РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа №910/26505/15

За позовомВійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
До Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»
Простягнення 16 292,22 грн.
Суддя Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача: Чорнолуцька Н.І. дов. № 5/4-185 від 27.01.2015 р.; Якубчик А.В. дов. № 2053 від 19.10.2015 р.;
від відповідача: Демянов І.Ю. дов. № 1029/13 від 08.05.2013 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення 16 292,22 грн. пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору про надання послуг із забезпечення безпеки № 36/11/68-1/503 від 01.09.2013 р.
Ухвалою суду від 12.10.2015 року було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 30.10.2015 року.
Представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача 27.10.2015 р. через канцелярію суд подав відзив на позовну заяву, а в судовому засіданні 30.10.2015 р. подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності.
У судовому засіданні 30.10.2015 р. на підставі статті 77 ГПК України, судом було оголошено перерву до 16.11.2015 р.
Представник позивача у судовому засіданні 16.11.2015 р. надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача 11.11.2015 р. через канцелярію суду подав уточнення до відзиву на позовну заяву, а в судовому засіданні 16.11.2015 р. надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечив.
В судовому засіданні 16.11.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (надалі замовник, відповідач) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі виконавець, позивач) було укладено договір № 36/11/68-1/503 про надання послуг із забезпечення безпеки, відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язався надати на умовах, визначених у цьому договорі, послуги по забезпеченню безпеки об`єкта відповідно до Інструкції щодо дій членів змішаної бригади інкасації банку та військового огляду військової частини внутрішніх військ під час забезпечення безпеки бригади інкасації банку, що є невід`ємним додатком до договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцеві надану послугу.
Умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.
Згідно п.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Пунктом 2.2. договору встановлено, що виконавець зобов`язується виділити в розпорядження замовника визначену в договорі кількість військовослужбовців з вогнепальною зброєю для забезпечення безпеки об`єкта.
Згідно з пунктом 3.1.1 договору замовник, зокрема, зобов`язується здійснювати оплату наданих виконавцем послуг в порядку і строки, визначені в договорі.
Умовами п. 4.1 договору передбачено, що за надані послуги замовник розраховується з виконавцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця (на підставі наданих виконавцем рахунків) протягом 3-х (трьох) банківських днів після підписання сторонами акту про надані послуги (додаток 12), що є невід`ємним додатком до договору, у 2-х екземплярах, по одному для кожної сторони.
Згідно з п. 4.4. договору, акт про надані послуги погоджується сторонами після закінчення звітного місяця. Замовник зобов`язаний підписати цей документ протягом не більше 3-х (трьох) діб з моменту їх отримання. У випадку наявності у замовника зауважень до акту він має право викласти окрему думку щодо цього акту.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України Державною фінансовою інспекцією в місті Києві була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. Під час проведення ревізії було встановлено, що Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» у період з 05.02.2014 р. по 03.12.2014 р. несвоєчасно здійснювалась оплата за послуги з охорони, надані військовою частиною. При цьому позивачем не нараховувались штрафні санкції Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль», передбачені п. 4.5. договору.
Таким чином, внаслідок ненарахування та стягнення штрафних санкцій з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», що передбачено п. 5.5. договору № 36/11/68-1/503 від 01.09.2013 р. позивачем недоотримано доходів на суму 16 292,22 грн.
З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію вих. № 7/1312 від 11.06.2015 р. з проханням сплатити суму пені.
У відповідь на зазначений лист позивача відповідачем повідомлено про те, що оплата за надані послуги здійснювалася своєчасно у строки погоджені умовами договору у відповідності до виставлених рахунків. З огляду на наведене, відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій.
Враховуючи наведене, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з замовника 16 292,22 грн. пені за договором № 36/11/68-1/503 від 01.09.2013 р.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Умовами п. 4.1 договору передбачено, що за надані послуги замовник розраховується з виконавцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця (на підставі наданих виконавцем рахунків) протягом 3-х (трьох) банківських днів після підписання сторонами акту про надані послуги (додаток 12), що є невід`ємним додатком до договору, у 2-х екземплярах, по одному для кожної сторони.
Судом встановлено, що позивачем, у відповідності до умов договору, відповідачу виставлялися рахунки на оплату, в свою чергу відповідачем несвоєчасно здійснювалося перерахування грошових коштів за надані послуги, тобто відповідачем допущено прострочення виконання свого зобов`язання, що є підставами для застосування до відповідача господарських санкцій, обумовлених договором, та відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання.
Умовами п. 5.5. договору передбачено, що в разі прострочення строку платежу, замовник зобов`язується сплатити виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу.
Статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
В свою чергу, статтею 258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (п. 1), за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. (п. 5).
Згідно статті 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (п.3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (п.4).
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 16 292,22 грн. пені 09.10.2015 р., що підтверджується вхідним штампом канцелярії Господарського суду міста Києва. Тобто річний строк позовної давності в межах якого може бути стягнуто пеню розпочинається з 09.10.2014 р.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що в межах строку позовної давності пеня за договором № 36/11/68-1/503 про надання послуг із забезпечення безпеки від 01.09.2013 р. підлягає до стягненню за наступними рахунками на оплату: № 39 від 22.09.2014 р. на суму 57 140,75 грн. (період нарахування з 09.10.2014 по 04.12.2014 р.р.), № 40 від 30.09.2014 р. на суму 50 600,00 грн. (період нарахування з 09.10.2014 по 14.10.2014 р.р.), № 41 від 30.09.2014 р. на суму 59 860,00 грн. (період нарахування з 09.10.2014 по 14.10.2014 р.р.), № 46 від 03.11.2014 р. на суму 64 459,00 грн. (період нарахування з 07.11.2014 по 14.12.2014 р.р.), № 47 від 03.11.2014 р. на суму 50 325,00 грн. (період нарахування з 07.11.2014 по 14.12.2014 р.р.), № 48 від 15.11.2014 р. на суму 58 947,00 грн. (період нарахування з 20.11.2014 по 14.12.2014 р.р.), № 49 від 30.09.2014 р. на суму 59 659,25 грн. (період нарахування з 04.12.2014 по 14.12.2014 р.р.), № 50 від 30.09.2014 р. на суму 50 325,00 грн. (період нарахування з 04.12.2014 по 15.12.2014 р.р.).
Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про наявність прострочення зобов`язання з оплати наданих послуг, та застосовуючи до нарахування пені строки позовної давності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення пені у розмірі 8 174,74 грн.
При цьому суд відхиляє заперечення відповідача стосовно вчасного перерахування ним коштів за договором № 36/11/68-1/503 від 01.09.2013 р., на доказ чого були надані рахунки зі штампами відповідача, оскільки зазначені докази є односторонніми та не спростовують факту вчасного виставлення позивачем рахунків на оплату.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження: 11133, м. Київ, вул.. Щорса, 38, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 8 174 (вісім тисяч сто тридцять шість) грн. 74 коп. пені та 611 (шістсот одинадцять) грн.14 коп. судового збору.
3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено
23.11.2015 р.
Суддя Спичак О.М.