РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015Справа №910/26943/15

За позовом: УК "Екосорб"

до: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про: зобов'язання вчинити дії

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: Семашко Д.М. - представник за довіреністю;

Демянчук Г.В. - представник за довіреністю;

Пономаренко К.П. - представник за довіреністю;

Від відповідача: Суховій О.В. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом УК "Екосорб" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про зобов'язання відповідача вчинити дії, а саме провести звірку взаємних розрахунків по виконанню рішень судів зі складанням акту звірки взаємних розрахунків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.10.2015 року порушено провадження у справі №910/26943/15.

Відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що заявлений позивачем спосіб захисту не передбачений чинним законодавством України.

Заявлене позивачем клопотання про витребування доказів задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не обґрунтовано необхідність дослідження даних документів, враховуючи вибраний ним спосіб захисту, відсутність у нього цих документів та неможливість їх самостійно витребувати.

У судовому засіданні 17.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2015 року позивачем направлено ДП «НАЕК «Енергоатом» лист-вимогу про проведення звірки розрахунків за наступними рішеннями: постановами Київського апеляційного господарського суду по справі № 19/466, справі № 18/339, №18/270; рішеннями господарського суду міста Києва від 10.01.13 року по справі №18/338, справі № 20/160-26/107.

Відповідачем направлено на адресу позивача акт звірки розрахунків, згідно з яким, заборгованість між ДП НАЕК «Енергоатом» та УК «Екосорб», за даними ДП «НАЕК «Енергоатом», станом на 20.08.2015становить 145 428, 82 грн.

Позивач вказує, що відповідачем невірно вказано суму заборгованості перед позивачем в акті звірки, в зв'язку з чим просив відповідача провести звірку взаєморозрахунків по кожній справі, повернути підписаний акт звірки з печаткою відповідача на адресу позивача.

Підставою звернення з позовом до суду є невиконання відповідачем вимог позивача щодо проведення звірки взаєморозрахунків зі складанням акту звірки взаєморозрахунків.

Дослідивши обставини справи, суд вважає, що заявлені вимоги про зобов'язання відповідача скласти акт звірки розрахунків на суму заборгованості задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення, ця вимога повинна опиратись на підставу позову. В підставу позову не можуть входити такі обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання актів виконаних робіт, акту звірки. З ними закон не пов'язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов'язків. Вони лише підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які відносяться до підстав позову.

Акт звірки розрахунків є підтвердженням факту визнання чи невизнання відповідної суми заборгованості підприємством, що є лише доказом, а не окремим обов'язком щодо виконання сторонами зобов'язань.

Пунктом 6 статті 6 Господарського кодексу України передбачено заборону незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини, а отже суд не може примусити суб'єкта господарювання підписати чи надати акт звірки, оскільки це є втручання в його господарську діяльність, і, як наслідок, призводить до порушення його вільного волевиявлення (постановами ВСУ від 16.09.2008 року по справі № 6/554-35/357 та від 30.09.2008 року по справі № 42/388).

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивачем не надано суду доказів того, що договором або законом встановлено такий спосіб захисту інтересів позивача, як обов'язок складання та підписання акту звірки.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Таким чином, право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені.

Звертаючись з позовом до суду про зобов'язання складання акту звірки взаємних розрахунків позивач не довів, які саме права позивача були порушені відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи сторони вже проводили звірку взаєморозрахунків та складали акт звірки, зобов'язання провести іще одну звірку взаєморозрахунків не забезпечує реального захисту прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги про зобов'язання провести звірку взаєморозрахунків та скласти акт звірки не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено: 23.11.2015 р.

Суддя Шкурдова Л.М.