УХВАЛА

про розгляд скарги на дії органів Державної виконавчої служби

19 листопада 2015 року Справа № 913/171/15

Провадження № 9/913/171/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 138 645 756 грн 58 коп.

Скарга Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль від 15.10.2015 № 06-05-201 на дії органів Державної виконавчої служби.

Орган виконання судових рішень Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ.

Суддя Ворожцов А.Г.,

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від стягувача ОСОБА_1, дов. № 14-88 від 18.04.2014,

від боржника не прибув,

від ВДВС ОСОБА_2, дов. № 20-22/172 від 28.04.2015,

в с т а н о в и в:

20 жовтня 2015 року до господарського суду Луганської області звернувся боржник, відповідач у справі Державне підприємство Сєвєродонецька теплоелектроцентраль (далі ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ»), зі скаргою № 06-05-201 від 15.10.2015 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі ВПВР), в якій просить:

- визнати дії державного виконавця ВПВР щодо накладення арешту незаконними;

- скасувати постанову від 25.09.2015 ВП № 48865748 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Доводи скаржника зводяться до того, що виконавча служба порушила строк направлення постанови, що оскаржується, чим порушила вимоги п. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), згідно з яким копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена 25 вересня 2015 року, а надіслана боржнику (за поштовим штемпелем на конверті) лише 02 жовтня 2015 року.

Крім того, скаржник посилається на ухвалу господарського суду Луганської області від 03.01.2013 про порушення провадження у справі про банкрутство боржника, ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ», та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, про що скаржник повідомив виконавчу службу листом від 07.10.2015 № 06-05-185 (а.с.92 93).

Відповідно до п. 8 ст. 37 Закону виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у звязку з порушенням господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника.

Закон вимагає від державної виконавчої служби обовязкового зупинення виконавчих проваджень.

Представник стягувача, Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі ПАТ НАК «Нафтогаз України»), у письмових поясненнях просить у задоволенні скарги відмовити, оскільки вважає дії ВПВР щодо накладення арешту такими, що відповідають вимогам закону (ст.ст.17, 19, 21, 25).

Представник виконавчої служби надав у судовому засіданні копії матеріалів виконавчого провадження за спірним судовим наказом та в усній формі надав пояснення щодо правомірності дій державного виконавця з винесення спірної постанови.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши доводи представників учасників судового процесу, господарський суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Луганської області від 01.07.2015 у справі № 913/171/15 за позовом ПАТ НАК Нафтогаз України до ДП Сєвєродонецька ТЕЦ про стягнення 138 645 756 грн 58 коп. позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто борг у розмірі 96 655 374,95 грн., інфляційні нарахування 16 787 455,59 грн. та 3% річних 1 829 978,51 грн., разом - 115 272 809,05 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору в сумі 60 760,15 грн.

На виконання судового рішення позивачеві 20.07.2015 видано наказ № 913/171/15 від 14.07.2015.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За заявою позивача, стягувача за виконавчим провадженням, ПАТ НАК Нафтогаз України, № 14/2-146813 від 10.08.2015 головним державним виконавцем ВПВР 25 вересня 2015 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду Луганської області № 913/171/15 від 14.07.2015.

Одночасно виконавчою службою була винесена постанова ВП № 488865748, що оскаржується, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 4 ст. 57 Закону копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Скаржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову ВП № 488865748, що оскаржується, листом 06 жовтня 2015 року, лист, згідно зі штемпелем на конверті, було направлено виконавчою службою 02 жовтня поточного року (зворотна сторона а.с.90), тобто з порушенням строку, встановленого Законом.

За таких обставин, доводи скаржника щодо порушення його прав та законних інтересів через порушення державним виконавцем строку направлення постанови про арешт майна є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що боржник 07 жовтня 2015 року направив до виконавчої служби листа (а.с. 92- 93), в якому повідомив, що ухвалою господарського суду Луганської області від 03.01.2013 було порушено провадження у справі про банкрутство боржника, ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ», та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Одночасно виконавчому органу скаржник надіслав відповідні ухвали суду та звернув увагу на обовязковому зупиненні виконавчого провадження на підставі вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон про банкрутство).

Відповідно до п. 8 ст. 37 Закону про банкрутство виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у звязку з порушенням господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника.

Відповідно до ст. 2 Закону про банкрутство цей Закон має пріоритет перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, повязаних з банкрутством субєктів підприємницької діяльності.

На це звернув й Вищий господарський суд України у п. 2 Інформаційного листа від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону «Про виконавче провадження» протягом строку, на який виконавче провадження зупинене, виконавчі дії не провадяться.

Разом з тим, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 1 Закону про банкрутство поточними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

ПАТ НАК Нафтогаз України є поточним кредитором боржника, ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ», оскільки борг в загальному розмірі 115 272 809,05 грн. було стягнуто за судовим рішенням 01 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону про банкрутство дія мораторію не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

За таких обставин, суд вважає, що державний виконавець діяв в порядку і у спосіб, передбачені Законом (ст.ст. 19, 25, 57) а саме: виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та виніс постанову про арешт майна боржника за заявою стягувача, НАК «Нафтогаз України», одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Щодо порушення строку надсилання постанови, що оскаржується, то порушення вказаного строку не є підставою для скасування постанови, оскільки згідно з ч. 1 ст.35 Закону за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Таким чином, правовим наслідком порушення виконавчою службою встановленого п. 4 ст. 57 Закону строку надсилання боржнику постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є відкладення державним виконавцем виконавчих дій, якщо стягувачем або боржником подано відповідну заяву.

Виходячи з фактичних обставин справи, суд не вбачає підстав для скасування постанови про накладення арешту на майно боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, ч. 5 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст..25 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

1. Скаргу Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль від 15.10.2015 № 06-05-201 на дії Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Визнати дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо накладення арешту незаконними.

3. У задоволенні вимоги про скасування постанови від 25.09.2015 ВП № 48865748 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відмовити.

Суддя А.Г.Ворожцов