ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2015 Справа № 905/1751/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Краснолиманська тепломережа»
доДонецького національного медичного університету імені М.Горького
простягнення 60 497,18 грн
за участю представників:

від позивачаБордюгова В.В. - представник за довіреністю
від відповідачаРубльова М.В., Цариценко А.Ю. - представники за довіреностями
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Краснолиманська тепломережа» до Донецького національного медичного університету імені М.Горького про стягнення основного боргу в розмірі 205004,92 грн, пені в розмірі 48512,55 грн, 3% річних в розмірі 2497,88 грн, інфляційних втрат у розмірі 50585,43 грн, всього 306600,78 грн.

22.09.2015 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, в якій у зв'язку зі сплатою відповідачем частини суми основної заборгованості, позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 119504,92 грн, 3% річних у розмірі 2497,88 грн, пеню у розмірі 48512,55 грн та інфляційні втрати у розмірі 50585,43грн. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що подана уточнена позовна заява є заявою про зменшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 22.09.2015 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог, подану 22.09.2015.

12.10.2015 позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій, у зв'язку зі здійсненим перерахунком пені, позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 119504,92 грн, пеню у розмірі 7413,87 грн, 3% річних у розмірі 2497,88 грн та інфляційні втрати у розмірі 50585,43грн.

В судовому засіданні 12.10.2015 судом прийнято до розгляду вказану заяву позивача про зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 10.11.2015 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій у зв'язку зі сплатою відповідачем всієї суми основної заборгованості, позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 7413,87 грн, 3% річних у розмірі 2497,88 грн та інфляційні втрати у розмірі 50585,43грн.

Судом прийнято вказану заяву до розгляду, у зв'язку з чим позовні вимоги розглядаються судом в редакції заяви про зменшення позовних вимог, поданої 10.11.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю теплової енергії за державні кошти № 21 від 10.06.2015, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за період з січня 2015 року по квітень 2015 року, яка погашена відповідачем під час розгляду справи. У зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати, позивачем нараховано відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати, які позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що оскільки відповідач є бюджетною установою, то зобов'язання за видатками на теплову енергію він міг виконати лише після укладення договору, також відповідач вважає, що у невиконанні зобов'язань відсутня його вина. Крім того, відповідач вважає, що позивачем невірно розраховано пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Рішення прийнято 10.11.2015, оскільки в судовому засіданні 12.10.2015 оголошувалась перерва.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В:

10.06.2015 між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Краснолиманська тепломережа» (теплопостачальна організація, позивач) та Донецьким національним медичним університетом імені М.Горького (споживач, відповідач) підписано договір про закупівлю теплової енергії за державні кошти № 21 (далі - Договір).

Відповідно до умов вказаного Договору теплопостачальна організація зобов'язується постачати споживачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач - прийняти і оплатити одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором (п. 1.1 Договору).

У п. 12.1. Договору сторони погодили, що цей договір відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2015, і діє до 31.12.2015.

Відповідно до п. 3.1 Договору тарифи на момент укладання договору встановлені Постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 28.11.2014 № 634 №20 та складають для споживачів бюджетної сфери теплова енергія 1 Гкал - 1269,42 грн (без ПДВ), 1523,30 грн (з ПДВ). У разі зміни регульованої ціни (тарифу) і нормативів, що застосовуються в договорі, оплата відбувається за діючими на день оплати цінами (тарифами) та здійснення такої оплати не буде вважатися зміною істотних умов договору, у разі, якщо сум визначена у договорі не змінюється.

У відповідності з п. 4.1 Договору облік споживання теплової енергії проводиться, на потреби опалення: споживачам, що мають прилади обліку - за приладами обліку; споживачам, що не мають прилади обліку - згідно норми споживання теплової енергії на централізоване опалення 1 м? площі, встановленої Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 15.11.2012 року № 833.

На виконання умов Договору позивачем у період з січня 2015 року по 14.04.2015 подано теплову енергію до об'єктів відповідача, що підтверджується актом про підключення до системи опалення об'єктів відповідача від 23.10.2014 та актом про відключення від опалення системи опалення об'єктів відповідача від 14.04.2015, копії яких містяться в матеріалах справи.

В матеріалах справи відсутні докази незгоди відповідача щодо виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань за Договором.

З урахуванням викладеного, господарський суд приходить до висновку, що свої зобов'язання з подачі об'єкту споживача теплової енергії позивач виконав належним чином.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що основними обов'язками споживача є, у тому числі, додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Розрахунки за теплову енергію проводяться виключно в грошовій формі (п. 5.1 Договору).

Згідно з п. 5.2 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно з п. 5.3 Договору встановлено, розрахунки проводяться шляхом оплати, на підставі пред'явлених теплопостачальною організацією рахунків, в розмірі вартості: споживачам, що мають прилади обліку за приладами обліку; споживачам, що не мають прилади обліку згідно норми споживання теплової енергії на централізоване опалення 1 кв.м площі, встановленої Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 15.11.2012 №833.

Сплата проводиться з 25 по 30 (31) числа розрахункового періоду. Виконання отриманих послуг підтверджується актом приймання-передачі теплової енергії.

На виконання умов Договору позивачем було подано відповідачу теплову енергію, про що сторонами складено акти виконаних робіт, а саме:

№ 115-21 від 06.02.2015 за січень 2015 року на суму 69362,81 грн;

№ 215-21 від 24.02.2015 за лютий 2015 року на суму 59920,76 грн;

№ 315-21 від 02.04.2015 за березень 2015 року на суму 56732,74 грн;

№ 415-21 від 20.04.2015 за квітень 2015 року на суму 18988,61 грн,

а всього на суму 205004,92 грн.

Вказані акти підписані представниками позивача та відповідача без зауважень і скріплені печатками сторін.

Для оплати наданих послуг з постачання теплової енергії, відповідачу виставлені наступні відповідні рахунки №115-21 від 06.02.2015, № 215-21 від 24.02.2015, № 315-21 від 30.03.2015, №415-21 від 20.04.2015, на загальну суму 205 004,92 грн.

На вказаних рахунках міститься підпис відповідача про їх отримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сплата проводиться з 25 по 30 (31) числа розрахункового періоду (п. 5.3 Договору).

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов'язання за Договором щодо здійснення своєчасної та повної оплати отриманої теплової енергії виконав не належним чином, за поставлену теплову енергію на загальну суму 205004,92 грн за період з січня 2015 року по квітень 2015 року розрахувався несвоєчасно, сплативши вказану суму коштів лише після звернення позивача за даним позовом до суду, а саме: 31.08.2015 сплачено 85500,00 грн, 13.10.2015 - 102700,00 грн та 26.10.2015 - 16804,92 грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасної оплати теплової енергії, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 7413,87 грн, нараховану за період з 10.06.2015 по 01.07.2015, 3% річних у розмірі 2497,88 грн, нараховані за період з 01.02.2015 по 31.07.2015, та інфляційні втрати у розмірі 50585,43грн, нараховані за період з лютого по липень 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У п. 9.2.8 Договору сторонами погоджено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки діючої на момент прострочки платежу, а також 3% річних від суми заборгованості та інфляційних збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Посилання відповідач на відсутність його вини у невиконанні зобов'язань з своєчасної оплати теплової енергії судом відхиляється, у зв'язку з недоведеністю.

З огляду на те, що відповідач взяті на себе зобов'язання з своєчасної оплати спожитої теплової енергії виконав не належним чином, а також той факт, що відповідальність відповідача у вигляді пені за прострочення зобов'язання передбачена Договором, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, здійснений позивачем, суд визнає його невірним, з огляду на наступне.

З наданого розрахунку вбачається, що пеня нараховувалась позивачем, починаючи з 10.06.2015, 3% річних та інфляційні втрати нараховані, починаючи 01.02.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір про закупівлю теплової енергії за державні кошти № 21, на підставі якого заявлені позовні вимоги, укладено сторонами лише 10.06.2015.

Забороняється укладання договорів, які передбачають витрачання державних коштів, та/або оплата замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом (ч.ч. 1, 5 ст. 2, ч. 4 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель»).

Виходячи із зазначених приписів Закону України «Про здійснення державних закупівель» зі змінами на спірний період, які прямо забороняють здійснювати купівлю теплової енергії в даному випадку до укладення Договору про закупівлю та, враховуючи, що Договір про закупівлю теплової енергії за державні кошти № 21, який є правовою підставою для виписки позивачем відповідачу рахунків на сплату теплової енергії і для здійснення відповідачем таких платежів, було підписано 10.06.2015, та саме в умовах вказаного договору (п. 5.3) визначено і погоджено строк оплати спожитої теплової енергії - з 20 по 30 (31) число розрахункового періоду, суд приходить до висновку, що перебіг оплати рахунків за січень-квітень 2015 року розпочався з 20.06.2015 та сплинув 30.06.2015.

Таким чином прострочення відповідача щодо оплати рахунків за січень-квітень 2015 року мало місце з 01.07.2015.

Судом враховано, що в Договорі сторони погодили, що цей договір відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2015, однак вказаною умовою підтверджено факт надання позивачем відповідачу теплової енергії за період з січня по квітень 2015 року на правовій підставі, як того вимагає закон, проте така умова не спростовує факту погодження сторонами строку оплати спожитої теплової енергії за період з січня по квітень 2015 року лише з моменту укладення Договору та настання у відповідача прострочення після спливу встановленого у Договорі строку оплати.

Враховуючи викладене, правові підстави для нарахування відповідачу пені за період з 10.06.2015 по 30.06.2015, 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.02.2015 по 30.06.2014 відсутні.

За розрахунком суду, здійсненим з урахуванням вищенаведеного, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 336,99 грн (за 1 день 01.07.2015 - кінцева дата, яка визначена позивачем при розрахунку пені), а 3% річних - 522,34 грн (з 01.07.2015 встановлена судом дата початку прострочення по 31.07.2015 кінцева дата, яка визначена позивачем при розрахунку 3% річних).

За розрахунком суду, здійсненим з урахуванням настання у відповідача строку платежу, інфляційні втрати за прострочення оплати рахунків за січень-квітень 2015 року у липні 2015 року (кінцевий місяць, який визначено позивачем при розрахунку інфляційних втрат) відсутні, наявна дефляція у розмірі -2050,05 грн. Тому від'ємне значення інфляції не підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У зв'язку з частковим задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що відповідач сплатив суми основного боргу після звернення позивача до суду з позовом, судовий збір в цій частині також покладається на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у зв'язку зі зменшенням позивачем позовних вимог в частині стягнення пені, судовий збір у розмірі 821,97 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Донецького національного медичного університету імені М.Горького (84404, Донецька обл., м. Красний Лиман, вул. Кірова, 27, ідентифікаційний код 02010698) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька обл., м. Краматорськ, пров. Земляний, 2, ідентифікаційний код 03337119) в особі Виробничої одиниці «Краснолиманська тепломережа» (84404, Донецька область, м. Красний Лиман, пров. Робочий, 6а, ідентифікаційний код 25670552) пеню у розмірі 336 (триста тридцять шість) грн 99 коп., 3% річних у розмірі 522 (п'ятсот двадцять дві) грн 34 коп. та судовий збір у розмірі 4117 (чотири тисячі сто сімнадцять) грн 41 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька обл., м. Краматорськ, пров. Земляний, 2, ідентифікаційний код 03337119) в особі Виробничої одиниці «Краснолиманська тепломережа» (84404, Донецька область, м. Красний Лиман, пров. Робочий, 6а, ідентифікаційний код 25670552) 821 (вісімсот двадцять одну) грн 97 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено: 16.11.2015

Суддя М.В. Сажнева