РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015Справа №910/23199/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зв'язоктехсервіс"
до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 54 799 688,79 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Лєшков Г.Ю. (дов. б/н від 15.08.2015 року)
від відповідача Левченко Д.Ю. (дов. № 422 від 09.11.2015 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 17 листопада 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зв'язоктехсервіс" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 54 799 688,79 грн., в тому числі 50 939 455,02 грн. основного боргу, 3 860 233,77 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором підряду № 01-2/1186-12 від 29.12.2012 року в частині здійснення оплати за поставлене обладнання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 року порушено провадження у справі № 910/23199/15 та призначено справу до розгляду на 15.10.2015 року.

15.10.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України.

У судовому засіданні 15.10.2015 року представник позивача заперечив проти поданого клопотання про залучення до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України.

Представник відповідача у судовому засіданні подав клопотання про продовження строків розгляду спору та підтримав подане ним клопотання про залучення до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України.

Судом відкладено розгляд поданого клопотання про залучення до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України до наступного судового засідання.

Розглянувши подане відповідачем 15.10.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 15.10.2015 року винесено ухвалу про продовження строку розгляду спору та відкладення розгляду справи на 12.11.2015 року.

27.10.2015 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначає, що оплата виконаних робіт та поставленого обладнання здійснюється за умови надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України. Відповідач стверджує, що у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування у відповідача не виникли зобов'язання з оплати поставленого позивачем обладнання.

12.11.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та додаткові пояснення по справі. У поданих поясненнях представник відповідача зазначив, що у Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відсутні фінансові можливості на оплату обладнання за Договором, а отже, зобов'язання з оплати за Договором у відповідача не настали.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 12.11.2015 року оголошено перерву до 17.11.2015 року.

17.11.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про залучення до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України, суд відмовляє у його задоволенні враховуючи наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Слід зазначити, що метою участі третіх осіб у справі є обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступає в процесі на боці тієї сторони, з якою в неї існують певні правові відносини.

Допущення або притягнення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, до участі у справі вирішується господарським судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи.

Зі змісту поданого відповідачем клопотання вбачається, що ним належним чином не обґрунтовано, яким чином прийняте у даній справі рішення може вплинути на права та обов'язки Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України щодо однієї з сторін цієї справи, або стосуватись їх законних інтересів.

17.11.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Розглянувши у судовому засіданні 17.11.2015 року клопотання відповідача про призначення колегіального розгляду справи, суд відмовив в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Тобто, питання про необхідність та доцільність призначення колегіального розгляду конкретної справи вирішується судом з урахуванням категорії спору та обґрунтованості клопотання про призначення колегіального розгляду справи, а також з огляду на конкретні обставини, що свідчать про складність кожної конкретної справи.

Заява про призначення колегіального розгляду справи повинна бути обґрунтованою та мотивованою, повинні бути вказані конкретні обставини, що свідчать про складність конкретної справи або про складність певної категорії спору. Заява також повинна бути підтверджена фактичними обставинами та ґрунтуватися на певних конкретних доказах.

Однак, відповідач у клопотанні про призначення колегіального розгляду справи не навів обставин на підтвердження складності справи або складності спору, не надав жодного доказу в обґрунтування поданого клопотання.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

У судовому засіданні 17.11.2015 року представник відповідача подав заяву про відвід судді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 року відповідачу відмовлено у задоволенні поданої заяви про відвід судді.

У судовому засіданні 17.11.2015 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.11.2015 року заперечував проти позову.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2012 року між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зв'язоктехсервіс" (генпідрядник) укладено Договір підряду № 01-2/1186-12 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору за цим Договором генпідрядник зобов'язується у 2012-2013 роках на свій ризик власними або залученими силами з власних матеріальних ресурсів на підставі наданої уповноваженим представником замовника проектної документації, виконати та здати замовнику в установлений цим Договором строк закінчені роботи - об'єкт будівництва, а саме: сукупність приміщень і споруд або окремі приміщення (споруди), будівництво яких здійснюється відповідно до робочого проекту «ЛЕП 110 кВ Придунайська - Залізничне та пристанційний вузол (ПС 110 кВ «Придунайська») для приєднання об'єкта альтернативної енергетики до ПС 110 кВ «Залізничне», а також виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати генпідрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати проектно-кошторисну та іншу необхідну дозвільну документацію, затверджену в установленому порядку, прийняти виконані роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно пункту 3.3. Договору загальна ціна робіт за договором (ціна об'єкта будівництва) складає 97 685 569,00 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 16 280 928,17 грн. При цьому:

-вартість робіт за Договором (вартість будівельно-монтажних робіт, пусконалагоджувальних робіт) складає 42 799 864,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 7 133 310,67 грн.

-вартість обладнання складає 54 885 705,00 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 9 147 617,50 грн.

Розрахунок вартості обладнання, що необхідно придбати на будівництво об'єкту встановлено Додатком № 3 до Договору.

Відповідно до пункту 4.6. Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 23.10.2013 року оплата за поставлене генпідрядником обладнання здійснюється замовником щоразу протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня фактичної поставки такого обладнання на будівельний майданчик, що підтверджується відповідними документами, якщо інше не зазначено у відповідній специфікації.

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу обладнання на загальну суму 50 939 455,02 грн., згідно наступних видаткових накладних та актів приймання-передачі:

-видаткова накладна № ВН-1186/1 від 29.12.2012 року та акт приймання-передачі обладнання № 1186/00/1 від 29.12.2012 року на суму 46 058 356,26 грн.

-видаткова накладна № ВН-1186/2 від 29.12.2012 року та акт приймання-передачі обладнання № 1186/00/2 від 29.12.2012 року на суму 983 294,76 грн.

-видаткова накладна № ВН-1186/3 від 29.12.2012 року та акт приймання-передачі обладнання № 1186/00/3 від 29.12.2012 року на суму 3 897 804,00 грн.

Крім того, до матеріалів справи долучено копії довіреностей № 751 від 29.12.2012 року, № 752 від 29.12.2012 року, № 753 від 29.12.2012 року якими відповідач надав своїм працівникам повноваження на отримання товару за Договором.

Позивач зазначає, що відповідач у встановлені Договором строки не розрахувався не поставлене ним обладнання.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором підряду № 01-2/1186-12 від 29.12.2012 року в частині здійснення оплати за поставлене обладнання.

У поданому відзиві відповідач зазначає, що оплата виконаних робіт та поставленого обладнання здійснюється за умови надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України. Відповідач стверджує, що у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування у відповідача не виникли зобов'язання з оплати поставленого позивачем обладнання.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути двосторонніми.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Аналогічні положення містять вимоги статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріалами справи підтверджується поставка позивачем обладнання за Договором, його прийняття відповідачем та існування заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 50 939 455,02 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до пункту 4.6. Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 23.10.2013 року оплата за поставлене генпідрядником обладнання здійснюється замовником щоразу протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня фактичної поставки такого обладнання на будівельний майданчик, що підтверджується відповідними документами, якщо інше не зазначено у відповідній специфікації.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та змісту пункту 4.6. Договору в редакції Додаткової угоди № 2 строк виконання відповідачем грошового зобов'язання згідно Договору на момент розгляду справи настав.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 50 939 455,02 грн. за поставлене на підставі Договору обладнання.

Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Суд критично оцінює доводи відповідача стосовно того, що у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування у відповідача не виникли зобов'язання з оплати поставленого позивачем обладнання.

Частина 2 статті 617 Цивільного кодексу України та частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Крім того, статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від своєчасної оплати поставленого обладнання..

Також, в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі №11/446 вказується на те, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на черговий рік, не виправдовує бездіяльність установи, яка фінансується з державного бюджету, і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 50 939 455,02 грн. основного боргу є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом в повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 860 233,77 грн. 3 % річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позивач просить стягнути з відповідача 3 860 233,77 грн. 3 % річних, які є обґрунтованими та задовольняються судом в межах розрахунку позивача.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Зв'язоктехсервіс" задовольнити повністю.

2.Стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зв'язоктехсервіс" (04655, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10 літера "Г", ідентифікаційний код 32829329) 50 939 455 (п'ятдесят мільйонів дев'ятсот тридцять дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 02 коп. основного боргу, 3 860 233 (три мільйони вісімсот шістдесят тисяч двісті тридцять три) грн. 77 коп. 3 % річних, 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.11.2015

Суддя С.В. Стасюк