РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25434/15 19.11.15 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД

"ЕКВАТОР"

до Державного підприємства "Український інститут промислової власності"

про захист прав інтелектуальної власності

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Маслова О.Г. за довіреністю № б/н від 03.01.2015 р.;

від відповідача: Костенко К.О. за довіреністю № 283/1 від 03.09.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД "ЕКВАТОР" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Український інститут промислової власності" про захист прав інтелектуальної власності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.09.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.10.2015 р.

У судовому засіданні 22.10.2015 р. представник позивача подала документи по справі на виконання вимог суду.

Представник відповідача у засіданні подав відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні представники сторін подали спільне клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою від 22.10.2015 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів.

У судовому засіданні 22.10.2015 р. оголошувалась перерва до 19.11.2015 р.

У судовому засіданні 19.11.2015 р. представник позивача підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила.

У судовому засіданні 19.11.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД "ЕКВАТОР" (надалі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Український інститут промислової власності" (надалі - відповідач), у якій просить суд визнати неправомірними дії Державного підприємства «Український інститут промислової власності» при розгляді заявки Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор», які призвели до необґрунтованої видачі свідоцтва на знак для товарів і послуг №189934, зареєстрованого у державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 26.08.2014 року.; зобов'язати Державне підприємство «Український інститут промислової власності» опублікувати в засобах масової інформації - офіційному бюлетені «Промислова власність» судове рішення, прийняте за результатами розгляду цього позову.

Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилається на те, що основним видом його діяльності є перероблення та консервування риби, зокрема, рибної консервної продукції з сардини атлантичної: «Сардина атлантична натуральна з добавленням олії», «Сардина атлантична натуральна з добавленням олії «Ексклюзив» тощо.

З метою надання правової охорони знаку ТОВ «Рибоконсервний «Екватор» у встановленому законом порядку звернулось до Державного підприємства «Український інститут промислової власності» з заявкою на реєстрацію комбінованого знаку для товарів і послуг у вигляді етикетки. Словесна частина позначення містить словосполучення «САРДИНИ». «ЕКВАТОР», та «РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД», виконані кирилицею. Графічна частина містить стилізоване зображення глобуса. Вказана заявка була подана 23 травня 2013 р.

26 серпня 2014 року цей знак був зареєстрований стосовно товару 29 класу Міжнародної класифікації для товарів і послуг «сардини», про що Державною службою інтелектуальної власності було видане Свідоцтво на знак для товарів і послуг №189934.

За результатами розгляду матеріалів перевірки заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфлот» про недобросовісну конкуренцію у діях позивача під час виробництва та реалізації рибних консервів «Сардина атлантична натуральна з добавленням олії», 23 грудня 2014 року Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення №639-р., яким визнано дії ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» у вигляді використання без дозволу (згоди) ТОВ «Інтерфлот» оформлення етикетки рибних консервів «Сардина атлантична натуральна з добавленням олії», яке є схожим з оформленням етикетки рибних консервів «Сардини натуральні з добавленням олії», яке раніше почало використовувати у господарській діяльності ТОВ «Інтерфлот», що може призвести до змішування діяльності ТОВ «Екватор» з діяльністю «Інтерфлот», порушенням, передбаченим статтею 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»; за вказане порушення на ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» накладено штраф у розмірі 400 000 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням Антимонопольного комітету України, ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» звернулось з позовом до господарського суду міста Києва з позовом про визнання рішення Антимонопольного комітету України недійсним.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.04.2015 р. у справі № 910/4172/15-г, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2015 р., у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Як зазначає позивач, підставою для відмови в задоволенні позову ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» та прийняття таких судових рішень було те, що етикетки рибних консервів з сардини, які використовують ТОВ «Інтерфлот» і ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» є схожими настільки, що споживач може сплутати продукцію кожного з Товариств, внаслідок чого може відбутися змішування діяльності названих підприємств. А у зв'язку з тим, що ТОВ «Інтерфлот» етикетку на рибні консерви «Сардини натуральні з добавленням олії» використовує в господарській діяльності з 2004 року, коли ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» почало здійснювати виробництво та реалізацію рибних консервів з сардини та використовувати етикетку «Сардина атлантична натуральна з добавленням олії» з травня 2013 року, то в діях позивача мають місце порушення положень ч. 1 ст.4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», тобто неправомірне використання імені, комерційного(фірмового) найменування, торговельної марки (знака для товарів і послуг», оформлення упаковки товарів, інших позначень без дозволу (згоди) суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що призвело чи може призвести до змішування з діяльністю цього суб'єкта господарювання.

За таких обставин, позивач вважає, що відповідач неналежним чином провів експертизу заявки, в тому числі як формальну, так і кваліфікаційну, умови та порядок яких передбачені ст.10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», у зв'язку з чим використання позивачем у виробництві та реалізації рибних консервів з сардини на підставі отриманого Свідоцтва на знак для товарів і послуг №189934, призвело до негативних наслідків у вигляді збитків підприємства від сплати штрафу в розмірі 400 000 гривень за рішенням Антимонопольного комітету України, а також у вигляді нанесення шкоди діловій репутації позивача.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на наступне.

Відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Вимоги до заявки, правила подання та процедуру розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг встановлюють Правила складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг (у редакції, затвердженій наказом Держпатенту від 20.08.1997 № 72) (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1 статті 7 Закону, особа, яка бажає одержати свідоцтво подає до Установи заявку.

Відповідно до 1 статті 10 Закону експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та Правил, встановлених на його основі Установою. Заклад експертизи здійснює інформаційну діяльність, необхідну для проведення експертизи заявок (пункт 2 статті 10 Закону).

Під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом. При цьому використовуються інформаційна база закладу експертизи, в тому числі матеріали заявки, а також довідково-пошуковий апарат та відповідні офіційні видання (пункт 15 статті 10 Закону).

Згідно з пунктом 3 статті 10 Закону кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послу або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг.

23.05.2013 р. позивачем будо подано заявку № m 2013 08966 на знак для товарів і послуг. Експертиза заявки № m 2013 08966 була проведена відповідно до Закону та встановлених на його основі Правил.

За результатами проведеної кваліфікаційної експертизи було установлено, що позначення за заявкою № m 2013 08966 відповідає умовам надання правової охорони.

Відповідно до установленої процедури, на підставі висновку про відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони Державною службою інтелектуальної власності було прийнято рішення про видачу свідоцтва України № 189934 на знак для товарів і послуг.

Таким чином, відповідач зазначає, що під час проведення експертизи заявки № m 2013 08966, Укрпатент не порушив жодної з вимог законодавства України, діяв у відповідності із Законом, Правилами, та принципами, встановленими у ст. 19 Конституції України, а саме: на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Законом.

Статтею 5 Закону передбачено, що правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі, та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Статтею 6 Закону встановлено, що не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати, зокрема, зі:

знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг (пункт 3 статті 6 Закону);

знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема знаками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності (пункт 4 статті 6 Закону).

Порядок набуттям права власності на знаки для товарів і послуг в Україні регулюються Законом, а вимоги до процедури розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг встановлюють Правила.

Пунктом 4.3.2.1. Правил встановлено, згідно з пунктом 3 статті 6 Закону не реєструються як знак позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з:

а) знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи щодо однорідних товарів і/або послуг;

б) знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна:

- міжнародними знаками, що охороняються в Україні згідно з Мадридською угодою;

- знаками загальновідомими в Україні, що охороняються відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції.

Відповідач також зазначає, що позивачем не надано доказів того, що позначення, які використовуються ТОВ «Інтерфлот» і у зв'язку з якими діяльність ТОВ «Екватор» визнано порушенням статті 2 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» є зареєстрованими знаками для товарів і послуг, міжнародними знаками, що охороняються в Україні згідно з Мадридською угодою або знаками загальновідомими в Україні, що охороняються відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції.

Пунктом 15 статті 10 Закону передбачено, що під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом. При цьому використовуються інформаційна база закладу експертизи, в тому числі матеріали заявки, а також довідково-пошуковий апарат та відповідні офіційні видання.

Отже, Законом передбачено повноваження Укрпатенту щодо перевірки відповідності заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом з використанням інформаційної бази закладу експертизи, в тому числі матеріалів заявок, а також довідково-пошукового апарату та відповідних офіційних видань, тож чинним законодавством не передбачено повноваження Укрпатенту щодо перевірки позначень, які використовуються суб'єктами господарювання під час здійснення їх господарської діяльності.

Статтею 16 Закону передбачено, що свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Як стверджує відповідач, з наведеного рішення Антимонопольного комітету України можна дійти висновку про те, що позивачем застосовано знак у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака елементами, які в цілому змінюють відмітність знака, відтак, твердження про неправомірність дій Укрпатенту є необґрунтованими.

Як встановлено ст. ст. 16, 17 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», одним з основних прав власника свідоцтва є право на використання знаку для товарів та послуг. Власник свідоцтва на знак для товарів і послуг повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із реєстрації та наявності в нього права власності на такий знак.

Розглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 35 цього ж Кодексу встановлено, що обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Позивач, як на підставу даного позову посилається на обставини, встановлені рішенням господарського суду міста Києва від 20.04.2015 р. у справі № 910/4172/15-г, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2015 р.

У той же час, позивач не звертає увагу на те, що вказані судові рішення не набрали законної сили.

Так, з інформації, яка міститься в базі даних «Діловодство спеціалізованого суду», вбачається, що постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2015 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2015 зі справи № 910/4172/15-г скасовано, а справу передано на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16.11.2015 р. розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" на рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 р. у справі № 910/4172/15-г призначено на 15.12.2015 р.

За таких обставин, суд дійшов висновку про передчасність звернення позивача до суду з даною позовною заявою з посиланням на обставини, встановлені судовими актами, що не набрали законної сили.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що ним не доведено у встановленому законом порядку порушення відповідачем закону при проведенні експертизи заявки № m 2013 08966 на знак для товарів і послуг, а саме, що зареєстрований за вказаною заявкою знак для товарів і послуг схожий до ступеню змішування зі знаком для товарів і послуг, зареєстрованим за ТОВ «Інтерфлот» та не відповідає умовам правової охорони.

Зокрема, позивачем не надано висновку експерта, складеного за результатом проведеного дослідження щодо відповідності знака для товарів і послуг за заявкою № m 2013 08966, умовам надання правової охорони. Заяв та клопотань про призначення судової експертизи для встановлення вказаних обставин позивачем не заявлялось.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги передчасними, недоведеними та непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий покладається на позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД "ЕКВАТОР" до Державного підприємства "Український інститут промислової власності" про захист прав інтелектуальної власності відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 24.11.2015 р.

Суддя Н.І. Зеленіна