ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2015р. Справа № 905/1920/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Бова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго»

до відповідача: Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа»

про стягнення 6 534 345,52 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 181114-4/63 від 18.11.2014р.

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з КП «Красноармійськтепломережа» 6 534 345,52 грн., з яких:

- 3 889 394,84 грн. борг за спожиту активну електроенергію у період січень-березень, травень 2015р.;

- 76 517 грн. 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у жовтні, грудні 2013р., січні, лютому, березні, жовтні, листопаді, грудні 2014р., січні, лютому, березні, травні 2015р., нарахованих з 05.11.2013р. по 30.06.2015р. та за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті реактивної електроенергії, спожитої у листопаді 2014р., нарахованих з 06.12.2014р. по 12.12.2014р.;

- 1 495 667,76 грн. інфляційні, нараховані з листопада 2013р. по травень 2015р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у жовтні, грудні 2013р., січні, лютому, березні, жовтні, листопаді, грудні 2014р., січні, лютому, березні 2015р.;

- 1 072 765,92 грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у жовтні, листопаді, грудні 2014р., січні, лютому, березні, травні 2015р., нарахована з 05.11.2013р. по 30.06.2015р. та за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті реактивної електроенергії, спожитої у листопаді 2014р., нарахованих з 06.12.2014р. по 12.12.2014р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань по договору про постачання електричної енергії № 13 від 27.10.2008р. щодо повної та своєчасної оплати відповідачем активної та реактивної електроенергії, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість та позивачем нараховані пеня, 3%, та інфляційні у розмірах, заявлених до стягнення.

Ухвалою суду від 07.09.2015р. вказана позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 905/1920/15 та розгляд справи призначено на 28.09.2015р.

Відповідно до ст ст. 69,77 ГПК України розгляд справи відкладався, строк вирішення спору по даній справі був продовжений на 15 днів до 18.11.2015р., про що винесені відповідні ухвали господарського суду Донецької області від 28.09.2015р., від 13.10.2015р., від 03.11.2015р.

25.09.2015р. за вх. № 12739/15 господарський суд Донецької області одержав від відповідача супровідний лист з додатком документів, зокрема, відзивом на позов, згідно з яким відповідач просить суд відмовити частково у задоволенні позовних вимог в сумі 188314 грн., пені, 3% річних, інфляційних з посиланням на те, що відповідач визнає основний борг в сумі 3 701 080,84 грн., що відповідачем здійснений контррозрахунок позовних вимог, згідно з яким заявлені до стягнення суми пені, 3% річних, інфляційних позивачем визначені правильно, крім основного боргу, але нараховані пеня, 3% річних, інфляційні є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, з огляду на те, що відповідач знаходиться у важкому фінансовому становищі, а також з огляду на те, що вина відповідача в неналежному виконанні договору про постачання електричної енергії № 13 від 27.10.2008р. відсутня, оскільки згідно постанови КМУ від 18.06.2015р. № 217 (в редакції постанови КМУ від 10.09.2014р. № 444) «Про порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу» підприємством відкрито поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію за категоріями споживачів «населення», «бюджетні установи», «інші споживачі», які щомісяця відраховуються на користь ПАТ НАК «Нафтогаз України», у звязку з чим на рахунку відповідача залишаються незначні кошти; підприємство відповідача здійснює постачання теплової енергії тільки в опалювальний період, а тому відповідач не завжди має можливість провести своєчасну оплату своїх зобовязань; на даний час норми ЗУ «Про виконавче провадження» захищають споживачів населення від примусового стягнення боргів та не передбачають компенсації надавачам комунальних послуг, що веде до збитків відповідача, а тому кошти, що залишаються на рахунках відповідача потрібні на виплату заробітної плати робітникам та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії. Також відповідачем надано клопотання, згідно з яким відповідач просить суд вимоги позивача в частині стягнення пені у розмірі 1 072 765,92 грн. зменшити до 99,9% посилаючись на аналогічні обставини, що викладені у відзиві на позов.

09.10.2015р. за вх. № 02-51/652 на офіційну електронну адресу господарського суду Донецької області надійшли письмові пояснення позивача щодо заборгованості відповідача за активну електроенергію станом на 01.10.2015р. в розмірі 3 657 080,84 грн.

13.10.2015р. за вх. № 14898/15 та за вх. № 14992/15 клопотання позивача про залучення до матеріалів справи копій банківських виписок, що свідчать про здійснені відповідачем часткові оплати за договором та акту звірки з доказами направлення його відповідачу.

13.10.2015р. за вх. № 14918/15 разом із супровідним листом відповідач надав до суду акт звіряння розрахунків по договору № 13 від 27.10.2008р., який підписаний ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та КП «Красноармійськтепломережа» та згідно з яким станом 01.10.2015р. борг відповідача становить 3 657 080,84 грн.

03.11.2015р. за вх. № 17852/15 господарський суд Донецької області одержав письмові пояснення позивача щодо здійснення відповідачем часткових оплат та їх зарахування позивачем, а також щодо відсутності в провадженні господарських судів України та іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спори, справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; за вх. № 17838/15 заперечення проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені з додатком підтверджуючих документів, в яких позивач посилається на те, що останній знаходиться у скрутному майновому становищі, яке зумовлене проведенням антитерористичної операції в Донецькій області, що порушення відповідачем строку виконання зобовязання зі сплати поставленої йому позивачем електроенергії завдає збитків не тільки позивачу, а й іншим учасникам оптового ринку електроенергії України; що при вирішенні питання щодо зменшення розміру пені позивач вважає за необхідне залучити до участі у справі на підставі 27 ГПК України енергогенеруючі компанії та підприємство, яке здійснює централізоване диспетчерське управління обєднаною енергетичною системою України і передачу електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, оскільки прийняття рішення про зменшення розміру пені може призвести до порушення їх прав на отримання у кожному розрахунковому періоді (місяці) оплати вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії та завдати збитків усім членам оптового ринку електроенергії; за вх. № 02-51/806 на офіційну електронну адресу господарського суду Донецької області надійшли письмові пояснення позивача щодо здійснення відповідачем часткової оплати спожитої електроенергії за січень, лютий, травень 2015р. під час розгляду справи в сумі 592 500 грн. та щодо розміру заборгованості відповідача за активну електроенергію станом на 01.11.2015р. в сумі 3 064 580,84 грн. з відповідними доказами оплати (копіями банківських виписок).

03.11.2015р. за вх. № 02-51/807 на офіційну електронну адресу господарського Донецької області надійшов від відповідача супровідний лист з додатком документів, а саме: додатковим відзивом на позовну заяву, згідно з яким останній просить суд позовні вимоги позивача задовольнити частково в розмірі фактичної заборгованості 3 065 686,75 грн., відмовити у стягненні 3% річних, інфляційних та пені, бухгалтерською довідкою, клопотанням про визнання суми основного боргу в розмірі 3 065 686,75 грн.

09.11.2015р. за вх. № 18658/15 господарський суд Донецької області одержав від відповідача супровідний лист з аналогічними документам, що були надані до супровідного листа від 03.11.2015р. за вх. № 02-51/807.

17.11.2015р. за вх. № 19636/15 господарський суд Донецької області одержав клопотання позивача про залучення до матеріалів справи довідки від 17.11.2015р. № 2182 за підписом начальника Красноармійського ЦОК ОСОБА_2, згідно з якою заборгованість відповідача станом на 17.11.2015р. становить 2 906 580,84 грн.

17.11.2015р. за вх. № 02-51/888 на офіційну електронну адресу господарського суду Донецької області від відповідача надійшов супровідний лист з додатком документів, зокрема, клопотанням про розгляд справи без участі відповідача за наявними у справі документами та довідкою, яка підписана головним бухгалтером відповідача та згідно з якою заборгованість відповідача за електроенергію станом на 17.11.2015р. складає 2 907 686, 75 грн.

У судовому засіданні 17.11.2015р. представник позивача надав суду усні пояснення, згідно з якими розбіжність між даними позивача і відповідача в розмірі основного боргу повязана з тим, що відповідачем не враховано часткову оплату в розмірі 1105,91 грн.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому засіданні за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

27.10.2008р. між ВАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (постачальник, позивач) і КП «Красноармійськтепломережа» (споживач, відповідач) укладений договір про постачання електричної енергії № 13, згідно з яким постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача із загальною (за всіма обєктами) приєднаною потужністю 7189 кВт., а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п.1 договору).

Згідно з умовами п.п. 2.3.4., 2.3.5. договору споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та №5 «Порядок розрахунків» до цього договору, а також здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережою постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до цього договору.

У п. 4.2.1. договору встановлено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4. 2.3.5. цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 5 «Порядок розрахунків» до цього договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобовязання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Розрахунки за електроенергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюються за діючими тарифами у відповідності до діючого законодавства. Порядок здійснення розрахунків за активну електроенергію та оплати за перетікання реактивної електроенергії обумовлюються додатками № 5 «Порядок розрахунків» і № 6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до цього договору.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. (п. 9.5. договору).

Відповідно до п. 1 Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до договору розрахунковим вважається період з 00-00 годин 28 числа місяця, попереднього розрахунковому, до 24-00 годин 27 числа поточного місяця та складається з 3 планових періодів: 1 плановий період з 00-00 годин 28 числа до 24-00 годин 9 числа; 2 плановий період з 00-00 годин до 24-00 годин 19 числа; 3 плановий період з 00-00 годин 20 числа до 24-00 годин 27 числа.

За підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію, що діяли на кінець розрахункового періоду та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних оформленого між постачальником та споживачем «Акта прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)» (додаток № 10 до договору) та інших умов договору, з урахуванням сум та призначення платежів, що надійшли від споживача. Обсяги спожитої електричної енергії визначаються за фактичними показами засобів обліку згідно порядку, обумовленого у додатку № 3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» до договору та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених договором і ПКЕЕ (п.5 Додатку № 5 до договору «Порядок розрахунків»).

Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку реактивної енергії та розрахунку плати за перетікання реактивної електроенергії обумовлюється додатками № 3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» і № 6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до договору. За підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок для здійснення плати за перетікання реактивної електроенергії. (п.9 Додатку № 5 до договору «Порядок розрахунків»).

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки постачальника електричної енергії, які вказані в розділі 10 договору, у терміни, що не перевищують 5 операційних днів від дня отримання рахунку.

Для проведення остаточного розрахунку споживач не пізніше наступного дня з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі за місцем надання звіту про обсяги спожитої електроенергії рахунок на оплату електричної енергії та інших платежів, що передбачені Договором. У разі неявки Споживача для отримання рахунку Постачальник направляє рахунок Споживачу рекомендованим листом на адресу (юридичну або поштову), що вказана в договорі. У такому разі рахунок вважається отриманим Споживачем з дня його відправлення. За дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на відповідний рахунок постачальника електричної енергії або дата внесення споживачем готівкових коштів в касу постачальника. Постачальник має право направляти споживачу для оплати рахунки поштою рекомендованим листом, нарочним або надавати уповноваженому представнику споживача під підпис на другому екземплярі рахунку та у журналі постачальника. При направленні рахунку нарочним споживач або уповноважений представник споживача зобовязаний прийняти рахунок під підпис на супровідному листі постачальника або другому екземплярі рахунку (п.10 Додатку до договору № 5 «Порядок розрахунків»).

У матеріалах справи наявні також додатки до договору № 1 «Однолінійна схема надання доступу до місцевої (локальної) електромережі», № 2 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», № 3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», № 4 «Порядок визначення електричної енергії та його вартості у разі завантаження схеми обліку нижче мінімально допустимого рівня та у разі невідповідності температурного режиму експлуатації засобів вимогам, визначеним нормативно-технічними документами та/або паспортними даними засобів обліку», № 6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії», № 12 «Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача», № 22 «Порядок проведення вимірів електричного навантаження в режимний день».

Розбіжності, які виникли при укладанні договору № 13 від 27.10.2008р., були урегульовані шляхом складання протоколу розбіжностей, який підписаний та скріплений печатками обох підприємств.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії спірного правочину, суд дійшов висновку, що зобовязання сторін за вказаною угодою автоматично продовжувалися кожний наступний рік та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що на виконання положень Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008р. № 514-VI здійснено реорганізацію організаційно-правової форми Відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго» на Публічне акціонерне товариство «Донецькобленерго», у звязку з чим 26.04.2011р. виконавчим комітетом Горлівської міської ради Донецької області зареєстровано Статут Публічного акціонерного товариства «Донецькобленерго». 30.03.2012р. державним реєстратором Виконавчого комітету Горлівської міської ради Донецької області зареєстрований у новій редакції статут Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», згідно до якого відбулась зміна найменування юридичної особи Публічного акціонерного товариства «Донецькобленерго» на Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго». 16.07.2015р. внесені зміни щодо місцезнаходження Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго».

Також судом встановлено, що позивач належним чином виконував свої зобовязання з постачання відповідачу електричної енергії та поставив відповідачу активну електроенергію у період жовтень, грудень 2013р. на суму 2 547 246,30 грн., січень березень, жовтень грудень 2014р. на суму 8 113 373,17 грн., січень березень, травень 2015р. на суму 4 978 580,54 грн. та реактивну енергію у період листопад 2014р. на суму 38 832,05 грн., що підтверджується підписаними уповноваженими особами і скріпленими їх печатками актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії), копії яких містяться в матеріалах справи.

Поряд з цим, позивач виставляв відповідачу відповідні рахунки на сплату спожитої у спірний період активної та реактивної електроенергії, які отримані уповноваженими особами відповідача, про що свідчать відповідні відмітки на цих рахунках та довіреності на імя уповноважених осіб відповідача на отримання таких рахунків, копії яких наявні в матеріалах справи. Так, рахунок за жовтень 2013р. (активна електроенергія) одержаний відповідачем 28.10.2013р., рахунок за грудень 2013р. (активна електроенергія) одержаний відповідачем 30.12.2013р., рахунок за січень 2014р. (активна електроенергія) одержаний відповідачем 28.01.2014р., рахунок за лютий 2014р. (активна електроенергія) одержаний відповідачем 28.02.2014р., рахунок за березень 2014р. (активна електроенергія) одержаний відповідачем 28.03.2014р., рахунок за жовтень 2014р. (активна електроенергія) одержаний відповідачем 28.10.2014р., рахунки за листопад 2014р. (активна та реактивна електроенергія) одержані відповідачем 28.11.2014р., рахунок за грудень 2014р. (активна електроенергія) одержаний відповідачем 29.12.2014р., рахунок за січень 2015 р. (активна електроенергія) одержаний відповідачем 28.01.2015р., рахунок за лютий 2015р. (активна електроенергія) одержаний відповідачем 02.03.2015р., рахунок за березень 2015р. (активна електроенергія) одержаний відповідачем 30.03.2015р., рахунок за травень 2015р. (активна електроенергія) одержаний відповідачем 28.05.2015р.

Між тим, станом на 01.07.2015р. згідно первинних документів (копії банківських виписок) та розрахунку позивача, які наявні у матеріалах справи, відповідачем здійснено оплату наступним чином:

- за спожиту активну електроенергію у період жовтень, грудень 2013р. в повному обсязі в сумі 2 547 246,30 грн., але з порушенням строків, передбачених умовами договору;

- за спожиту активну електроенергію у період січень березень, жовтень грудень 2014р. - в повному обсязі в сумі 8 113 373,17 грн., але з порушенням строків, передбачених умовами договору;

- за спожиту реактивну енергію у період листопад 2014р. в повному обсязі в сумі 38 832,05 грн.

- за спожиту активну електроенергію у період січень березень, травень 2015р. - частково в сумі 1 089 185,70 грн.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань щодо своєчасної та повної оплати за поставлену позивачем активну та реактивну електроенергію і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача 3 889 394,84 грн. борг за спожиту активну електроенергію у період січень-березень, травень 2015р.; 76 517 грн. 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у жовтні, грудні 2013р., січні, лютому, березні, жовтні, листопаді, грудні 2014р., січні, лютому, березні, травні 2015р., нарахованих з 05.11.2013р. по 30.06.2015р. та за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті реактивної електроенергії, спожитої у листопаді 2014р., нарахованих з 06.12.2014р. по 12.12.2014р.; 1 495 667,76 грн. інфляційні, нараховані з листопада 2013р. по травень 2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у жовтні, грудні 2013р., січні, лютому, березні, жовтні, листопаді, грудні 2014р., січні, лютому, березні 2015р.; 1 072 765,92 грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у жовтні, листопаді, грудні 2014р., січні, лютому, березні, травні 2015р., нарахованих з 05.11.2013р. по 30.06.2015р. та за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті реактивної електроенергії, спожитої у листопаді 2014р., нарахованих з 06.12.2014р. по 12.12.2014р.

При цьому, на момент звернення до суду з даним позовом (дата штампу поштового відділення - 23.08.2015р.) позивачем не враховані здійснені відповідачем часткові оплати основного боргу в сумі 185 507,24 грн., про що також свідчить акт звірки заборгованості по договору № 13 від 27.10.2008р., який підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Також під час розгляду даної справи у суді відповідачем здійснені часткові оплати боргу на суму 797 306,76 грн., у звязку з чим основний борг за спожиту відповідачем активну електроенергію станом на 17.11.2015р. становить 2 906 580,84 грн., про що свідчить довідка позивача від 17.11.2015р. № 2182, яка підписана начальником Красноармійського ЦОК та скріплена печаткою позивача.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов до наступних висновків:

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог частини першої статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

За договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (частина перша статі 275 ГК України).

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частинами шостою та сьомою статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За приписами статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Як вище встановлено судом, між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії (з додатками до нього), за умовам якого позивач постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі

протягом 5 банківських днів з дня отримання рахунку.

Господарським судом встановлено, що позивач свої зобовязання за Договором виконав належним чином, а саме поставив відповідачу електричну енергію, що підтверджується матеріалами справи, у тому числі підписаними актами прийняття-передавання та виставленими рахунками, а відповідач порушив умови Договору та не здійснив у передбачені договором строки повну оплату вартості отриманої електричної енергії, у звязку з чим борг відповідача за активну електроенергію становить 2 906 580,84 грн.

На момент прийняття рішення у даній справі, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем суми боргу за активну електроенергію, а тому грошове зобовязання відповідача в цій частині всупереч нормам законодавства та умовам Договору перед позивачем залишилось невиконаним.

Враховуюче те, що позовні вимоги в частині стягнення боргу за активну електроенергію у розмірі 2 906 580,84 грн., спожиту за період січень березень, травень 2015р., обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають фактичним обставинам справи та не спростовані відповідачем, то вони підлягають задоволенню у зазначеному розмірі. Більш того, що відповідачем визнано наявність заборгованості у розмірі 2 907 686,75 грн., про що зазначено у клопотанні останнього від 17.11.2015р., але суд виходить з даних, які надані у довідці позивача від 17.11.2015р. № 2182, оскільки як посилається позивач, відповідачем не враховано здійснену ним часткову оплату в сумі 1105,91 грн.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р., господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Як вище встановлено судом, при зверненні до суду з даним позовом (дата штампу поштового відділення - 23.08.2015р.) позивачем не враховані здійснені відповідачем часткові оплати основного боргу з 01.07.2015р. по 20.08.2015р. в сумі 185 507,24 грн., у звязку з чим, суд дійшов висновку про відмову в частині позовних вимог в розмірі 185 507,24 грн. з огляду на те, що спір в частині вказаних вимог був відсутній до порушення провадження у справі, а в частині стягнення основного боргу в сумі 797 306,76 грн. суд припиняє провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, з огляду на те, що відповідачем здійснено відповідні оплати в процесі розгляду справи у суді.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат суд виходить з наступного:

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобовязання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Такий вид забезпечення виконання зобовязання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996р. № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

У п. 4.2.2. договору встановлено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4. 2.3.5. цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 5 «Порядок розрахунків» до цього договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

В силу вимог частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами частини першої статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та пені за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», господарський суд встановив, що заявлені до стягнення сума пені у розмірі 1 072 765,92 грн. та сума 3% річних у розмірі 76 517 грн. є обґрунтованими, вірними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим позовні вимоги в цих частинах задовольняються судом у повному обсязі.

Щодо розрахунку інфляційних нарахувань, заявлених позивачем до стягнення у розмірі 1 495 667,76 грн. за період з листопада 2013р. по травень 2015р. включно, господарський суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27.07.2007р. № 265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Крім того, з розрахунку позивача вбачається, що обчислення інфляційних втрат у деяких періодах здійснюється з 1-го числа місяця в якому мав здійснюватися платіж, тобто нарахування інфляції здійснюється за період, коли заборгованість ще не виникла, що є неприпустимим в силу приписів статті 625 ЦК України.

Таким чином, при визначенні початкової дати нарахування інфляційних втрат слід вважати 1-ше число місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

Тобто, врахування індексу інфляції можливе лише на суму простроченої заборгованості не менше як на один місяць та у порядку відповідальності боржника за порушення грошового зобовязання.

За здійсненим господарським судом перерахунком, з урахуванням вірно визначеного періоду нарахування інфляційних втрат, сума останніх становить 817 292,33 грн., у звязку з чим позовні вимоги в цій частині задовольняються судом частково у визначеному судом розмірі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в іншій частині щодо стягнення інфляційних нарахувань, господарський суд виходить з того, що позивачем розрахунок обчислювався за період менший календарного місяця, тому індексація у даному випадку не застосовується.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені господарський суд виходить з наступного.

В якості підстав для зменшення розміру пені до 99,9%, відповідач посилається на скрутне матеріальне становище, на збитковість підприємства відповідача, на неможливість розпоряджатися своїми коштами, що зумовлено прийняттям постанови КМУ від 18.06.2015р. № 217 (в редакції постанови КМУ від 10.09.2014р. № 444) «Про порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу», відповідно до якої підприємством відповідача відкрито поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію за категоріями споживачів «населення», «бюджетні установи», «інші споживачі», у звязку з чим Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановлює нормативи перерахування коштів гарантованому постачальнику за природний газ, тобто НАК «Нафтогаз України». На підтвердження зазначених обставин відповідачем надані розрахунки нормативів перерахування коштів постачальникові за природний газ та на поточний рахунок теплопостачальної організації за грудень 2014р., січень вересень 2015р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2015р., довідку про дебіторську заборгованість станом на 01.07.2015р.

Відповідно до вимог пункту 3 статті 83 ГПК України господарський суд має право у виняткових випадках зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобовязання.

Згідно статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, прийнявши до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які приймають участь в зобовязанні, не тільки майнові, але й інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Правовий аналіз вказаних статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

У пункті 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан та відсутність в діях відповідача прямого умислу від виконання договірних зобовязань, ступінь виконання відповідачем зобовязання за договором, незначний термін прострочення відповідачем, господарський суд скориставшись правом, наданим пунктом 3 статті 83 ГПК України, в силу приписів статті 233 ГК України, дійшов до висновку про наявність виключних обставин, які дають законні підстави для зменшення розміру пені.

За таких обставин, клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені підлягає частковому задоволенню, а заявлений до стягнення розмір пені підлягає зменшенню на 50 %. Розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, складає 536 382,96 грн.

Посилання позивача щодо необхідності залучення до участі у справі на підставі ст. 27 ГПК України енергогенеруючі компанії та підприємство, яке здійснює централізоване диспетчерське управління обєднаною енергетичною системою України і передачу електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами при розгляді клопотання відповідача про зменшення розміру пені відхилені судом як необґрунтовані та не доведені відповідно до ст.ст. 33,34 ГПК України.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір стягується з винної сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р I Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа» (85300, Донецька область, місто Красноармійськ, вулиця Дніпропетровська, 4а; ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Островського,8; ) 2 906 580 (два мільйони девятсот шість тисяч пятсот вісімдесят) грн. 84 коп. боргу за активну електроенергію, 536 382 (пятсот тридцять шість тисяч триста вісімдесят дві) грн. 96 коп. пені, 76 517 (сімдесят шість тисяч пятсот сімнадцять) грн. 3% річних, 817 292 (вісімсот сімнадцять тисяч двісті девяносто дві) грн. 33 коп. інфляційних втрат та 63 418 (шістдесят три тисячі чотириста вісімнадцять) грн. 35 коп. судового збору.

3. Провадження в частині стягнення з Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа» (85300, Донецька область, місто Красноармійськ, вулиця Дніпропетровська, 4а; ) основного боргу в сумі 797 306,76 грн. припинити.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Рішення господарського суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене 23 листопада 2015 року.

Суддя Л.В. Ніколаєва