ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015 р. Справа №917/1861/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор", вул. 600 річчя, 17, м.Вінниця, 21021, (адреса для листування: 01004, м.Київ, вул.В.Васильківська-9/2, оф.67).

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Куйбишева, 22-а, м.Полтава, 36000

ІІІ особа Служба автомобільних доріг у Полтавській області, 36024, м.Полтава, вул.Куйбишева,22А

про стягнення грошових коштів

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

від Ш особи: не з"явився

У судовому засіданні 10.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором субпідряду №01-04-12/с від 24.05.2012р. у розмірі 16 453 372,44грн., у т.ч. 9 824 023,76грн. - сума основного боргу, 6 233 573,75грн. - інфляційні нарахування, 389 192,83грн. - 3% річних, 6582,10грн. - пеня (з урахуванням пояснень до позовної заяви від 23.10.2015р. вхід. №15549).

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує, з підстав, викладених у відзиві на позов №01-18/172-1 від 22.09.2015р. та вхід. №15097 від 15.10.2015р.

Третя особа надала пояснення по суті спору (від 26.10.2015р. вхід. №15624), в яких просить суд здійснювати розгялд справи без участі представника та у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

24 травня 2012 року між відкритим акціонерним товариством «Уманьавтодор», яке відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Уманьавтодор» (позивач, субпідрядник) та Дочірнім підприємством «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (відповідач, генпідрядник) було укладено Договір субпідряду № 01-04-12/с (Договір).

Крім того, до Договору субпідряду № 01-04-12/с сторонами було укладено Додаткову угоду №1 від 28 грудня 2012р., Додаткову угоду №2 від 30.04.2013р. та Додаткову угоду №3 від 30.12.2013р.

Відповідно до п.1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Генпідрядник доручає, а Субпідрядник зобов'язується виконати роботи з «Поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення /М-03/ Київ-Харків-Довжанський в межах Полтавської області (Лот №8, км 280+200 - км 285+700), а Генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити такі роботи.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна цього Договору становить 15 317 967,60грн., у тому числі з ПДВ 20% - 2 552 994,60грн., що станом на дату укладення Договору дорівнює загальній вартості робіт.

Згідно п. 4.1 Договору розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок Субпідрядника після одержання від Субпідрядника рахунку на оплату робіт та після підписання ОСОБА_3 приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3), а також після одержання від Субпідрядника документів, зазначених пунктом 4.2 Договору та виключно після отримання повного розрахунку від Замовника (Служби автомобільних доріг в Полтавській області) за відповідні роботи.

Згідно з п.10.1 Договору він укладався на строк до 31.12.2012 року. Додатковою угодою № 01 дія Договору була продовжена до 31.12.2013р., а Додатковою угодою № 3 - до 31.12.2014р.

На виконання умов Договору позивач виконав роботи на обумовленому Договором об'єкті, що підтверджується ОСОБА_3 приймання виконаних будівельних робіт та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт від 08.08.2012р. на суму 3 000 000,00грн.; ОСОБА_3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012р., ОСОБА_3 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2014 року та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт від 04.03.2014р. на суму 9 824 023,76грн..

Таким чином, згідно з вищевказаних ОСОБА_3 приймання виконаних будівельних робіт та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт загальна вартість виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт склала 12 824 023,76грн,

17.04.2014р. позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за Договором в сумі 12 824 023,76 грн. разом із рахунком на оплату №173/1 від 08 серпня 2012р на суму 3 000 000,00грн.. та рахунком на оплату №49 від 04 березня 2014р. на суму 9 824 023,76 грн.

Як зазначає позивач у позові, що в порушення умов Договору відповідач не здійснив оплату виконаних позивачем робіт в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №1316 від 30 травня 2012р., відповідно до якого відповідачем було сплачено на рахунок позивача 4 000 000,00грн..

При цьому, згідно платіжного доручення №1349 від 05 червня 2012р. та платіжного доручення №1409 від 06 червня 2012р. позивач повернув відповідачу помилково переведені кошти в сумі 1 000 000, 00 грн.

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 9 824 023,76 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 9 824 023,76 грн., а також 6 233 573,75грн. - інфляційні нарахування, 389 192,83грн. - 3% річних, 6582,10грн. - пені.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 838 ЦК України підрядник має право, як що інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

За загальним правилом, встановленим в ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Обов'язкова оплатність договору підряду на капітальне будівництво встановлена ч. 1 ст. 875 ЦК України та ч. 1 ст. 318 ГК України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на те, що відповідач прийняв виконані підрядником роботи за актами ф. № КБ-2в та довідками ф. № КБ-3, а також з огляду на отримання відповідачем рахунків на оплату робіт, умови для оплати, визначені Договором, були дотримані.

Оскільки Договором не передбачено виплати авансу, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу вартість виконаних робіт після їх здачі. Факт здачі робіт підрядником та прийняття їх замовником підтверджується підписаними сторонами актом ф. № КБ-2в та довідкою ф. № КБ-3.

Натомість, відповідач зобов'язання з оплати виконаних субпідрядником робіт не виконав.

Як зазначає позивач у позові, враховуючи те, що строки або терміни виконання зобов'язань з оплати робіт у Договорах не визначені, підрядником 17.04.2015р. було направлено відповідачу вимогу оплатити вартість виконаних підрядником будівельних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, вимога про сплату заборгованості була надіслана відповідачу 17.04.2014р. Відповідно до п.п. 1, 2 розділу II Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури 28.11.2013р. №958, нормативний строк пересилання рекомендованої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) між районними центрами різних областей України (у тому числі міст обласного значення) становить 5 днів без врахування дня подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку.

Враховуючи те, що вимога здана до відділення поштового зв'язку 17.04.2014р., дата її отримання відповідачем вважається 23.04.2014 року.

Отже, відповідач зобов'язаний був здійснити оплату виконаних субпідрядником робіт протягом семи днів з моменту пред'явлення вимоги незалежно від надходження на його рахунки коштів на фінансування передбачених Договором робіт, однак в порушення вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України не виконав своє зобов'язання.

Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості у сумі 9 824 023,76 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем відповідно до п. 7.3.7 Договору заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 6582,10 грн. за період з 27.08.2014 по 01.11.2014р.,3% річних в сумі 389192,83 грн. та інфляційні витрати у розмірі 6233573,75грн. за період з 01.05.2014р. по 25.08.2015р.

У відповідності до п. 7.3.7 Договору в разі порушення строків оплати робіт, Генпідрядник на вимогу Субпідрядника зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,001% від суми боргу, за кожен день прострочення та штрафу в розмірі 0,0001% від суми боргу.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання

Стаття 230 ГКУ передбачає штрафні санкції за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань. Штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців, від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

За приписами п. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно наданого розрахунку позивач період нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат визначено з моменту пред"явлення вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, вимога про сплату заборгованості протягом семи календарних днів з дня отримання вимоги була надіслана відповідачу 17.04.2014 р. та вручена відповідачеві 25.04.2014р. Отже, з 03.05.2014р. розпочався передбачений вимогою позивача семиденний строк на погашення заборгованості.

Позивачем нараховано відповідачу: пеню у розмірі 6582,10грн. за період з 27.08.2014р. по 01.11.2014р.; 3% річних у розмірі 389192,83грн. за період з 01.05.2014р. по 25.08.2015р.; інфляційні витрати у розмірі 16057597,51грн. за період з 01.05.2014р. по 25.08.2015р.

Однак при нарахуванні пені, річних та інфляційних позивачем невірно визначено початок перебігу строку прострочення.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частина 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

При цьому позивач не врахував вказані приписи законодавства, а тому, враховуючи, що останній сьомий день строку для оплати припадає на святковий, то днем закінчення строку є перший за ним робочий день, тобто 05.05.2014 року. Як наслідок прострочення відповідача почалося з 06.05.2014 року.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних витрат з урахуванням визначеного позивачем періоду та моменту виникнення у відповідача зобов'язань щодо оплати, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення пені у розмірі 6582,10грн., 3% річних у розмірі 385155,56грн. та інфляційних витрат у розмірі 6100718,75грн. є правомірними, а тому підлягає задоволенню.

В частині вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат у розмірі 132855,00грн. та 3% річних у розмірі 4037,27грн. відхиляються судом як необґрунтовані.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві спростовуються наданими позивачем доказами та визнаються судом необгрунтованими.

Понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Куйбишева, 22-а, м.Полтава, 36000, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" (вул. 600 річчя, 17, м.Вінниця, 21021, (адреса для листування: 01004, м.Київ, вул.В.Васильківська-9/2, оф.67), ) заборгованості за Договором субпідряду №01-04-12/с від 24.05.2012р. у розмірі 16 316480,17грн., у т.ч. 9824023,76грн. - сума основного боргу, пеню у розмірі 6582,10грн., 3% річних у розмірі 385155,56грн. та інфляційних витрат у розмірі 6100718,75грн., а також 72420,94 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Повне рішення складено: 13.11.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.