УХВАЛА

24.11.2015Справа № 910/27768/15

За заявою Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії»

про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського

суду

За позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт-Граунд»

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Золотий Урожай»

про стягнення заборгованості

Суддя Ломака В.С.

Представники учасників судового процесу:

від позивача (заявника): Астахов Р.М. за довіреністю;

від відповідача: Косицька В.Ю. за довіреністю;

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

07.09.2015 р. Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» у складі третейського судді Лагренн С.С. було прийнято рішення у справі № 86/15, яким вирішено позов Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт-Граунд» про стягнення заборгованості задовольнити частково, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт-Граунд» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, б. 6; ідентифікаційний код 37230652) на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 46; ідентифікаційний код 25959784) заборгованість за кредитною лінією - 19 973 750, 00 (дев'ятнадцять мільйонів дев'ятсот сімдесят три тисячі сімсот п'ятдесят) доларів США; процентів за користування кредитною лінією - 3 161 400,72 (три мільйони сто шістдесят одна тисяча чотириста) доларів США 72 центи; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією - 344 760, 26 грн. (триста сорок чотири тисячі сімсот шістдесят) гривень 26 копійок; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією - 895 421, 12 грн. (вісімсот дев'яносто п'ять тисяч чотириста двадцять одна) гривня 12 копійок, а також третейський збір у розмірі 25 500,00 грн. (двадцять п'ять тисяч п'ятсот) гривень.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

27.10.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» надійшла заява про видачу виконавчого документа на виконання вищевказаного рішення третейського суду, яким у господарському судочинстві згідно зі статтею 116 ГПК і пунктом 1 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» є наказ.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.10.2015 р. розгляд означеної заяви призначено на 10.11.2015 р.

10.11.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

Від відповідача та третьої особи 10.11.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли додаткові документи у справі та клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у справі № 910/26344/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт-Граунд» про скасування рішення третейського суду у справі № 86/15 від 07.09.2015 р., та до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/28637/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт-Граунд» до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про розірвання договору поруки.

У судовому засіданні 10.11.2015 р. від представника третьої особи надійшло клопотання про продовження строку розгляду заяви про видачу виконавчого документа, оскільки до суду не надійшли матеріали справи № 86/15 Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.11.2015 р. було продовжено строк розгляду заяви про видачу виконавчого документа на 15 днів та відкладено її розгляд на 24.11.2015 р.

18.11.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» надійшли матеріали справи № 86/15.

Представник третьої особи в судове засідання 24.11.2015 р. не з'явився, про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що відповідно до ч. 1 ст. 122-9 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд вирішив залишити без задоволення клопотання відповідача та третьої особи про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у справі № 910/26344/15 та набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/28637/15.

Так, судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 27.10.2015 р. у справі № 910/26344/15 було вирішено відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт-Граунд» про скасування рішення третейського суду у справі № 86/15 від 07.09.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2015 р. у справі № 910/26344/15 було вирішено повернути апеляційну скаргу ТОВ «Торговий дім «Золотий Урожай» на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.10.2015 р. у справі № 910/26344/15.

Таким чином, у суду відсутні підстави для зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у справі № 910/26344/15.

У свою чергу, що стосується справи № 910/28637/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт-Граунд» до Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» про розірвання договору, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

З матеріалів справи вбачається, що обставини даної справи, які входять до предмету доказування при вирішенні питання про видачу виконавчого документа на виконання рішення третейського суду, суд може встановити самостійно в межах її розгляду.

Розглянувши у судовому засіданні 24.11.2015 р. заяву Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, суд вирішив її задовольнити, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2015 р. Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» у складі третейського судді Лагренн С.С. було прийнято рішення у справі № 86/15, яким вирішено стягнути з ТОВ «Істейт-Граунд» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, б. 6; ідентифікаційний код 37230652) на користь ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 46; ідентифікаційний код 25959784) заборгованість за кредитною лінією - 19 973 750, 00 (дев'ятнадцять мільйонів дев'ятсот сімдесят три тисячі сімсот п'ятдесят) доларів США; процентів за користування кредитною лінією - 3 161 400,72 (три мільйони сто шістдесят одна тисяча чотириста) доларів США 72 центи; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією - 344 760, 26 грн. (триста сорок чотири тисячі сімсот шістдесят) гривень 26 копійок; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією - 895 421, 12 грн. (вісімсот дев'яносто п'ять тисяч чотириста двадцять одна) гривня 12 копійок, а також третейський збір у розмірі 25 500,00 грн. (двадцять п'ять тисяч п'ятсот) гривень.

В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем вищевказаного рішення, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 57 Закону України «Про третейські суди» воно підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Пунктом 6.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що у разі коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов'язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі статтею 116 ГПК і пунктом 1 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» є наказ.

Згідно з ч. 1 ст. 122-7 Господарського процесуального кодексу України питання видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається господарським судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 122-9 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 122-10 цього Кодексу.

Статтею 122-10 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відмовляє у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Частиною 6 статті 56 Закону України «Про третейські суди» також передбачено, що компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо:

1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано компетентним судом;

2) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений цією статтею строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною компетентним судом;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, які не передбачені законами України;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу компетентного суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Отже, господарський суд не перевіряє законності і обґрунтованості рішення третейського суду по суті. При цьому, до предмета доказування включаються лише обставини, які підтверджують наявність підстав для відмови у видачі виконавчого документа.

При розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд зобов'язаний перевірити наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого документа незалежно від наявності заперечень іншої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, на час розгляду заяви про видачу виконавчого документа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 07.09.2015 р. у справі № 86/15, вказане рішення компетентним судом скасовано не було.

Так, судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 27.10.2015 р. у справі № 910/26344/15 було вирішено відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт-Граунд» про скасування рішення третейського суду у справі № 86/15 від 07.09.2015 р.

Розглядаючи питання, чи підвідомча справа, у якій прийнято рішення третейського суду, Постійно діючому третейському суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» відповідно до закону, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Також, ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 07.09.2015 р. у справі № 86/15 прийнято у спорі, що виник внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором поруки від 03.12.2013 р., за умовами якого він поручився перед позивачем за виконання третьою особою зобов'язань за Договором про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО-КL від 06.03.2012 р.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Судом встановлено, що відповідно до п. 6.8 Договору поруки його сторони визначили, що усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього Договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного Договору, піддягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України». При цьому, Сторони Договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» є остаточними і обов'язковими з дати його винесення. Умови Договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього Договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що на час розгляду заяви про видачу виконавчого документа дана справа була підвідомча вказаному третейському суду відповідно до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» та третейського застереження, що міститься у п. 7.2. Договору і не виходить за межі третейського застереження.

При цьому, вирішуючи питання щодо того, чи прийнято рішення третейського суду у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, суд також бере до уваги, що учасники третейського розгляду мали право на заперечення щодо компетенції третейського суду в порядку ст. 27 Закону України «Про третейські суди», в якій нормативно зафіксована доктрина, яка в теорії третейського розгляду відома як «принцип компетенції компетенції». Суть цього принципу полягає в тому, що третейський суд, перш ніж розпочати розгляд правового спору по суті, зобов'язаний пересвідчитися у власній юридично значущий компетенції щодо переданого на його розгляд спору. Тобто третейський суд самостійно вирішує питання про наявність чи відсутність у нього права розглядати переданий йому спір, інакше кажучи, самостійно вирішує питання про власну компетенцію. Водночас, сторона має право заявити про відсутність у третейського суду компетенції розглядати спір і про обставини, які дають можливість дійти висновку про недійсність третейської угоди, і цьому праву сторони кореспондується обов'язок третейського суду розглянути подане клопотання. При цьому, компетенція третейського суду спирається не на закон безпосередньо, а на спільне волевиявлення сторін, юридична сила якого визнається законом.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази визнання недійсною третейської угоди, яка відповідно до ст. 2, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» укладена у формі письмового застереження, що міститься у п. 7.2. Договору.

Досліджуючи питання стосовно того, чи відповідає склад третейського суду вимогам закону, суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про третейські суди» склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді).

Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів.

У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду.

У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду.

За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів.

Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про третейські суди» формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду. Формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами.

Дослідивши матеріали справи, суд також дійшов висновку, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 07.09.2015 р. у справі № 86/15 прийнято у складі, який відповідає вимогам ст. 16 Закону України «Про третейські суди» та у відповідності до Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України».

При цьому, вказаний у рішенні Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 07.09.2015 р. у справі № 86/15 спосіб захисту відповідає приписам частини другої статті 16 Цивільного кодексу України та частини другої статті 20 Господарського кодексу України, і в даному рішенні третейським судом не вирішено питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Судом враховано, що рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі. У такому разі рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їхні процесуальні права, що випливають із формульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків.

Строк для звернення за видачею виконавчого документа заявником не пропущений.

Будь-яких інших підстав для відмови у видачі виконавчого документа, передбачених законом, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 122-11 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу про видачу виконавчого документа або про відмову у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, передбаченими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення.

За таких обставин, оскільки рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 07.09.2015 р. у справі № 86/15 відповідачем самостійно не виконано, заява про видачу наказу на примусове виконання означеного рішення третейського суду підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 86, 122-9, 122-10, 122-11 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про видачу виконавчого документа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 07.09.2015 р. у справі № 86/15 задовольнити.

2. Видати наказ на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 07.09.2015 р. у справі № 86/15 наступного змісту:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт-Граунд» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, б. 6; ідентифікаційний код 37230652) на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 46; ідентифікаційний код 25959784) заборгованість за кредитною лінією - 19 973 750, 00 (дев'ятнадцять мільйонів дев'ятсот сімдесят три тисячі сімсот п'ятдесят) доларів США; процентів за користування кредитною лінією - 3 161 400,72 (три мільйони сто шістдесят одна тисяча чотириста) доларів США 72 центи; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією - 344 760, 26 грн. (триста сорок чотири тисячі сімсот шістдесят) гривень 26 копійок; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією - 895 421, 12 грн. (вісімсот дев'яносто п'ять тисяч чотириста двадцять одна) гривня 12 копійок, витрати по сплаті третейського збору в сумі 25 500,00 грн. (двадцять п'ять тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок.».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт-Граунд» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, б. 6; ідентифікаційний код 37230652) на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 46; ідентифікаційний код 25959784) 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. На виконання п. 3 резолютивної частини цієї ухвали видати наказ.

Суддя В.С. Ломака