ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. Справа № 911/4202/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 8586,95 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення 8586,95 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання ФОП ОСОБА_1 зобов'язань за договором банківського рахунку № CS07XQ від 20.09.2005 р. щодо своєчасного повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 3349,21 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 5237,74 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань, а також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Розгляд справи відкладався.

07.10.2015 р. до господарського суду Київської області ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було подано клопотання № НОМЕР_1 від 23.09.2015 р. про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Представник позивача у судовому засіданні 25.09.2015 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі; у судові засідання 26.10.2015 р. та 09.11.2015 р. не зявився.

Відповідач у судові засідання 25.09.2015 р. 26.10.2015 р. та 09.11.2015 р. не зявився, уповноваженого представника не направив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належно.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

20.09.2005 р. між Черкаським головним регіональним управлінням Закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (правонаступник - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК») (банк) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір №CS07XQ банківського рахунку, згідно з п. 1.1 якого банк відкриває клієнту поточні рахунки у національній та іноземній валюті, у т.ч. картковий, та здійснює їх розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України та умов договору.

Відповідно до пункту 1.3 договору нарахування відсотків на залишки вільних коштів на рахунку клієнта (розміри, порядок оплати та строки) здійснюється згідно з тарифами банку.

01.02.2008 р. між Черкаським головним регіональним управлінням Закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було укладено додаток № 7 до договору № CS07XQ банківського рахунку від 20.09.2005 р. «Регламент надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок», на підставі якого відповідачу було встановлено овердрафтовий кредит на картковий рахунок в сумі 2500,00 грн. строком до 31.01.2009 р. (п. 1.3 додатку № 7 до договору).

Відповідно до п. 1.2 додатку № 7 до договору кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, дебіторської заборгованості, сплаті відсотків та винагороди в обговорені цим додатком до даного договору терміни.

Пунктом 1.5 додатку № 7 до договору передбачено, що сплата відсотків за користування кредитом здійснюється за увесь час фактичного користування кредитом згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.3 цього додатку (13,5-20,5% річних).

Клієнт здійснює погашення кредиту, отриманого в межах установленого ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, установленого п. 1.4 цього додатка до чинного договору (п. 1.6 додатку № 7 до договору).

Як вбачається з п. 3 додатку № 7 до договору, за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на картковому рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з диференційованої процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом і встановлений у розділі 4 цього додатка до чинного договору. У відповідності із ст. 212 Цивільного кодексу України, при порушенні клієнтом якого-небудь із зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених цим додатком до чинного договору, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі подвійної ставки річних інтервалу « 16-30 днів» від суми залишку непогашеної заборгованості. Сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих згідно п.п. 3.1, 3.2 цього додатка до чинного договору, здійснюється в порядку, визначеному в п. 1.11, 2.3 цього додатка до чинного договору. Відсотки, не сплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими. Сплата відсотків може бути здійснена клієнтом також з інших належних його рахунків у встановленому законом порядку.

Як вбачається з п. 3.9 додатку № 7 до договору, при непогашенні кредиту в який-небудь із термінів, установлених пунктами 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, 1.7, 1.8, 1.9, 1.12.1, 1.12.2,1.12.4 цього додатку, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п. 3.2 додатку 7 до чинного договору, з дня виникнення простроченої заборгованості, а саме - 41 % річних з дня виникнення простроченої заборгованості (у розмірі подвійної ставки річних інтервалу «16-30 днів»).

Згідно з п. 5.1 додатку № 7 до договору, при порушенні клієнтом якого-небудь із зобов'язань: по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 1.5, 1.9, 1.12.1, 3.1, 3.3 цього додатка до чинного договору; термінів повернення кредиту й інших витрат, передбачених пунктами 1.3, 1.4, 3.6 - 1.9, 1.12.2, 1.12.4 цього додатка, винагороди, передбаченого пунктами 1.10, 3.4 - 3.6 цього додатка, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитний ліміт у розмірі 2500,00 грн.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме - не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки.

Згідно зі ст. 115 Господарського процесуального кодексу рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Слід зазначити, що наведені вище обставини були встановлені рішенням господарського суду Київської області у справі № 10/370-08.

Рішенням господарського суду Київської області від 06.11.2008 р. у справі № 10/370-08 було стягнуто з відповідача заборгованість за договором № CS07XQ банківського рахунку від 20.09.2005 р., а саме стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк в особі Філії „Черкаське головне регіональне управління Закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк 2481,18 грн. заборгованості по кредиту, 444,71 грн. заборгованості по сплаті відсотків та 182,30 грн. пені за період з 07.04.2008 р. до 10.09.2008 р.

Позивач, звертаючись до суду з позовом у даній справі № 911/4202/15, просить суд стягнути з відповідача 3349,21 грн. заборгованості по сплаті відсотків та 5237,74 грн. пені.

Банк звернувся до боржника з претензією № 80201CSRKO161 від 09.07.2015 р., в якій просив останнього погасити заборгованість за тілом кредиту в сумі 2481,18 грн., за відсотками в сумі 9105,65 грн. та пеню в сумі 5311,73 грн. Вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 2 п. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Поряд з цим слід зазначити, що приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач у судові засідання не зявився, уповноваженого представника не направив, контррозрахунок розміру заборгованості або докази внесення оплати за договором № CS07XQ банківського рахунку від 20.09.2005 р. суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

Враховуючи, що заборгованості по процентах за користування кредитом відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, а її розмір відповідає фактичним обставинам справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3349,21 грн. процентів за користування кредитом за період після прийняття рішення у справі № 10/370-08, не охоплений вказаним судовим рішенням, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і, відповідно, підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню за періоди прострочення відповідачем виконання зобовязань зі сплати платежів за користування кредитом з 11.09.2008 р. до 30.07.2015 р. всього на загальну суму 5237,74 грн. у відповідності до виконаного ним розрахунку.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.1 додатку № 7 до договору, при порушенні клієнтом якого-небудь із зобов'язань: по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 1.5, 1.9, 1.12.1, 3.1, 3.3 цього додатка до чинного договору; термінів повернення кредиту й інших витрат, передбачених пунктами 1.3, 1.4, 3.6 - 1.9, 1.12.2, 1.12.4 цього додатка, винагороди, передбаченого пунктами 1.10, 3.4 - 3.6 цього додатка, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня.

Крім того, відповідно до п. 5.3 додатку № 7 до договору нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

З огляду на викладене та враховуючи, що розрахунок пені за порушення строку сплати кредиту та процентів проведений позивачем, виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування пені, є обґрунтованим та вірним, вимога про стягнення з відповідача 5237,74 грн. пені також підлягає задоволенню.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача, а зайво сплачений судовий збір при поданні позивачем позову до суду в сумі 609,00 грн. підлягає поверненню ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з Державного бюджету України.

Водночас слід зазначити, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2015 р. до господарського суду Київської області ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було подано клопотання № НОМЕР_1 від 23.09.2015 р. про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07722, Київська обл., Яготинський р-н, с. Сулимівка, вул. Запорізька, 79, ідент. номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код 14360570) 3349 (три тисячі триста сорок девять) грн. 21 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 5237 (пять тисяч двісті тридцять сім) грн. 95 коп. пені, 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України надмірно сплачений позивачем судовий збір в сумі 609,00 грн. Видати ухвалу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 16.11.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна