ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.11.15р. Справа № 904/8016/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "АЛИСТА", м. Дніпропетровськ

до відповідач-1 Публічного акціонерного товариства "АЗОВЗАГАЛЬМАШ", м. Маріуполь, Донецька область

відповідач-2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім"Ас-Терра", м. Підгородне, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості 1 935 025,68 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю № 2307/15-1юр від 23.07.2015р.

від відповідача-1: не з'явився

відповідача-2: ОСОБА_2 представник за довіреністю № 1001/15-2юр від 10.01.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Алиста звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства „Азовзагальмаш та відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Ас-Терра про солідарне стягнення з відповідачів основного боргу у розмірі 1 125 000,00 грн., трьох відсотків річних у сумі 63 400,68 грн., інфляційних втрат у сумі 746 625,00 грн. , всього 1 935 025,68грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов'язань за договором № ПСН-04752 від 10.10.2012 р., в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару, та неналежним виконанням відповідачем-2 своїх зобов'язань за договором поруки №01-07/П/13 від 01.07.2013 в частині сплати забезпеченої порукою суми.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 29.09.2015 р.

Відповідач-2 наявність заборгованості в розмірі 1 935 025,68 грн. не заперечив, несплату боргу пояснив скрутним фінансовим становищем підприємства, у відзиві на позов просив суд розглянути справу у відповідності до чинного законодавства України.

29.09.2015 р. розгляд справи відкладено на 03.11.2015 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 р. продовжено строк розгляду спору по справі до 19.11.2015 р., розгляд справи відкладено на 19.11.2015 р.

19.11.2015 р. позивач надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд, стягнути солідарно з відповідачів на його користь основний борг у розмірі 1 125 000,00 грн., інфляційні 875 212,50 грн., 3% річних 69 226,03 грн., всього 2 069 438,53 грн.

Відповідач-1 направив клопотання про розгляд справи без його участі, а також заяву про відстрочку виконання рішення на 3 місяці.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 19.11.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю ТК Алиста (постачальник) та Публічним акціонерним товариством „Азовзагальмаш (покупець) було укладено договір № ПСН-04752 від 10.10.2012 р. (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобовязується здійснити поставку станка модель КРС 2791М в кількості 1 шт. 2013 року випуску, завод виробник ТОВ „Ульяновський завод важких та унікальних станків, м. Ульянівськ, Росія, в подальшому товар.

Поставка товару здійснюється на умовах СРТ (склад покупця) м. Маріуполь пл. Машинобудівників, 1, згідно Інкотермс-2000 р. (п. 4.1. договору).

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільний кодекс України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 4.3. договору строк поставки товару 180 днів після виконання покупцем умов згідно п. 6.1.1. За домовленістю сторін допускається дострокова поставка товару.

Сума договору становить 3 750 000,00 грн., з ПДВ 625 000,00 грн., що є еквівалентом суми в російських рублях по курсу за 1 грн. 0,2632 руб. Встановленому в міжбанківській інформаційній системі „УкрДилинг, сформований на 14.09.2012 р. (далі-міжбанківський курс) (п. 5.3. договору).

Відповідно до п.6.1. договору умови оплати:

- 20% - передоплата на протязі 5 банківських днів після виставлення рахунку та підписання договору обома сторонами;

- 40% - на протязі 5 банківських днів з моменту повідомлення про готовність вантажу до відправки;

- 40% рівними частинами (по 10%) після підписання акту приймання-передачі, на протязі наступних 4 місяців (до 15 числа кожного місяця).

На виконання умов договору та виставленого позивачем рахунку № 1615 від 03.10.2012 р., відповідач-1 24.10.2012 р. здійснив передоплату у розмірі 20% від вартості товару - 700 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою (а. с. 19).

17.07.2013 р. відповідач-1 здійснив платіж у розмірі 40% вартості товару, а саме 1 500 000,00 грн. (а.с. 20-21).

Так, позивач передав, а відповідач-1 прийняв товар без заперечень та зауважень, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковою накладною № 4306 від 19.07.2013 р. та актом приймання-передачі від 19.07.2013 р. (а.с. 18, 33).

В порушення умов договору, відповідач-1 залишок несплаченої вартості товару сплатив частково, у розмірі 375 000,00 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1 125 000,00 грн.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, заборгованість відповідача-1 перед позивачем складає 1 125 000,00 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем-1 не заперечено факт наявності заборгованості, не надано доказів повної оплати поставленого товару на суму 1 125 000,00 грн., а відтак, позовна вимога про солідарне стягнення з відповідачів суми основного боргу підлягає повному задоволенню в розмірі 1 125 000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За порушення відповідачем-1 виконання грошового зобов'язання позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 875 212,50 грн. за період жовтень 2013 р. жовтень 2015 р. та три відсотки річних у сумі 69 226,03 грн. за період з 16.09.2013 р. по 03.11.2015 р.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з рахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а три відсотки річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат, суд вважає їх невірними, оскільки позивачем невірно визначено сукупний індекс інфляції за період нарахування з грудня 2013 р. по жовтень 2015 р. включно, який становить 1,7510, а не 1,7753, як зазначено позивачем в розрахунку (а.с. 75). Тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 847 840,79 грн. за період з жовтня 2013 р. по жовтень 2015 р.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат, суд вважає їх невірними, та такими, що підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 69 193,56 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 2 042 034,35 грн., що складається з сум: основний борг - 1 125 000,00 грн., інфляційні 847 840,79 грн., 3% річних 69 193,56 грн.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися порукою.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Алиста (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Ас-Терра (поручитель) було укладено договір поруки 01-07/П/13 від 01.07.2013 р.

Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором поручитель поручається перед кредитором за зобовязання Публічного акціонерного товариства „Азовзагальмаш (далі-боржник) щодо виконання своїх зобовязань, що випливають з договору № ПСН-04752 від 10.10.2012 р. (далі основний договір).

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки витрат кредитора тощо (п. 1.2. договору).

Згідно з п.1.3. договору, у разі порушення боржником зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобовязання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Порукою за цим договором забезпечується виконання наступних зобовязань боржника перед кредитором:

- зобовязання, що випливають (та/або випливатимуть) з договору № ПСН-04752 від 10.10.2012 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Азовзагальмаш та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Аліста, а також всіх додатків та додаткових угод, що будуть укладені до нього;

- у випадках, передбачених договором, сплатити неустойку (пеню, штраф) в розмірах, в порядку та в строки, передбачені ним;

- у випадках, передбачених договором, здійснити плату достроково, а також здійснити інші платежі, передбачені ним;

- відповідно до умов договору, сплатити/компенсувати кредитору у повному обсязі всі та будь-які підтверджені витрати кредитора (незалежно від їх розміру), які кредитор понесе під час та/або у звязку з реалізацією своїх прав кредитора за договором, зокрема, але не виключно: права на захист, права на звернення стягнення на майно, права а задоволення вимог кредитора за рахунок будь-якого майна боржника за договором та/або його поручителів (у випадку їх наявності, тощо);

- у разі внесення змін до договору, з якого випливає зобовязання, що мають наслідком збільшення обсягу відповідальності поручителя, він відповідає перед кредитором за виконання боржником зобовязання в розрізі таких змін за умови, якщо поручитель письмово погодився із такими змінами у зобовязанні;

- будь-які інші зміни у зобовязанні, які не повязані із збільшенням обсягу відповідальності поручителя за договором не потребують його згоди (п.п. 2.1.1.-2.1.6 договору).

Відповідач-1 своїх зобов'язань за договором не виконав, вартість товару у строки, визначені п. 6.1.3. договору, не сплатив, у зв'язку з чим позивач 26.06.2014 р., на підставі договору поруки, звернувся до відповідача-2 з вимогою № 260614-1, в якій вимагав сплатити грошові кошти у розмірі 1 125 000,00 грн. на пізніше 5 банківських днів з моменту її отримання. Дана вимога була отримана генеральним директором ТОВ ТД „Ас-Терра особисто 26.06.2014 р., про що свідчить напис на примірнику даної вимоги (а.с. 51-52).

Крім того, позивач 31.08.2014 р., на підставі договору поруки, звернувся до відповідача-2 з повторною вимогою № 310815-1, в якій вимагав терміново сплатити грошові кошти у розмірі 1 935 025,68 грн. ОСОБА_2 вимога була отримана генеральним директором ТОВ ТД Ас-Терра особисто 31.08.2014 р., про що свідчить напис на примірнику даної вимоги (а.с.53-54).

Дані вимоги були залишені відповідачем-2 без відповіді, заборгованість у розмірі 1 935 025,68 грн. не сплаченою.

Згідно з ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як встановлено вище, договором поруки, укладеним між позивачем та відповідачем-2, передбачена повна відповідальність поручителя за виконання договору відповідачем-1, тому вимога про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором поставки № ПСН-04752 від 10.10.2012 р. підлягає задоволенню у загальному розмірі 2 042 034,35 грн., що складається з сум: основний борг - 1 125 000,00 грн., інфляційні 847 840,79 грн., 3% річних 69 193,56 грн.

Щодо заяви відповідача-1 про відстрочку виконання рішення на 3 місяці, суд зазначає наступне.

Заява мотивована тим, що відповідач на даний момент позбавлений можливості одночасно сплатити всю суму стягуваних грошових коштів, оскільки перебуває у вкрай важкому матеріальному та фінансовому становищі, спричиненому несприятливими змінами у економіці.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, зміна способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови унормовано статтею 121 Господарського процесуального кодексу України.

Так, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Наведена норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, повязаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відповідно до п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки визначається господарським судом.

При вирішенні питання про відстрочку та розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Всупереч цьому заявником не надано жодного належного доказу в обґрунтування своєї заяви та підтвердження обставин, викладених в ній.

Відповідачем-1 надані накази про знаходження підприємства у часі простою в період з 01.10.2014р. по 30.11.2015р. Доказів, що підприємство матиме змогу розраховуватись протягом найближчих трьох місяців до справи не надано.

До того ж, позов заявлено до двох солідарних боржників. Від відповідача-2 клопотання про розстрочення не надходило. Тому, надання розстрочки буде порушувати право позивача на своєчасне виконання рішення суду.

Таким чином, заявником не були доведені обставини, які можуть бути враховані судом, як підстава для відстрочки виконання судового рішення, тому заява відповідача-1 задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: при задоволення позову на відповідача, при відмові в позові на позивача, при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами п.4.1 Постанови пленуму ВГСУ від 21 лютого 2013 року No 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги, що, як відповідач-1, так і відповідач -2 не виконали своїх обовязків за договорами по сплаті боргу, вимоги позивача відносно відповідача-1 та відповідача -2 задоволено частково, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідачів -1 та -2 по 50 % судового збору на кожного пропорційно задоволеним вимогам, що дорівнює сумі 20 420,34 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства „Азовзагальмаш (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, 1, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Ас-Терра (52001, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Центральна, 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова Компанія Алиста (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, ) основний борг у розмірі 1 125 000, 00 грн. (один мільйон сто двадцять пять тисяч грн. 00 коп.), три відсотки річних у розмірі 69 193,56 грн. (шістдесят девять тисяч сто девяносто три грн. 56 коп.), інфляційні втрати у сумі 847 840,79 грн. (вісімсот сорок сім тисяч вісімсот сорок грн. 79 коп.).

Видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Азовзагальмаш (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова Компанія Алиста (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, ) судового збору у розмірі 20 420,34 грн. (двадцять тисяч чотириста двадцять грн. 34 коп.)

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Ас-Терра (52001, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Центральна, 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова Компанія Алиста (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, ) судового збору у розмірі 20 420,34 грн. (двадцять тисяч чотириста двадцять грн. 34 коп.)

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

24.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_3