/р 8 в АТ "ОСОБА_2 Аваль", МФО 380805) - 10800,00 грн. заборгованості; 5362,37 грн. інфляційних втрат; 409,00 грн. - 3% річних; 1218,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_3