КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. Справа№ 910/21482/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Коршун Н.М.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Довжинець О.В. (довіреність №34/С від 15.10.2015 р.), Кравченко О.І. (довіреність №25/С від 07.09.2015 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Спілки дизайнерів України

на рішення господарського суду міста Києва від 24.11.2014 р.

у справі №910/21482/14 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва»

до Спілки дизайнерів України

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Спілки дизайнерів України про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 77460,36 грн., 18486,48 грн. пені та 5163,01 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.11.2014 р. позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 77460,36 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 2749,22 грн. та 1604,20 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Представники відповідача в судовому засіданні повністю підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили скаргу задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представника позивача.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами від 05.10.2015 р. та від 19.10.2015 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

З огляду на те, що дана справа була розглянута судом першої інстанції за відсутності представника відповідача, колегія суддів приймає до уваги додаткові докази, подані відповідачем до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

16.09.2003 р. між Комунальним підприємством «Оренда» (орендодавець) та Спілкою дизайнерів України (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна № 635, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець на підставі розпорядження Подільської райдержадміністрації м. Києва від 16.09.2003 р. № 1137 передає, а орендар приймає в оренду приміщення (підвал) по АДРЕСА_1, загальною площею 126,1 кв.м. для розміщення творчої майстерні.

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що зазначене у п. 1.1 цього договору приміщення (будівля, споруда) передається орендарю згідно з актом приймання-передачі, що додається до цього договору та є його невід'ємною частиною.

Відповідно до Акта приймання-передачі № 31 від 16.09.2003 р. зазначене нежитлове приміщення було передано в користування орендарю.

Умовами п. 1.4 договору передбачено, що за користування орендованим приміщенням орендар сплачує орендодавцю орендну плату, місячний розмір якої на момент початку дії договору становить 521,25, крім того ПДВ - 104,25 грн., разом - 625,50 грн.

Відповідно до п. 1.5 договору, орендна плата сплачується орендарем починаючи з дати фактичного використання об'єкта оренди, згідно акта приймання-передачі. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з врахуванням індексу інфляції за поточний місяць. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 2.5. договору встановлено, що орендар зобов'язаний вносити орендні платежі в повному обсязі, незалежно від наслідків господарської діяльності, не пізніше 30 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Умовами п. 5.9 договору встановлено, що у разі звільнення орендарем приміщення (будівлі споруди) без письмового попередження, а також без складання акта про передачу об'єкта оренди в належному стані, орендар несе повну матеріальну відповідальність за нанесені у зв'язку з цим збитки в повному їх розмірі та сплачує орендодавцю орендну плату за весь період користування.

В обґрунтування поданого позову представник позивача пояснив, що 16.09.2006 р. договір оренди № 635 від 16.09.2003 р. припинив свою дію, проте відповідач не звільнив займані приміщення у зв'язку з чим у останнього за фактичне користування приміщенням за період з жовтня 2010 р. по вересень 2014 р. виник борг у розмірі 77460,36 грн. (а.с. 19).

За таких обставин позивач звернувся з позовом до Спілки дизайнерів України про стягнення 77460,36 грн. орендних платежів за фактичне користування приміщенням, 18486,48 грн. пені та 5163,01 грн. 3% річних.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначив, що відповідно до рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.11.2010 р. по справі № 2-2029, нежилі приміщення орендну плату, за які просить стягнути позивач належали іншій особі, а саме Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль-М».

Як вбачається з матеріалів справи, 29.07.2013 р. вказані нежитлові приміщенні були відчуженні за договором купівлі-продажу на користь громадянина ОСОБА_4, який є на сьогодні власником приміщень (копія договору купівлі-продажу міститься в матеріалах справи).

Вказані обставини вказують на те, що позивач по даній справі є неналежним, а відтак не має права вимоги щодо стягнення орендних платежів за фактичне користування приміщеннями (підвал) по АДРЕСА_1.

Як зазначалось вище, договір оренди було укладено 16.09.2003 р. з Комунальним підприємством «Оренда», яке не є стороною по даній справі.

Пунктом 6.2. договору сторонами було встановлено, що договір діє з 16.09.2003 р. по 16.09.2006 р.

Відповідач зазначив, що позивач у 2012 році вже звертався до господарського суду м. Києва з аналогічним позовом.

01.11.2012 р. господарським судом м. Києва по справі № 5011-3/14661-2012 було винесене рішення, яким у позові Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» до Спілки дизайнерів України про стягнення орендної плати за період з січня 2011 року по червень 2012 року -було відмовлено (копія рішення додана відповідачем до апеляційної скарги).

Вказане рішення господарського суду м. Києва від 01.11.2012 р. по справі № 5011-3/14661-2012 не оскаржувалось і набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В п. 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначається, що господарським судам необхідно мати на увазі, що саме лише прийняття рішення про ліквідацію суб'єкта господарювання не позбавляє його статусу юридичної особи, і до внесення до названого державного реєстру запису про припинення його діяльності він, зокрема, може виступати учасником судового процесу в загальному порядку. Водночас ліквідаційна комісія не є ні юридичною, ані фізичною особою і не може брати участі в судовому процесі, в тому числі й від імені суб'єкта господарювання, що ліквідується. Від імені останнього в суді з підстав, передбачених частиною першою статті 28 Господарського процесуального кодексу України та частиною четвертою статті 105 Цивільного кодексу України, виступають голова і члени названої комісії, ліквідатор юридичної особи.

Частиною 4 ст. 105 ЦК України встановлено, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Станом на день звернення Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» з даним позовом до Спілки Дизайнерів України, Комунальне підприємство «Оренда» (копія витягу додана до апеляційної скарги) як юридична особа не припинена.

11.10.2011 р. господарським судом м. Києва по справі № 18/207 було винесене рішення, яким первісний позов КП «Оренда» було задоволено повністю та постановлено виселити Спілку дизайнерів України з займаного приміщення загальною площею 126,1 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1.

У задоволені зустрічного позову Спілки про зобов'язання укласти договір -відмовлено. Дане рішення залишено без змін Київським апеляційним та Вищим господарськими судами України.

Крім того, відповідно до рішення Київської міської ради від 26.04.2012 р. № 506/7843, Головне управління комунальної власності м. Києва разом з балансоутримувачами зобов'язано здійснити передачу у позичку (користування) творчим спілкам України, об'єктів зазначених у додатку до цього рішення.

Згідно додатку до вищезазначеного рішення КМР, приміщення по АДРЕСА_1 підлягає передачі в позичку (користування) Спілці дизайнерів України (копія вказаного рішення з додатком долучена до апеляційної скарги).

Відповідно до ч. 1 ст. 827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Проте, як зазначає відповідач, відповідного договору зі Спілкою дизайнерів України не укладено, жодних дій по узгодженню умов договору зі сторони виконавчого органу КМР та балансоутримувача приміщення не вчинено.

Таким чином на підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено порушення його права щодо несплати відповідачем боргу по орендній платі в розмірі 77460,36 грн. станом на день подання даного позову до суду, у зв'язку з чим колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині та вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 77460,36 грн. є необґрунтованою, недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 18486,48 грн. пені та 5163,01 грн. 3% річних, то вказані вимоги є похідними від вимоги про стягнення суми основного боргу, а відтак є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому остання підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове скасування рішення господарського суду міста Києва від 24.11.2014 р. в частині задоволених позовних вимог. В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спілки дизайнерів України задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 24.11.2014 р. у справі №910/21482/14 скасувати частково, в частині задоволених позовних вимог.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 36, ) на користь Спілки дизайнерів України (04050, м. Київ, вул. Мануїльського, 25б, ) 1668 (одну тисячу шістсот шістдесят вісім) грн. 31 коп. судового збору за подання апеляційної скрги.

Видачу наказу на виконання даної постанови доручити господарському суду міста Києва.

Справу №910/21482/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.Я. Дикунська

Н.М. Коршун