ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р.Справа № 922/4736/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Публічне АТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС , с. Комсомольське 3-я особа на стороні позивача - Державна фінансова інспекція України в м. Києві м. Київ
до ТОВ "Востокэнергоремонт", м. Харків
про стягнення збитків в розмірі 385063,33 грн.
за участю сторін:

позивача -ОСОБА_1

відповідача - не з*явився

третя особа - не з*явилась

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції , с. Комсомольське звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокэнергоремонт", м. Харків про стягнення завданої матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 385 063,33грн., також позивачем заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 7701,27 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на завищення вартості виконаних робіт за Договором на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання № 16/402 від 17.07.2013 року, що було виявлено при плановій ревізії фінансово-господарської діяльності позивача; в якості правових підстав позову - на положення ст.ст. 610,611,1166 Цивільного кодексу України.

Відповідач в судове засідання не з*являвся, заперечень щодо заявлених позовних вимог не надав.

Справа провадженням зупинялась до вирішення по суті справи за № 826/12530/15 окружним адміністративним судом м.Києва.

Третя особа , усним клопотанням підтримувала позовні вимоги Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції та просила суд задовольнити вимог в повному обсязі.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство «Центренерго», відіграє вагому роль у забезпеченні життєдіяльності таких промислово розвинених областей України як Київська, Харківська і Донецька.

До складу компанії входять три теплові електростанції Вуглегірська, Зміївська та Трипільська.

Найбільшим акціонером ПАТ «Центренерго» є НАК «Енергетична компанія України», яка здійснює управління пакетом акцій у розмірі 78,29 відсотків статутного капіталу товариства.

У відповідності до ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні " Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Як свідчать матеріали справи 17.07.2013 р. між ПАТ "Центренерго" (замовник) та ТОВ "Востокенергоремонт" (підрядник) було укладено договір за № 16/402 на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання. ( а.с.10-21). За умовами якого замовник доручав, а підрядник зобов'язувався забезпечити виконання капітального ремонту топочних камер енергоблоку № 8 з виготовлення та заміною НРЧ, перетрасуванням скидних пилопроводів 8А, 8б, ДБН д.1.1-1-2000 відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та умов Договору, здати в обумовлені строки завершені роботи по акту приймання-передачі виконаних будівельних робіт замовнику, а замовник зобов'язувався оплатити результати виконаних будівельних робіт в порядку та на умовах Договору.

Сторони погодили , що розрахунки за договором проводяться в безготівковій формі у національній валюті України в порядку, передбаченому додатком до договору на підставі рахунку виконавця . До рахунку додаються наступні документи: акти прийому передачі виконаних робіт ( якщо рахунок на не передплату ) та інші документи, визначені у додатку до договору, як такі що додаються до рахунку ( п.4.2.1 та 4.2.2 договору). Виконавець , протягом 10 днів з дня надходження коштів як попередньої оплати підтверджує використання згідно з актом приймання-передачі товарів або проміжним актом - звітом про використання коштів за призначенням. ( п.4.3 договору).

Державною інспекцією в м. Києва була проведена ревізія діяльності ПАТ "Центренерго" шляхом складання акту .

Київським апеляційним адміністративним судом у справі за № 826/12530/13 від 21.10.2015 року вимоги щодо неправомірності дії Інспекції в частині проведення ревізії діяльності ПАТ" Центренерго" і складання Акту судом визнані протиправними та скасовані вимоги Державної фінансової інспекції в м. Києві щодо усунення порушень викладених у листі № 26-08-14-14/5135 від 27.05.2015 року, а саме щодо стягнення з ТОВ "Востоенергоремонт" збитків у сумі 8310579,90 грн. завданих внаслідок завищення вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України проголошує, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У ст. 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Таким чином, у вигляді реальних збитків відшкодовуються тільки ті витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті доходи, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Статтею 225 Господарського Кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, а саме: збитків, протиправної поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини.

Такий елемент, як наявність збитків, полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача збитків полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Вина є суб'єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов'язань причиною. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Виходячи з зазначеного, вбачається, що для стягнення збитків потрібна сукупність передбачених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб'єкта правопорушення до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

При цьому на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Ухвалою суду від 20.08.2015 року у позивача були витребувані ряд документів з метою всебічного розгляду справи, які останній за весь час розгляду справи не надав.

Крім того, якщо позивач пред'являє вимогу про відшкодування реальної шкоди та/або упущеної вигоди, він має надати докази наявності та розміру таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність пошкоджень, знищення майна, неодержаного прибутку тощо), а позивачем не дано і розрахунку понесених збитків.

Посилання позивача на висновки ревізії фінансово-господарської діяльності позивача, яку проводила Державна фінансова інспекція України не є належним та допустимим доказом порушення відповідачем зобов'язань за договором і завданням позивачеві збитків. Виявлені інспекціями обставини не впливають на умови укладеного між сторонами договору та не можуть їх змінювати.

В судовому засіданні позивачем було заявлене клопотання щодо продовження строку розгляду справи у відповідності до ст. 69 ГПК України.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,75,82-85 ГПК України , суд

ВИРІШИВ:

Продовжити строку розгляду справи на 15 днів.

У задоволені позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 24.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_2