номер провадження справи 30/151/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015 Справа № 908/5271/15

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (71107, АДРЕСА_1)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (71112, м. Бердянськ Запорізької області, вул. Мазіна, буд. 65/97)

про розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення,

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність серія НАС № 022359 від 01.10.2015 р.;

від відповідача: Дігтяренко В.С., довіреність № 2 від 05.01.2015 р.;

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом до Закритого акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» про розірвання договору № 431 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення від 23.01.2009 р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на приписи ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України та умови укладеного між сторонами договору. Вказує, що пунктом 8.1 Договору сторони передбачили строк дії договору до 31.12.2009 р. та його пролонгацію на той же строк та на тих же умовах за відсутності заяви жодної із сторін про його припинення, тому будь-яка із сторін може заявити про його припинення до 01.12.2015р. та відсутні перешкоди ставити питання перед іншою стороною щодо дострокового його розірвання за наявності підстав для цього. За поясненнями позивача, після закінчення опалювального сезону 2014-2015 року, у нього відпала необхідність щодо здійснення теплового опалення приміщення кафе, у зв'язку з чин відповідачу направлено письмову пропозицію про розірвання договору. Як вказує позивач, повідомлення про результати розгляду зазначеної пропозиції від відповідача не надходило, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.10.2015 р. порушено провадження у справі № 908/5271/15, присвоєно справі номер провадження № 30/151/15, розгляд якої призначено на 26.10.2015 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті.

Відповідач - Публічне акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж» - у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечує. Вказує, що 31.08.2015 р. листом за вих.№2171 позивачу було надано відповідь про відсутність підстав для розірвання договору. Зауважує, що нежитлові приміщення, які займає позивач знаходяться на першому поверсі багатоповерхового будинку, який має єдину систему централізованого теплопостачання, що закладена при проектуванні будинку як засіб теплопостачання, у зв'язку з чим припинення договірних відносин між сторонами нерозривно пов'язано з відключенням на законних підставах від внутрішньобудинкової мережі теплопостачання відповідно до вимог чинного законодавства та дотриманням загальних правил відключення від мереж централізованого теплопостачання. За поясненнями відповідача, позивачем на час звернення до суду не надано жодного документа, виданого в рамках чинного законодавства, що дозволяє від'єднання від мереж централізованого постачання.

У судовому засіданні, відкритому 26.10.2015 р., оголошено перерву до 23.11.2015 р.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях до неї.

Вказує, що з моменту укладення договору зазначений договір був неодноразово пролонгований за строком своєї дії, так як його предмет та умови відповідали інтересам обох сторін, проте, починаючи з осені 2014 року упродовж всього опалювального сезону і до його закінчення у квітні 2015 року, виникли непередбачувані обставини, за яких подальше використання (отримання) позивачем теплової енергії стало не тільки непотрібно, але й потягло за собою настання несприятливих для позивача наслідків. При цьому посилається на існування конфлікту на Сході України та проведення державою анти терористичної операції, у зв'язку з чим значно скоротився обсяг відпочиваючих у приморській зоні Азовського моря, особливо скоротилася їх чисельність саме у період опалювального сезону. За поясненнями позивача, обслуговування населення та відпочиваючих здійснюються тільки у період з травня по жовтень поточного року, в інший час кафе за призначення не функціонує і позивач не має можливості нести за свій рахунок додаткові витрати по опаленню цих приміщень за відсутністю у них персоналу та відвідувачів. Вказує, що для потреб технічного підтримання приміщень кафе у належному технічному стані достатньо на час осіннє-весіннього періоду підтримувати технічну температуру у приміщенні шляхом використання електричних нагрівачів, витрати на використання яких значно нижчі ніж вартість сплати за опалювання. Стверджує, що можливість такого їх використання та їх ефективність підтверджена «Розрахунком тепловтрат і теплової потужності системи опалення для приміщень об'єкту» та «Висновком про технічну можливість опалення приміщень кафе від наявної системі електропостачання», наданих спеціалізованою проектною установою ТОВ «Бердянськгражданпроект». Наголошує на тому, що на час укладення Договору сторони не передбачали про можливу істотну зміну обставин, а саме: виникнення бойових дій на прилеглій території; різкий відтік споживачів на послуг харчування у місті Бердянську у осіннє-весінній період, у тому числі кафе позивача; одночасне значне підвищення тарифів на опалення з використання природного газу. Крім того, як вказує позивач, на початок опалювального сезону осінь 2015 року - весна 2016 року відповідачем у зв'язку з аварійним станом тепломереж підключення до системи теплозабезпечення до спірного приміщення не здійснено, що підтверджується відповідним Актом обстеження приміщень від 31.10.2015 року, а також обстеженням, здійсненим комісією Теплопостачальної організації 16.11.2015 року. Щодо посилання відповідача на наявність відповідного порядку вирішення питання відключення споживачів теплової енергії від систем теплопостачанні, позивач відзначає, що на неодноразові звернення до органів місцевої влади щодо вирішення цього питання остаточного висновку не отримано, проте, згідно висновків постійно діючої міжвідомчої комісії про розгляд питань щодо відключення споживачів від мереж теплопостачання, існує технічна можливість здійснення такого відключення мереж позивача, а також відсутні будь-які негативні наслідки такого відключення.

Представник відповідача у судовому засідання в повному обсязі підтримав доводи, викладені у відзиві на позов.

В судовому засіданні 23.11.2015 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

23.01.2009 р. між Закритим акціонерним товариством «Бердянське підприємство теплових мереж» (в подальшому перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж») (Постачальником, позивачем у справі) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (Споживачем, відповідачем у справі) укладено Договір № 431 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення (надалі - Договір) приміщення, розташованого за адресою: м. Бердянськ, вул. М.Шосе, 89-а.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов'язується відпускати Споживачу теплову енергію на потреби опалення об'єктів Споживача, а Споживач зобов'язується одержувати теплову енергію та оплачувати її вартість відповідно до умов даного договору.

Згідно п. 8.1 Договору передбачено, що цей Договір укладений строком з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. і вважається пролонгованим на той же строк та на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення цього договору або перегляд його умов.

У зв'язку із тим, що у матеріалах справи відсутні звернення сторін чи заяви про розірвання Договору, судом встановлено, що цей Договір був автоматично пролонгований на той саме строк і на тих самих умовах.

11.08.2015 р. позивачем на адресу відповідача було направлено Пропозицію про розірвання господарського договору, яка отримана відповідачем 17.08.2015 р.

До матеріалів справи відповідачем надано лист від 31.08.2015 р. № 2171, в якому зазначається про відмову розірвання договору у зв'язку з відсутністю дозволу на відключення. Докази направлення листа відсутні.

Позовні вимоги про розірвання договору № 431 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення від 23.01.2009 р., укладеного між Закритим акціонерним товариством «Бердянське підприємство теплових мереж» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За положеннями ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною другою статті 179 Господарського кодексу України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Частиною четвертою статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 № 933) затверджено, зокрема, Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Типовий договір).

У пункті 32 Типового договору визначено, що договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця; переходу права власності (користування) на квартиру (будинок садибного типу) до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору.

Статтею 188 Господарського кодексу України визначено порядок зміни та розірвання господарських договорів:

1. Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

2. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

3. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

4. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

5. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Отже, згідно з наведеними вище положеннями статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та пункту 32 Типового договору договір про надання послуг з теплопостачання може бути розірвано, зокрема, у зв'язку зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Можливість зміни або розірвання договору передбачено також і статтею 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

При цьому наведеною нормою встановлено, що договір може бути змінено або розірвано, зокрема, за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у зв'язку з виникненням непередбачуваних обставин, за яких подальше використання (отримання) позивачем на даний стало не тільки непотрібно, але й потягло за собою настання несприятливих для позивача наслідків. При цьому посилається на існування конфлікту на Сході України та проведення державою антитерористичної операції. Отже, позивач мотивує необхідність розірвання договору саме за відсутності потреби в отриманні теплової енергії - зміною обставин.

Разом з тим, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч.2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, що позивачем не доведено.

Також можливість зміни та розірвання договору на підставі ст. 652 ЦК України може мати місце лише за виключних обставин, у разі істотної зміни обставин. Ускладнення, є тими виключеннями, які є достатніми для зміни та розірвання договору за згодою сторін, зокрема, ускладненням вважаються випадок, коли відбуваються події, суттєвим чином змінюючи рівновагу договірних обов'язків в силу збільшення для сторони вартості виконання, або зменшення цінності отримуваного стороною виконання.

Тобто, і в разі відсутності потреби в отриманні теплової енергії, і в разі відмови позивача від користування нею, позивач має вчинити певні дії, спрямовані на від'єднання від централізованого опалення передбачені нормами чинного законодавства.

Пунктом 24 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМ України №630 від 21.07.2005 року (далі - Правила) передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення. Проте, зазначене положення повинно застосовуватися в контексті з положеннями пунктів 25-27 цих Правил.

Так, згідно п. 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення здійснюється в порядку, що затверджується центральнім органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення заборонено.

Пункт 26 Правил передбачає, що відключення споживачів від централізованого опалення здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціювання, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відповідно ж до ст. 117 Конституції України постанови та розпорядження Уряду, є обов'язковими до виконання.

В свою чергу, процедура відключення від систем централізованого опалення, крім Правил, встановлена «Порядком відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (надалі - Порядок), затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 р. та зареєстрований в МЮУ 09.12.2005 р за №1478/11758, який містить в собі імперативні норми, тобто норми, що не допускають будь-яких відхилень від вичерпного переліку прав і обов'язків тих чи інших суб'єктів.

За вимогами п. 2.1, пп. 2.2.1, 2.2.2 п. 2.2 Порядку, споживач звертається в Комісію для отримання дозволу і саме Комісія приймає рішення щодо надання дозволу на відключення від мереж ЦО чи про відмову у його наданні.

Отже, при зміні обставин та відмові від послуг з теплопостачання Споживач повинен дотримуватись певної процедури, що передбачена актами цивільного законодавства.

Згідно з вимогами будівельних норм при проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване теплопостачання, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув'язані між собою для забезпечення стабільної роботи внутрішньобудинкової системи теплопостачання загалом. Слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 178 ГК України надання послуг теплопостачання є публічним зобов'язанням відповідача, оскільки їх надання обумовлене об'єктивними технологічними особливостями системи теплопостачання будинку. Таким чином, будь-яке втручання в систему теплопостачання без розробки проекту відключення від мереж централізованого опалення відповідно до встановленого порядку та проведення робіт з дотриманням всіх будівельних, протипожежних, санітарних та екологічних норм, може призвести до зміни гідравлічного опору, що погіршить роботу системи опалення загалом, яка відноситься до інженерної системи будинку, як цілісного майнового комплексу, чим порушить права інших мешканців, що є недопустимим за Цивільним кодексом України.

Крім того положеннями ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов'язує, а власник не може використовувати право власності на шкоду правам свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (така ж норма міститься в ст.41 Конституції України).

Судом встановлено, що нежитлові приміщення (кафе), які займає позивач знаходяться на першому поверсі багатоповерхового будинку, який має єдину систему централізованого теплопостачання, яка була закладена при проектуванні будинку як засіб теплопостачання. Отже, при порушенні питання щодо припинення договірних відносин між сторонами, оскільки приміщення, на яке здійснюється теплопостачання за Договором, є вбудованими в житловий будинок, необхідно дотримуватися загальних правил відключення від мереж централізованого теплопостачання, що встановлені «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» та «Порядком відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання».

Як вже зазначалося вище, «Порядком відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 р., передбачено наявність документів, які оформлюються при проведенні відключення від мереж централізованого опалення, а саме: протокол Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО, яким оформлюється прийняте нею рішення, акт відключення від мереж ЦО чи відмову й його наданні.

В наданих суду додаткових поясненнях позивач вказує на те, що при зверненні до органів місцевої влади остаточної відповіді йому не надано. До матеріалів справи позивачем надано Протокол № 1 постійної діючої міжвідомчої комісії по розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП від 02.04.2015 р., в якому зазначено про відкладення на 2 тижні прийняття рішення з питання надання дозволу на відключення приміщення кафе по Мелітопольському шосе, 89, для підготовки та надання заявником до комісії гарантійних листів. Доказів прийняття остаточного рішення зазначеною комісією позивачем не надано. Також відсутні жодні докази подальшого звернення позивача до Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області за остаточним вирішенням питання надання дозволу на відключення належного йому приміщення від мереж ЦО.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

В даному випадку позивачем в обґрунтування заявленої ним вимоги про розірвання договору не надано доказів дотримання ним вимог діючого законодавства щодо отримання всіх дозвільних документів на відключення приміщення кафе від мереж центрального опалення.

З врахуванням зазначеного вище, зважаючи на не доведення позивачем наявності одночасно всіх чотирьох умов, визначених ч.2 ст. 652 ЦК України, з якими закон пов'язує можливість розірвання договору при істотній зміні обставин, а також за відсутності доказів дотримання ним визначеного діючим законодавством порядку відключення, суд дійшов висновку про відмову в позові. За встановлених судом обставин, звернення позивача до суду із зазначеними вимогами є передчасним. Проте, він не позбавлений можливості звернення за захистом своїх прав з інших підстав.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Також, судом встановлено, що при поданні позову позивачем помилково зазначено відповідача - Закрите акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж», як зазначено у Договорі. Проте, вірним є найменування відповідача - Публічне акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж», що підтверджується копією Статуту та Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 694376. Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 15.04.2011 р. змінено тип акціонерного товариства з Закритого акціонерного товариства на Публічне акціонерне товариство.

Встановивши зазначену помилку, суд вважає необхідним замінити найменування відповідача у відповідності до його правовстановлюючих документів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 33, 34, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відповідачем у справі вважати Публічне акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж» (м. Бердянськ Запорізької області).

В задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Бердянськ Запорізької області) до Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (м. Бердянськ Запорізької області) відмовити повністю.

Суддя Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 27.11.2015 р.