ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Справа № 905/2809/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючого (доповідач),
Грека Б.М., Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 02.09.2015 року
у справі господарського судуДонецької області
за позовомДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
допублічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь"
простягнення 1 806 876,60 грн.,
в засіданні взяли участь представники:

- позивача:Жигадло І.Б.,
- відповідача:Харитонова М.І.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - Д.К. "Газ України" НАК "Нафтогаз України", позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (далі - ПАТ "Енергомашспецсталь", відповідач) про стягнення боргу за поставлений природний газ по договору постачання природного газу у розмірі 1806876, 60 грн., з яких сума основного боргу 0,01 грн., інфляційні нарахування - 8 402,14грн., 3 % річних - 32 7034,05 грн., пені - 1 471 440,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати поставленого позивачем природного газу за договором купівлі - продажу природного газу № 47/1625-06/10-2829 від 20.12.2010 року.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.06.2014 року (суддя Зекунов Е.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 335 436, 20 грн. яка складається із: суми основного боргу у розмірі 0,01 грн., 3 % річних у розмірі 327 034,05 грн. інфляційні нарахування у розмірі 8 402,14 грн. В решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.09.2015 року (колегія суддів у складі: Колядко Т.М. - головуючий, судді: Скакун О.А., Бойченко К.І.) рішення місцевого господарського суду від 18.06.2014 року частково скасовано. Абзаци другий та третій резолютивної частини рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2014 року у справі №905/2809/14 викладено в наступній редакції: "Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 0,01 грн. основного боргу, 441 432,12 грн. пені, 327 034,05 грн. 3 % річних, 8 402,14 грн. інфляційних втрат та 36 137, 53 грн. судового збору. Визнано недійсним пункт 9.3 договору поставки природного газу № 47/1625-06/10-2829 від 20.12.2010 року в частині нарахування неустойки за шість місяців, що передують моменту звернення з претензією або позовом". В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2014 року у справі №905/2809/14 залишити без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішення, Д.К. "Газ України" НАК "Нафтогаз України" подала касаційну скаргу, в якій просить постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.09.2015 року в частині відмови у стягненні пені 103 008,28 грн. скасувати і прийняти нове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити, в іншій частині постанову залишити безе змін.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 20.12.2010 року між ПАТ "Енергомашспецсталь" (Покупець) та Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Постачальник) був укладений договір поставки природного газу № 47/1625-06/10-2829 (далі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити імпортований природний газ, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ в обсязі зазначеному в п.1.2 цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для власних потреб.

Відповідно до п.3.1 договору ціна за 1000 куб.м. газу становить 2187,20 грн. без урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердження тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м природного газу - 2464,94 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 2957,93.

30.12.2010 року між сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору, у якій сторони змінили ціну газу з 01.01.2011року, а саме: ціна за 1000 куб.м. природного газу, становить 2282 грн. без урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердження тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м природного газу - 2561,64 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 3073,97 грн.

04.04.2011 року між сторонами підписано Додаткову угоду №3 до договору, у якій сторони змінили ціну газу з 01.04.2011 року, а саме: ціна за 1000 куб.м. природного газу, становить 2553,20 грн. без урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердження тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м природного газу - 2863,96 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 3436,75 грн.

01.07.2011 року між сторонами підписано Додаткову угоду №5 від 01.07.2011 року до договору у якій сторони змінили ціну газу з 01.07.2011 року, а саме: ціна за 1000 куб.м. природного газу, становить 3023,50 грн. без урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердження тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м природного газу - 3368,97 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 4042,76 грн.

Як зазначено у п. 4.1. договору, оплата за природний газ з врахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку: - оплата в розмірі по 34 % від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше як за п'ять банківських днів до початку місяця поставки газу: - оплати в розмірі по 33% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5-го числа та до 15-го числа поточного місяця поставки. Остаточний розрахунок за спожитий газ з урахуванням вартості транспортування територією здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 9.3 договору сторони визначили, що строк позовної давності за цим договором та до вимог про стягнення неустойки встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. Неустойка нараховується за шість місяців, що передують моменту звернення з претензією або позовом.

Згідно з п. 10.1 договір набуває чинності з дати його підписання та скріплення печатками і діє на відносини, що склались між Сторонами з 01.01.2011 року до 31.12.2011 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Взяті на себе зобов'язання позивач виконав повністю, що підтверджується актами передачі-приймання природного газу та сторонами не заперечується.

Водночас, судами встановлено, що розрахунок за природний газ відповідачем проведено з порушенням строків, у зв'язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 1 471 440,40 грн., 3% річних у сумі 32 7034,05 грн. та інфляційні витрати в сумі 8 402,14грн.

Скаржник не оскаржує судові акти в частині правомірності чи неправомірності стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, а тому в цій частині вони не перевіряються судом касаційної інстанції.

Касаційна скарга стосується лише правомірності зменшення судом апеляційної інстанції розміру пені, згідно із ст.83 ГПК України. При цьому, скаржник вказує на те, що судом безпідставно використано такі свої права, оскільки невірно оцінені обставини щодо матеріального становища боржника, як виняткові.

Згідно частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Порядок обчислення позовної давності в силу вимог частини другої статті 260 ЦК України не може бути змінений за домовленістю сторін.

Отже, частиною 6 статті 232 ГК України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Таким чином, сторонам за договором надається право змінити лише строк, протягом якого управлена сторона може нараховувати штрафні санкції, тоді як момент виникнення права на нарахування відповідних штрафних санкцій є незмінним та пов'язується законом з днем, коли зобов'язання мало бути виконане, що, відповідно, кореспондується з положеннями статей 260, 261 ЦК України щодо початку перебігу позовної давності за вказаними вимогами з урахуванням імперативу встановленого частиною другою статті 260 ЦК України щодо заборони зміни порядку обчислення позовної давності.

Отже, положення договорів, що змінюють початок перебігу, тобто порядок обчислення позовної давності, суперечать статтям 260, 261 ЦК України та частині 6 статті 232 ГК України.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що положення пункту 9.3 договору № 47/1625-06/10-2829 від 20.12.2010 року, підлягають визнанню недійсними в частині нарахування неустойки за шість місяців, що передують моменту звернення з претензією або позовом у зв'язку з тим, що в даному пункті Договору сторони фактично змінили порядок обчислення позовної давності за вимогами про стягнення пені за прострочену суму, оскільки встановили, що строк позовної давності за вимогами про стягнення неустойки починає свій перебіг не з моменту прострочення платежу, а з дати, що визначається шляхом зворотного підрахунку шести місяців від дати звернення постачальника з позовом, що суперечить вимогам ч.2 ст. 260, ст. 261 ЦК України та ч. 6 ст. 232 ГК України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає правомірними висновки суду апеляційної інстанції щодо нарахування пені за кожним актом приймання - передачі природного газу в розмірі 1 471 440, 40 грн.

Оскільки, касаційна скарга стосується лише правомірності зменшення судами попередніх інстанції розміру пені, згідно із ст.83 ГПК України. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначає, що при розгляді даної справи суд дослідив лише ступінь виконання зобов'язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, також, в поданій касаційній скарзі заявник вказує, що в оскаржуваній постанові жодним чином не вмотивовано, не наведено та необґрунтовано в чому саме полягає винятковість обставин у даній справі.

В силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчисляється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України, встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналогічне положення міститься і в ст. 233 ГК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

За переконанням колегії суддів, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що порушення зобов'язання відповідачем не потягло за собою значних збитків для позивача та несвоєчасне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором є наслідком обставин, які виникли з об'єктивних для нього причин: важкий фінансовий стан відповідача, що підтверджується наявністю кредиторської заборгованості згідно Балансу підприємства станом на 31.03.2015року, звіт про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 31.03.2015 року, наявність збитків згідно Звіту про фінансові результати за перший квартал 2015р., наявністю боргу, а також несвоєчасністю виплати заробітної плати працівникам згідно Довідки по заробітній платі за період з січня 2015 по червень 2015 року. Крім того, колегія суддів вірно врахувала, що ПАТ "Енергомашспецсталь" здійснює свою діяльність на території та в умовах проведення антитерористичної операції.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на 70%, тобто стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 441 432, 12 грн.

Доводи скаржника про необґрунтоване зменшення судами попередніх інстанцій розміру пені, що підлягає стягненню за порушення строків оплати за природний газ є такими, що не можуть бути прийнятті до уваги колегією суддів, оскільки судами, при вирішенні даного питання було досліджено ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні та інші фактори, які вплинули на можливість своєчасної оплати відповідачем вартості поставленого природного газу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що господарськими судами дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому висновки є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 02.09.2015 року у справі №905/2809/14 залишити без змін.

Головуючий М.М.Черкащенко

Судді Б.М.Грек

Н.М.Нєсвєтова