КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. Справа№ 927/1253/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від позивача: представник не з'явився;

Від відповідача-1: представник Кривльов В.В. - за довіреністю.

Від відповідача-2: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Грандвіс"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 07.07.2015 року

у справі №927/1253/14 (суддя: Лавриненко Л.М.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Грандвіс"

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2014 у справі № 927/1253/14

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія

"Грандвіс"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк

"Південкомбанк"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТ-Україна"

про зобов`язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Грандвіс" звернулось до Господарського суду Чернігівської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2014 року.

Обгрунтовуючи вказану заяву, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Грандвіс" посилається на приховання відповідачем-1 від суду факту укладення між ним та відповідачем-2 додаткової угоди №1 від 25.04.2014 року до кредитного договору №12К-60С від 30.09.2013 року, про існування якої заявнику стало відомо з ухвали Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 року по справі №927/1253/14.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.07.2015 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2015 року, в задоволенні заяви було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.09.2015 року скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2015 у справі №927/1253/14, справу направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду, у зв'язку з тим, що апеляційний суд не повідомив позивача та відповідача-2 про час і місце засідання суду завчасно (з урахуванням місцезнаходження суду та вказаних сторін), тобто, так, щоб забезпечити можливість з'явитись до суду чи вчасно подати відповідні клопотання.

Як вбачається з апеляційної скарги, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Грандвіс", не погодившись із ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.07.2015 року, просить її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2014 у справі № 927/1253/14.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник, крім підстав зазначених у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами, посилається на те, що суд першої інстанції перевищив свої повноваження та здійснив переоцінку доказів.

Представники Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Грандвіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТ-Україна" в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, проте, подали клопотання про розгляд справи за відсутності їхніх представників, а також зазначили, що апеляційну скаргу підтримують.

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її вимог заперечує та просить суд відмовити у її задоволенні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк", судова колегія встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Грандвіс" звернулося з позовом до 1. ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПІВДЕНКОМБАНК" та 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТ-Україна" про зобов'язання виконати умови, передбачені п.5.5. Договору застави майнових прав на депозитний вклад №123-60С/2 від 30.09.2013р. та звернути стягнення на предмет застави-майнове право на депозит в сумі 292541,69грн. в рахунок виконання простроченого зобов'язання за кредитним договором №12К-60С від 30.09.2013р. та до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "ДТ-Україна" про стягнення 279002,97грн., з яких поточна заборгованість за кредитом в сумі 258125,03грн., прострочена заборгованість за кредитом в сумі 17208,33грн., поточна заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 1766,72грн., прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 1902,89грн.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2014 року у справі №927/1253/14, у задоволенні позову відмовлено.

В червні 2015 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Грандвіс" звернулося із заявою до Господарського суду Чернігівської області про перегляд рішення суду від 24.09.2014 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вказаної заяви, заявник вказує на приховання відповідачем-1 від суду факту укладення між ним та відповідачем-2 додаткової угоди №1 від 25.04.2014 року до кредитного договору №12К-60С від 30.09.2013 року, яка передбачає порядок здійснення банком (відповідачем-1) відповідного обов'язку щодо зобов'язання звернути стягнення на предмет застави - майнове право на депозит в сумі 292 541,69 грн. в рахунок виконання простроченного зобов'язання за кредитним договором №12К-60С від 30.09.2013 року та не виконання даного обов'язку, та про, що стало відомо позивачу з моменту отримання 08.06.2015 року ухвали Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 року по справі №927/1253/14.

Відповідно до п.п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК.

Отже, за своєю природою нововиявлені обставини є такими, що не були і не могли бути відомі заявникові на час прийняття спірного судового рішення.

За змістом ст. 112 ГПК України нововиявленою обставиною є юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне, зміну або припинення правовідносин, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом та який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судовою колегією встановлено, що 30.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Південкомбанк" та Товариством з обмеженою відповідаяльністю "ТД-Україна" укладений кредитний договір №12К-60С.

Крім того, 30.09.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Грандвіс" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Південкомбанк" укладено договір банківського вкладу "Страховий" № 123Д-60Ю та договору застави майнових прав на депозитний вклад № 123-60С/2.

Матеріали справи свідчать про те, що судом першої інстанції при розгляді позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Грандвіс" досліджувалися правовідносини сторін за кредитним договором № 12К-60С/2 від 30.09.2013 року.

Встановлено, що Додаткова угода № 1 від 25.04.2014 року до кредитного договору, на яку посилається заявник як на нововиявлену обставину також укладалась між відповідачами, підписувалась їх представниками та скріплювалась відповідними печатками товариств.

Як вбачається з письмових пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД-Україна", наданих суду першої інстанції, воно підтримувало позовні вимоги позивача та підтримує його заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, проте в своїх поясненнях, наданих суду першої інстанції при розгляді позовної заяви не зазначало про підписання між ним та банком додаткової угоди № 1 від 25.04.2014, про наявність якої йому, як стороні договору, було відомо саме з моменту її підписання.

Крім того, в матеріалах справи наявні копії додаткових угод до договору, укладених між позивачем і відповідачем, а саме: 05.05.2014 було укладено додаткову угоду № 11 договору банківського вкладу "Страховий" № 123Д-60Ю від 30.09.2013 та до додаткову угоду № 7 до договору застави майнових прав на депозитний вклад № 123-60С/2 від 30.09.2013, тобто після підписання додаткової угоди №1 від 25.04.2014 до кредитного договору №12К-60С від 30.09.2013 року, що свідчить про те, що позивач не був позбавлений права ознайомитись з нею, та бути обізнаним про її існування.

За таких обставин, додаткова угода №1 від 25.04.2014 до кредитного договору №12К-60С від 30.09.2013 року, не є нововиявленою обставиною, оскільки вона існувала на час винесення рішення судом першої інстанції, була відома, як стороні договору, відповідачу - 1, що виступає на захисті прав та інтересів позивача в даному конкретному судовому процесі, а, отже, могла бути відома і позивачу.

Як вірно заначено судом першої інстанції, Додаткова угода №1 від 25.04.2014 року до кредитного договору №12К-60С від 30.09.2013 року, не спростовує факти, покладені в основу рішення господарського суду Чернігівської області від 24.09.2014 року по справі № 927/1253/14, а також умови вказаної додаткової угоди не є істотними в розумінні ст. 112 Господарського процесуального кодексу України.

Фактично в основу заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявником покладено нову суб'єктивну оцінку вже досліджених обставин по справі.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 16.09.2014 року у справі №29/441-09.

Викладені скаржником у апеляційній скарзі доводи не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують законних та огрунтованих висновків суду першої інстанції.

З огляду на наведене та на переконання колегії суддів Київського апеляційного господарського суду, скаржником не обгрунтовано належним чином доказами, наявними в матеріалах справи, тих обставин, які б могли бути підставами для задоволення його апеляційної скарги.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Чернігівської області від 07.07.2015 року у справі №927/1253/14 відповідає обставинам справи, є законною та обгрунтованою, а тому не підлягає скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 33, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Грандвіс" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 07.07.2015 року у справі №927/1253/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 07.07.2015 року у справі №927/1253/14 залишити без змін.

3.Справу №927/1253/14 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.О. Алданова

С.Я. Дикунська