ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" листопада 2015 р.Справа № 924/1032/15
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Радчені Д.І., розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення суду по справі порушеній

за позовом державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" м.Київ

до державного підприємства "Нігинський кар'єр" с. Сахкамінь Кам'янець-Подільського району

про стягнення 36 742,56 грн. боргу

Представники сторін:

від позивача: Ковалишина Л.І. за дов. № 1422-ю від 16.06.2015р.

відповідача: Рева В.В. за дов. № 3 від 14.01.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду області від 08.09.2015р. по справі №924/1032/15 позов ДТГО "Південно-західна залізниця" м. Київ до ДП "Нігинський кар'єр" с. Сахкамінь Кам'янець-Подільського району про стягнення 36 742,56 грн. боргу задоволено.

Вирішено стягнути з ДП "Нігинський кар'єр" на користь ДТГО "Південно-Західна залізниця" - 36 742, 56 грн. боргу та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видано відповідні накази.

28 вересня 2015року відповідач - ДП "Нігинський кар'єр" с. Сахкамінь, в порядку ст. 121 ГПК України, звернувся до господарського суду з заявою про розстрочку виконання судового рішення по справі строком на 4 місяці зі сплатою щомісячних платежів в розмірі 9 185,64грн.

Свої вимоги заявник пояснює важким фінансовим становищем підприємства, на підтвердження чого надано на розгляд суду довідку №860 від 07.101.2015 р. щодо фінансового стану підприємства та довідку про суми податкового боргу станом на 01.10.2015 р. Крім цього, звертає увагу суду, що заявлена до стягнення за даним рішенням сума є досить великою і сплата всієї суми одразу може призвести до зупинки діяльності боржника та його неплатоспроможності взагалі. Також звертає увагу, що за штатним розписом на підприємстві працює понад 220 працівників, яким внаслідок такої ситуації загрожує затримка у виплаті заробітної плати. У випадку арешту його рахунків та майна це заблокує його господарську діяльність та унеможливить повне виконання ним боргових зобов'язань перед кредиторами і в майбутньому призведе до його банкрутства.

У зв'язку з викладеним заявник просить розстрочити виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 08.09.2015 р. у справі №924/1032/15 за позовом ДТГО "Південно-західна залізниця" м. Київ до ДП "Нігинський кар'єр" с. Сахкамінь Кам'янець-Подільського району про стягнення 36 742,56 грн. боргу за наступним графіком погашення: жовтень 2015 року - 9 185,64грн.; листопад 2015 року - 9 185,64грн.; грудень 2015 року - 9 185,64грн.; січень 2016 року - 9 185,64грн.

В процесі розгляду даної заяви, 04.11.2015р. підприємством відповідача проведено часткове погашення заборгованості перед позивачем в сумі 10 000,00грн., в підтвердження чого надано копію платіжного доручення №1445 від 04.11.2015р.

Представник позивача в судових засіданнях, щодо наданих пояснень на заяву відповідача зазначив, що на сьогоднішній день, згідно з довідкою від 06.10.2015 про стан коштів на рахунку відповідача вбачається, що на рахунку ДП "Нігинський кар'єр" є в наявності кошти для здійснення роботи за договором, але при цьому відповідач відмовляється платити по своїм борговим зобов'язанням вчасно, здійснюючи таким чином свої перевезення залізницею і отримання послуг від позивача надалі. Таким чином, позивач вважає доводи відповідача щодо розстрочки виконання рішення суду не обгрунтованими, конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений чинним законодавством відповідач не наводить і ніяким чином документально не підтверджує.

Крім того, позивачем надано на розгляд суду додаткові пояснення, згідно яких позивач зазначив, що відповідач, маючи кошти, на рахунок позивача за договором №2195 "Про організацію перевезення вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги", переводив кошти для оплати за надані позивачем послуги, а саме: платіжним дорученням від 04.09.2015 № 946 відповідачем було зараховано на рахунок позивача 20000,00 грн., платіжним дорученням від 15.09.2015 № 1036 відповідачем було зараховано на рахунок позивача 30000,00 грн.. платіжним дорученням від 24.09.2015 № 1123 відповідачем було зараховано на рахунок позивача 30000,00 гри. та платіжним дорученням від 29.09.2015 № 1170 відповідачем було зараховано на рахунок позивача 40000.00 грн.. Встановлений факт, на думку позивача свідчить про те, що у відповідача є кошти для оплати заборгованості за користування вагонами, в зв'язку з чим позивач не погоджується із заявою відповідача про розстрочку виконання рішення суду по даній справі, та просить суд відхилити прохання відповідача у наданні розстрочки виконання рішення суду.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.11.2015р. підтримав заяву про розстрочку виконання рішення суду від 08.09.2015р.

При вирішенні заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду враховується таке:

Відповідно до ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Дана стаття передбачає, що заява повинна містити викладення обставин та обґрунтування причин, що унеможливлюють чи утруднюють виконання рішення.

Як вбачається з пункту 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, а також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін і тому суд повинний досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обгрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

При цьому, слід також враховувати, що за змістом частини першої статті 229 ГК України та частини першої ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов'язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок майна боржника суми невиконаного грошового зобов'язання, тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання за будь-яких обставин.

Окрім того, ч. 2 ст. 218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності. Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

З огляду на викладене вище та аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість задоволення заяви про розстрочку виконання рішення, оскільки боржником не подано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а подані відповідачем документи не розцінюються як належні докази на підтвердження факту скрутного матеріального становища скаржника чи відсутність надходжень коштів від своїх контрагентів для подальшого розрахунку перед стягувачем.

В даному випадку обставини, викладені у заяві про надання розстрочки не є достатньою підставою для надання розстрочки виконання вказаного рішення, а важкий фінансовий стан підприємства, який боржником не доведений, на який, зокрема, посилався заявник, носить загальний характер, дані правовідносини є самостійними та у повній мірі стосуються обох сторін.

Також суд враховує можливі наслідки для відповідача при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але, перш за все, враховує такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, на підставі ст. 121 ГПК України, майнові інтереси позивача, наявність інфляційних процесів, тощо. Ці обставини є однаковими для сторін, а надання переваги однієї із сторін перед іншою, є недопустимим з точки зору принципів рівності сторін в господарському процесі, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує матеріальні інтереси позивача та також може призвести до негативних наслідків для нього. Поряд з цим, слід зазначити, що заборгованість відповідача перед державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-західна залізниця" м. Київ виникла з вини відповідача, а саме через неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги", укладеного між сторонами 12.04.2012 за №1434.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства. Обов'язковість виконання судових рішень закріплена також у ст. 115 ГПК України.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та потребує відповідного доведення заінтересованою особою з урахуванням норм статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, боржник не надав доказів неможливості виконати рішення суду, а сам по собі результат фінансової діяльності підприємства не може бути єдиною підставою для розстрочки виконання вказаних рішень.

Такої ж позиції дотримується і Рівненський апеляційний господарський суд у справі №906/1286/14.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви відповідача про розстрочку виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 08.09.2015 р. у справі №924/1032/15, оскільки відповідач не довів наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання вказаного рішення.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ДП "Нігинський кар'єр" про розстрочку виконання рішення від 08.09.2015р. по справі №924/1032/15 відмовити.

Суддя Д.І. Радченя

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, 01601, м.Київ-30, вул. Лисенка. 6. (надіслати)

3 - відповідачу. 32322, вул.Радянська, 1А, с.Сахкамінь, Кам'янець-Подільського р-у Хмельницької області. (надіслати)