ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.11.15р. Справа № 904/8473/15
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АКС-Інвест", м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Дніпропетровська міська рада, м. Дніпропетровськ

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу (знесення) торговельного комплексу розташованого з адресою: АДРЕСА_1

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: Муха С.С., довіреність №б/н від 15.10.2015 року, представник

Голубничий О.В., довіреність №б/н від 15.10.2015 представник

Від відповідача: ОСОБА_4, довіреність №б/н від 01.10.2015 року, представник

ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1 фізична особа-підприємець

Від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АКС-Інвест" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою товариству з обмеженою відповідальністю "АКС-Інвест" шляхом демонтажу (знесення) торговельного комплексу розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.12.2011 року позивач за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 2653, придбав у ОСОБА_6 в приватну власність нежитлову будівлю літ. В-1, фундамент літ. Ф-т, огорожу №1 (один), загальною площею 137,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2. 06.08.2014 року позивач, у відповідності до договору оренди землі, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. та зареєстрованого в реєстрі за №2146, отримав у строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню нежитлової будівлі, а саме: АДРЕСА_2. В порушення проекту-плану огородження земельної ділянки та Ордеру НОМЕР_3 від 03.09.2015 року, на території будівельного майданчику фактично знаходиться тимчасово споруда, що унеможливлює проведення будівельних робіт. Позивач вважає, що розміщення відповідачем торговельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1, здійснюється з порушенням діючого законодавства України, що в свою чергу, позбавляє позивача можливості використовувати орендовану земельну ділянку за її цільовим призначенням, до усунення відповідних перешкод в судовому порядку.

Відповідач просить суд припинити провадження у справі у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України оскільки не фізична особа-підприємець, а громадянка ОСОБА_1 побудувала в 1997 році торгівельний павільйон, про що був складений акт Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту до експлуатації. Зазначений акт був затверджений рішенням виконкому міської ради № 704/9 від 15.05.1997 року. На підставі рішення було укладено договір оренди земельної ділянки між громадянкою ОСОБА_1 та міською радою, який неодноразово продовжувався до останнього часу.

Крім того, зазначає, що в своїй позовній заяві позивач вимагає усунути перешкоди у користуванні орендованою земельною ділянкою шляхом демонтажу торгівельного павільйону ОСОБА_1, проте в обґрунтування своїх вимог не навів жодного доказу, що павільйон чимось заважає використовувати земельну ділянку. Купуючи земельну ділянку, позивач, безумовно, бачив наявність павільйону ОСОБА_1, а отже повинен був плани свої щодо використання земельної ділянки розробляти з урахуванням цього фактору.

13.10.2015 року відповідач звернувся до суду із клопотанням про дозвіл на здійснення трансляції у відкритому судовому засіданні.

26.10.2015 року від відповідача надійшла заява на підставі ст. 90 Господарського процесуального кодексу України про винесення окремої ухвали суду та повідомлення органів внутрішніх справ і прокуратури про факт здійснення посадовими особами Дніпропетровської міської ради при підготовці документів товариства з обмеженою відповідальністю "АКС-Інвест" дії, що носять ознаки карного злочину, а саме підробка службових документів та перевищення владних повноважень.

27.10.2015 року від позивача надійшло клопотання про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

28.10.2015 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про огляд в судовому засіданні наступних документів: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розроблений ТОВ "Фірма "Геосистема" по АДРЕСА_2 площею 0,1112 га; висновок управління Держземагентства у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області від 18.04.2014 року № 04/03/-010/1-8/04/14.

03.11.2015 року позивачем залучені до матеріалів справи правовстановлюючі документи на об'єкт нерухомості та технічний паспорт, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

12.11.2015 року позивачем надані додаткові письмові пояснення де вказує, що враховуючи, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2, надана в користування з метою будівництва (реконструкції) та обслуговування будівель торгівлі, а сам об'єкт торгівлі після закінчення його будівельних робіт не буде прийнятий і експлуатацію, внаслідок невиконання позивачем умов з благоустрою міста, є усі правові підстави говорити про існування перешкод у користуванні земельною ділянкою, які повинні бути усунені в судовому порядку шляхом демонтажу (знесення) торговельного комплексу розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2015 року із залученням до участі у справі Дніпропетровську міську раду у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, та призначено до розгляду в засіданні на 15.10.2015 року, після чого розгляд справи відкладався до 27.10.2015 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 27.10.2015 року було оголошено перерву до 03.11.2015 року, після чого розгляд справи відкладався до 12.11.2015 року та оголошувалась перерва до 18.11.2015 року.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: автоматизованої системи "Документообіг господарських судів". Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 1001172BD13501.

У судовому засіданні 18.11.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю "АКС-Інвест" (далі - позивач, покупець) та ОСОБА_6 (далі - продавець) укладено договір купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. та зареєстрованого в реєстрі за №2653, відповідно до п.1 якого позивач придбав у приватну власності нежитлову будівлю літ. В-1, фундамент літ. Ф-т, огорожу №1 (один), загальною площею 137,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

06.08.2014 року між Дніпропетровською міською радою (далі - третя особа, орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "АКС-Інвест" (далі - позивач, орендар) укладено договір оренди землі, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. та зареєстрованого в реєстрі за №2146, згідно з розділом 1 якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: по АДРЕСА_2 (Індустріальний район). Підставою для укладення даного договору оренди земельної ділянки є рішення міської ради від 21.05.2014 року № 180/51.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1112 га. (п.2 договору оренди землі). Категорія землі згідно зі ст. 19 Земельного кодексу України: землі житлової та громадської забудови (п.2.1 договору оренди землі).

Функціональне використання: по фактичному розміщенню нежитлової будівлі (п.2.4 договору оренди землі).

На виконання умов договору оренди землі між орендодавцем та орендарем складено акт приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с. 19, том 1).

Згідно з актом обстеження земельної ділянки №4/2-0614 від 17.06.2014 року у графі суміжні землекористувачі зазначено: земельна ділянка межує із одноповерховою, багатоповерховими капітальними будівлями, торговельними кіосками та павільйонами.

Відповідно до пунктів 3, 4 договору оренди землі на земельній ділянці розміщені об'єкти нерухомого майна: на земельні ділянці розташовано залізобетонну будівлю та фундамент, а також інші об'єкти інфраструктури доступ до земельної ділянки обмежений, частина земельної ділянки огороджена залізобетонною та металевою огорожею; уздовж межі земельної ділянки проходить теплотраса; на земельній ділянці існують зелені насадження та поріст. Земельна ділянка передається без об'єктів.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Позивачем зареєстровано право користування земельною ділянкою, що підтверджується Витягом № 25257056 від 06.08.2014 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Статтею 95 Земельного кодексу України визначено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст.ст. 395, 396 Цивільного кодексу України, речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

В обґрунтування порушення свого права, позивач посилається на те, що в порушення проекту-плану огородження земельної ділянки та Ордеру НОМЕР_3 від 03.09.2015року, на території будівельного майданчику фактично знаходиться тимчасова споруда, що унеможливлює проведення будівельних робіт. Встановляючи власника спірної споруди позивачем було отримано інформацію, що будівля торговельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1, розміщена з порушенням вимог чинного законодавства та фактично належить ОСОБА_1. Зазначене є причиною виникнення спору.

Згідно статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

На думку позивача розміщення відповідачем торговельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1, здійснюється з порушенням діючого законодавства України, що в свою чергу, позбавляє позивача можливості використовувати орендовану земельну ділянку за її цільовим призначенням, до усунення відповідних перешкод в судовому порядку.

Відповідно до ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до пп. 2, 3 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до ст. 144 Земельного кодексу України у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк. У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою. Рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про припинення права користування земельною ділянкою може бути оскаржене землекористувачем у судовому порядку.

Позивачем не надано доказів порушення відповідачем земельного законодавства та звернення до відповідного органу стосовно спору, який був предметом розгляду у суді.

Відповідачем до справи надано копія рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутаті № 704/9 від 15.05.1997р. про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 (а.с. 44 том 1) та розпорядження Дніпропетровської міської ради № 709 від 15.07.2004 року про присвоєння адреси будівлі торговельного комплексу по АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 (а.с. 63 том 1).

Позивачем не наведено норми законодавства та обставини, що надають йому право вимагати демонтажу (знесення) торговельного комплексу розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Судові витрати по справі відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Розглянувши заяву відповідача на підставі ст. 90 Господарського процесуального кодексу України суд вважає необхідним відхилили її оскільки судом не виявлено підстав для застосування свого права у зв'язку з відсутністю порушень у наданих документах до справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.11.2015 року.

Суддя Е.М. Бондарєв