РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015Справа №910/24905/15

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Комунального підприємства «Школяр» Дарницького району м. Києва

про стягнення 98364,06 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю;

від відповідача - Кондратюк Л.М., Чирик Н.П. - представники за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Школяр» Дарницького району м. Києва про стягнення заборгованості за договором поставки №Д-271112 від 27.11.2012 в розмірі 56793,15 грн та нарахованих відповідно до умов договору пені за період з 25.12.2013 по 16.09.2015 в розмірі 19195,96 грн. та відсотків за користування коштами за той же період в розмірі 22374,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у відповідності до укладеного між відповідачем та ТОВ «ООО «Дружба» договору купівлі-продажу №Д-271112 від 27.11.2012 ТОВ «ООО «Дружба» поставило відповідачу товар на суму 56793,15 грн., який відповідач всупереч вимог договору у строк, визначений договором не оплатив.

Відповідно до договору про заміну кредитора №22/07 від 22.07.2014, укладеного між ТОВ «ООО «Дружба» та ТОВ « 3 Дабл Ю Дистриб'юшн» та договору про заміну кредитора № 25/08 від 25.08.2015, укладеного між позивачем та ТОВ « 3 Дабл Ю Дистриб'юшн» позивач набув права вимоги за вказаним договором купівлі-продажу.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та нараховані у відповідності до умов п.7.3 Договору пені в розмірі 19195,96 грн. та 20% річних в розмірі 22374,95 грн., нарахованих за період з 25.12.2013 по 16.09.2015.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача проти позову заперечували, посилаючись на те, що між КП «Школяр» та ТОВ «ТДК «Дружба» було укладено договір поставки продукції, при цьому КП «Школяр» у повному обсязі оплатило товар за видатковими накладними, на які посилається позивач. Крім того відповідача не було повідомлено про заміну кредитора у вказаному зобов'язанні. Також представники відповідача пояснили, що КП «Школяр» помилково оплатило отриманий товар шляхом перерахування коштів не на рахунки, зазначені у видаткових накладних, а на рахунки ТОВ «ТДК «Дружба», яке є іншою юридичною особою.

В ході розгляду справи представники позивача, визнали основну заборгованість, та погодились її оплатити, просили відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та відсотків.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що 27.11.2012 між ТОВ «ООО «Дружба» (продавець) та КП «Школяр» Дарницького району (покупець) укладено договір купівлі-продажу №д-271112, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує продукти харчування ( в асортименті), надалі - товар. Назва і кількість товару визначається накладними або рахунками-фактурами, які датовані пізніше, ніж цей договір і є його невід'ємними частинами. Весь товар, що поставлений під час дії даного договору від продавця до покупця вважається поставленим на умовах вказаного договору, якщо інше не зазначено у документах.

Пунктами 2.1.1 та 2.2.2 Договору визначено, що продавець зобов'язаний відпустити (поставити) Товар за накладними в кількості та асортименті за погодженням сторін, а покупець зобов'язаний здійснити повні розрахунки у терміни згідно розділу 6 Договору.

Відповідно до пункту 6.3 договору покупець зобов'язаний здійснювати оплату товару не пізніше 21 календарного дня з дати приймання товару, вказаного в видатковій накладній.

Згідно положень п.8.1 Договору, договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.1.2013, а у випадку відсутності повідомлення будь-якої із сторін по договору про припинення договору за 15 днів до його закінчення, дія договору продовжується до 31.12.2014.

ТОВ «ООО «Дружба» у відповідності до умов договору у період з грудня 2012 по вересень 2013 року здійснювало поставку продуктів харчування, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних №О-00000062 від 03.12.2012 на суму 1140,48 грн., №О-00000165 від 0.12.2012 на суму 10330,97 грн., №О-00000132 від 10.01.2013 на суму 3763,20 грн., № О-00000555 від 23.01.2013 на суму 7687,33 грн., №О-00001152 від 07.02.2013 на суму 16384,86 грн., №О-00002705 від 05.04.2013 на суму 14210,02 грн., №О-00011887 від 06.09.2013 на суму 3276,29 грн., всього поставлено товару на суму 56793,15 грн.

Вказані видаткові накладні підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін. Представники відповідача не заперечували проти вказаних накладних та підтвердили їх підписання уповноваженими особами відповідача. В якості постачальника у вказаних видаткових накладних зазначено ТОВ «ООО «Дружба».

Разом з тим, як вбачається з наданих відповідачем платіжних доручень на сплату вказаних видаткових накладних, отримувачем коштів у платіжних дорученням зазначено ТОВ «ТДК «Дружба», яке є іншою юридичною особою та не є стороною договору № Д-271112 від 27.11.2012. З пояснень представників відповідача встановлено, що відповідачем згідно вказаних платіжних доручень було здійснено оплату за отриманий товар від ТОВ «ТДК «Дружба» на підставі Договору купівлі-продажу від 11.01.2010 №Д-11/01, укладеним між відповідачем та ТОВ «ТДК «Дружба».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність несплаченої відповідачем заборгованості за договором №Д-271112 від 27.11.2012 у розмірі 56793,15 грн.

Частиною 1 ст.692 ЦК України визначено що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, 22.07.2014 між ТОВ «ООО «Дружба» (кредитор-1) та ТОВ « 3 Дабл Ю Дистриб'юшн» (кредитор-2) укладено Договір №22/07 про заміну кредитора внаслідок відступлення права вимоги, а 25.08.2015 між ТОВ « 3 Дабл Ю Дистриб'юшн» (кредитор-1) та ФОП ОСОБА_1 (кредитор-2) укладено договір 25/08 про заміну кредитора внаслідок відступлення права вимоги, відповідно до умов яких ФОП ОСОБА_1 замінив кредитора у зобов'язаннях, які існують на даний момент та мали виникати майбутньому у КП «Школяр» відповідно до Договору №Д-271112 від 27.11.2012 у тому числі, але не виключно у зобов'язанні щодо сплати заборгованості у розмірі 56793,15 грн.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, на підставі договорів про заміну кредитора внаслідок відступлення права вимоги від 22.07.2014 та від 25.08.2015 позивач набув прав кредитора за договором №271112 від 27.11.2012.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у розмірі 56793,15 грн.

Відповідно до умов п.7.3 Договору, за порушення умов платежів за товар покупець сплачує пеню продавцю в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого товару за кожен день прострочення за весь період прострочення, а також 20% річних від простроченої суми.

На підставі вказаного пункту Договору позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 19195,96 грн. та 20 % річних в розмірі 22374,95 грн. за період з 25.12.2013 по 16.09.2015.

Частиною 3 ст.549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положень ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до положень ст..233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Нормами ст..551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, відповідачем порушено строки оплати поставленої продукції, вказане є підставою для застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді пені та відсотків за користування коштами у відповідності до положень договору.

Разом з тим, враховуючи, що відповідач, який є комунальним підприємством, що отримує фінансування з місцевого бюджету, визнав суму основної заборгованості та погодився її оплатити, а також, що сума нарахованої пені становить близько 33% від наявної заборгованості, при тому, що позивачем також на вказану суму заборгованості нараховано відсотки за користування коштами, за відсутності заперечень з боку позивача, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 0 грн.

Згідно ч.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Враховуючи те, що умовами договору передбачено нарахування відсотків в розмірі 20% річних за користування грошовими коштами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків в розмірі 22374,95 грн.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає таке.

Згідно п.п. 1 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

З урахуванням викладеного, на підставі положень ст. 49 ГПК України, судовий збір в сумі 1475,46 грн. (1,5 відсотки ціни позову) підлягає стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України.

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Школяр» Дарницького району м. Києва (02091, м. Київ, вул. Вербицького, 9-в; ідентифікаційний код 31723057) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) 56793 (п'ятдесят шість тисяч сімсот дев'яносто три) грн. 15 коп. заборгованості, 22374 (двадцять двi тисячi триста сімдесят чотири) грн. 95 коп. 20% річних та 1475 (одна тисяча чотириста сімдесят п'ять) грн. 46 коп. витрат на сплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко