ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р. Справа № 926/1135/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Мазепа Н.В.

з участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3, б/н від 02.10.2015 року (вх. № 01-05/4575/15 від 12.10.2015р.).

на рішення господарського суду Чернівецької області від 22.09.2015р.

у справі № 926/1135/15, суддя Проскурняк О.Г.

за позовом ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_4, м.Чернівці

до відповідача ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 65 338, 53 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 22.09.2015р. у справі №926/1135/15 (суддя Проскурняк О.Г.) позов задоволено частково, а саме присуджено до стягнення з ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_4 32000,00 грн. суми боргу та 895, 00 грн. судового збору. Відмовлено у задоволені позову у частині стягнення боргу у сумі 33338, 53 грн..

Не погодившись з рішенням Господарського суду Чернівецької області від 22.09.2015р. у справі №926/1135/15, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 02.10.2015 року, в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 22.09.2015р. у справі №926/1135/15 скасувати з підстав порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповного зясування фактичних обставин, що мають значення у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що позивачем по справі не надано жодних доказів того скільки ним було понесено витрат по оплаті комунальних послуг та витрат на утримання приміщення магазину. Скаржник також стверджує, що судом першої інстанції не була надана правова оцінка щодо відсутності акту прийому передачі нежитлового приміщення.

Згідно автоматичного розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 12.10.2015р. справу за № 926/1135/15 розподілено до розгляду судді доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Желік М.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 09.11.2015р.

09.11.2015р. розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду вносилися зміни до складу колегії суддів по розгляду даної справи. Відтак, розгляд справи здійснювався колегією суддів у складі головуючого судді Марка Р.І., суддів Костів Т.С., Орищин Г.В.. Зазначеному складу колегії суддів відводів не заявлено.

В судовому засіданні ухвалою від 09.11.2015р. в порядку ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено до 23.11.2015р..

Від фізичної особи підприємця ОСОБА_4 18.11.2015р. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким позивач просить залишити рішення господарського суду Чернівецької області від 22.09.2015р. у справі №926/1135/15 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 23.11.2015 року сторони явку уповноважених представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 23.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вирішила, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 серпня 2012 року між позивачем та житлово-будівельним кооперативом № 8 було укладено договір оренди нежитлового приміщення, за яким позивач прийняв у тимчасове користування нежитлові приміщення позначені на плані « 1-1» площею 3.9 кв.м., « 1-2» площею 29.2 кв.м. та « 1-14» площею 2.1 кв.м. будівлі літ. «А» загальною площею 35.2 кв.м., які знаходяться за адресою м. Чернівці, вул. Головна, 120 - А, під магазин для здійснення торгівлі продовольчими товарами.

01 вересня 2012 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір про співпрацю.

Відповідно до пункту 1 договору про співпрацю сторони співпрацюють при здійсненні торгівлі у приміщені магазину по вул. Головна, 120 - А, м. Чернівці, яке використовується ФОП ОСОБА_4 на праві оренди, для чого ФОП ОСОБА_5 надає позивачу в користування 25 кв.м. торгової площі в магазині для продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також надає відповідачу можливість використовувати обладнані в приміщеннях магазинів електричні комунікації, користуватися послугами з водопостачання та водовідведення, опалення тощо.

Згідно з пунктом 4 вищенаведеного договору визначено, що відповідач щомісячно до 5 числа поточного місяця перераховує на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_4 частку витрат по оплаті комунальних послуг та витрат на утримання магазину в сумі 2000, 00 грн.

Дослідивши матеріали справи судами встановлено, що ліцензіями № 106070 від 23.10.2012 року, № 553151 від 07.11.2014 року, № 553642 від 07.11.2014 року, відповідач здійснював торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями за адресою вул. Головна, 120 - А, м. Чернівці.

Як встановлено судом, відповідно до Довідки № 264, виданої ЖБК-8 позивачем сплачено за водопостачання за період грудень 2012 року - липень 2014 року - 418,50 грн. Також, згідно з листа ПАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» позивачем було сплачено за електроенергію за період листопада 2012 року - лютого 2015 року сума у розмірі - 23190,65 грн. Окрім того, позивачем були понесені витрати, щодо оплати малярних робіт та облицювання стін на загальну суму 4050,00 грн. в утриманому приміщенні магазину, що підтверджується договором про виконання робіт від 24.09.2012 року та розпискою від 03.10.2012 року про оплату коштів.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що відповідач не виконував свої щомісячні зобовязання щодо сплати встановленої договором частки витрат у сумі 2000,00 грн. по оплаті комунальних послуг та витрат на утримання приміщення магазину протягом терміну дії договору.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання.

Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ст. 509 ЦК України).

Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 5 договору про співпрацю встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2012 року. У випадку, якщо на день закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін письмово не заявила про його припинення, цей Договір вважається продовженим на 1 (один) рік на тих самих умовах.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договір діяв протягом вересня-грудня 2012 року та був продовжений на 2013 рік, тобто термін дії договору - 16 місяців. Згідно з пунктом 4 вищенаведеного договору сторона повинна була сплатити за кожен місяць 2000, 00 грн.

Оскільки, в порушення вимог п.4 договору про співпрацю відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобовязання, а саме: щомісячно до 5 числа поточного місяця не перераховував на розрахунковий рахунок позивача частку витрат по оплаті комунальних послуг та витрат на утримання приміщення магазину в сумі 2000, 00 грн., останнім не надано суду документів, які б свідчили про відсутність його вини з невиконання своїх зобовязань, відтак колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано визнав доведеним факт наявності заборгованості відповідача за перед позивачем в сумі 32 000, 00 грн.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що між сторонами не були підписані акти прийому передачі отриманих послуг не заслуговують на увагу, оскільки договором не передбачено складання актів про надання послуг.

Скаржник не надав доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених у рішенні місцевого господарського суду у даній справі.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 22.09.2015р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 33,43, 99, 101, 103, 105 ГПК України, ст.4 ЗУ Про судовий збір, Львівський апеляційний господарський суд ,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду Чернівецької області від 22.09.2015 року в справі за номером 926/1135/15 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3, б/н від 02.10.2015 року залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 26.11.2015 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Костів Т.С.

Суддя Орищин Г.В.