ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р.Справа № 916/215/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Лисенко В.А., Гладишевої Т.Я.

При секретарі судового засідання Молодові В.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГА ТОРГ ЛТД"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 13.10.2015р.

по справі № 916/215/15-г

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД",

До відповідача: Повного товариства "Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов і Компанія",

про стягнення 1465555,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.04.2015р. (суддя Степанова Л.В.) позовні вимоги були задоволені частково, стягнуто з відповідача суму поворотної фінансової допомоги у розмірі 1413000 грн., пеню у розмірі 9231 грн., 3% річних у розмірі 7587 грн., інфляційні витрати у розмірі 118692 грн. та судовий збір у розмірі 30970,20 грн. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.184-191, т.1).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.06.2015р. по справі №916/215/15-г апеляційну скаргу Повного товариства "Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов і Компанія" залишено без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 03.04.2015р. по справі №916/215/15-г - без змін (а.с. 279-234, т.1).

01 липня 2015 року на виконання рішення господарського суду Одеської області від 03.04.2015р. видано відповідний наказ (а.с. 3, т.2).

29 вересня 2015 року Повне товариство "Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов і Компанія" (далі Товариство) звернулось до господарського суду Одеської області із заявою про розстрочку виконання судового рішення строком на шість років (а.с.28-32, т.2).

В обґрунтування заяви про надання розстрочки виконання рішення суду Товариство зазначає, що сплатити борг в повному обсязі на теперішній час не має можливості, оскільки грошових коштів, достатніх для погашення боргу на рахунках підприємства немає, а це значно ускладнює виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.10.2015р. (суддя Рога Н.В.) по справі №916/215/15-г заяву Товариства про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Одеської області від 03.04.2015р. по справі №916/215/15-г задоволено частково, розстрочено виконання рішення господарського суду Одеської області від 03.04.2015р. по справі №916/215/15-г строком на 1 рік, шляхом щомісячного погашення заборгованості рівними частинами, починаючи з жовтня 2015 року, в сумі 131623,35 грн. (а.с. 234-236, т.2).

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду першої інстанції Позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 13.10.2015р. по справі №916/215/15-г та відмовити в задоволенні заяви Товариства про розстрочку виконання рішення суду.

Апелянт зазначив, що місцевий господарський суд постановив ухвалу із порушенням норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні 23.11.2015р. представником позивача надано клопотання щодо залучення до матеріалів справи додаткових доказів по справі, які приймаються судом та залучаються до матеріалів справи, оскільки заявником обґрунтована неможливість їх надання до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що ухвалу господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно приписів ч.1 ст.121 ГПК України господарський суд має право за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити або розстрочити виконання рішення суду.

Відповідно до Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 12.09.1996р. №02-5/333 „Про деякі питання практики застосування ст. 121 Господарського процесуального кодексу України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Що стосується твердження Позивача щодо обґрунтування строку розстрочення виконання рішення суду, то слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Разом з тим, складний фінансовий стан Товариства підтверджується довідками від АТ „БМ Банк, від ТОВ „Лізинговий фонд та від ТОВ „VAB Банк, відповідно до яких кредиторська заборгованість Товариства перед вказаними контрагентами складає значну суму (а.с.33-35, т.2).

Заявник також зазначає, що впродовж всього терміну наявності заборгованості перед ТОВ „МЕГА ТОРТ, Товариство постійно намагалось частково виконувати свої зобов'язання, в підтвердження чого надав платіжні доручення (а.с.143-223, т.2).

Пунктом 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вищезазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити чи розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки або розстрочки є наявність підстав в цих випадках та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Як свідчать матеріали справи, Товариство дійсно має заборгованість перед Позивачем у розмірі 1579480,20 грн. згідно рішення господарського суду Одеської області від 03.04.2015р. у даній справі. Але, станом на вересень 2015р. фінансовий стан заявника не дозволяє йому виконати рішення суду та сплатити наявну заборгованість, що може, на думку судової колегії, призвести до банкрутства підприємства. При цьому, боржник ПТ „Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов і Компанія намагається виконати рішення суду, що підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями.

Так, за змістом ст.121 ГПК України, підставою для відстрочення або зміни способу виконання рішення суду є обставини, що ускладнюють або роблять неможливим виконання такого рішення. На необхідність дотримання вказаних вимог наведеної статті ГПК України також вказував і Верховний Суд України у постанові Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження №14 від 26.12.2003р. Такої ж правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України (постанова від 08.07.2008р. по справі №29/341-07-8109).

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вказані боржником у клопотанні про розстрочку виконання судового рішення обставини, за змістом ст. 121 ГПК України, є підставою для розстрочення виконання рішення, що також правомірно і зроблено судом першої інстанції.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно розстрочене виконання рішення господарського суду Одеської області від 13.10.2015р. по справі №916/215/15-г строком лише на 1 рік.

Крім того, у судовому засіданні апеляційної інстанції 23.11.2015р. представником Відповідача надано до суду копії платіжних доручень щодо часткового виконання рішення господарського суду Одеської області від 13.10.2015р. по справі №916/215/15-г. Додатково Відповідачем надано договір позики та зміни до нього, та інші документи.

Отже, місцевий господарський суд, врахувавши особливості вказаних Товариством обставин, про які наведено вище, цілком обґрунтовано дійшов висновку, що надані боржником докази є достатніми, щоб вважати вказані обставини саме такими, що можуть призвести до ускладнення виконання судового наказу або зробити його неможливим, у зв'язку з чим вимоги Товариства про розстрочку виконання рішення суду є правомірними та обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу господарського суду Одеської області від 13.10.2015р. по справі №916/215/15-г слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Позивача без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101 103, 105-106 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГА ТОРГ ЛТД" залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Одеської області від 13.10.2015р. по справі №916/215/15-г без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя Т.Я. Гладишева