КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2015 р. Справа№ 910/15956/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Деркач Т.Г. - представник;

Від відповідача: Данилевський О.М. - представник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Дочірньої компанії „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2015

у справі № 910/15956/15 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Дочірньої компанії „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом, у якому просить зобов'язати Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" списати заборгованість з оплати 11 294 139,18 грн. інфляційних втрат та 8 968 062,32 грн. 3% річних за порушення грошових зобов'язань, які виникли з договору поставки природного газу теплопостачальним підприємствам від 03.01.2006 № 06/06-4.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл судової справи між суддями апеляційну скаргу Дочірньої компанії „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" у справі № 910/15956/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 апеляціну скаргу Дочірньої компанії „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 20.10.2015.

Через відділ документального забезпечення суду 19.10.2015 від представника позивача надійшли доповнення до апеляційної скарги, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 розгляд справи відкладено на 19.11.2015.

16.11.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов супровідний лист та пояснення по справі, які були оглянуті колегією суддів та долучено до матеріалів справи.

19.11.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просив відмовити задоволенні апеляційної скарги, який колегія суддів оглянула та долучила до матеріалів справи.

В судовому засіданні 19.11.2015 представники позивача та відповідача надали свої пояснення по справі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.01.2006 Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України", що у подальшому змінила найменування на Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" в якості постачальника та Дочірня компанія „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України„ в якості покупця уклали договір поставки природного газу теплопостачальним підприємствам № 06/06-4, за умовами якого постачальник зобов'язався передати покупцеві у 2006 році імпортований природний газ для потреб промислових підприємств, а покупець зобов'язався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 вказаного правочину постачальник передає покупцеві у 2006 році природний газ в обсязі до 28 376 млн. куб.м., у тому числі по кварталах.

Згідно з п. 5.1 договору розрахунки за газ покупець здійснює грошовими коштами в національній валюті України шляхом перерахування на рахунок постачальника протягом місяця, в якому здійснюється постачання газу. Остаточний розрахунок проводиться покупцем на підставі акту приймання-передачі газу не пізніше 25 (двадцять п'ятого) числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Як слідує з тексту позовної заяви, Дочірня компанія „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" допустила порушення взятих на себе за договором від 03.01.2006 № 06/06-4 зобов'язань, оскільки не розрахувалася за поставлений газ у повному обсязі, у зв'язку з чим у червні 2013 року Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" звернулося до суду з позовом про стягнення 8 968 062,32 грн. боргу, 11 294 139,18 грн. інфляційних нарахувань та 8 968 068,32 грн. 3 % річних.

На думку позивача, відповідач повинен був в силу приписів Закону України „Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" списати нараховані в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України суми, проте не зробив цього та вимагає їх стягнення в судовому порядку, чим порушує права Дочірня компанія ,,Газ України Національної акціонерної компанії ,,Нафтогаз України", що зумовило звернення до суду з указаним позовом.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" (далі по тексту - Закон) дія названого нормативно-правового акту поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію ,,Нафтогаз України" та її дочірні підприємства ДК ,,Газ України", ДК ,,Укртрансгаз", ДК ,,Укргазвидобування", ДАТ ,,Чорноморнафтогаз" та ДП ,,Енергоринок".

Відносини сторін, що виникли у зв'язку з виконанням договору від 03.01.2006 № 06/06-4 є такими, на які поширюється дія норм вищезазначеного Закону.

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 та пунктом 2.2. статті 2 Закону на умовах цього Закону піддягає списанню заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, у тому числі ліквідованих підприємств, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" та її дочірніх підприємств ДК „Газ України", ДК „Укртрансгаз", ДК „Укргазвидобування", ДАТ „Чорноморнафтогаз", що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом, а також заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (3% річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у ст. 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Дія даного Закону було обмежена у часі до 30.06.2012 (ст. 3).

У п. 2.5 ст. 2 Закону було закріплено, що списання заборгованості відповідно до цього Закону здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

08.08.2011 Кабінетом Міністрів України було винесено постанову ,,Про затвердження Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію" № 894.

Відповідно до Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, затвердженим даною постановою (далі по тексту - Порядок) учасники процедури списання протягом 30 днів після закінчення строку дії Закону України ,,Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" проводять звіряння розрахунків і підписують відповідні акти станом на 31 грудня 2011 р., в яких фіксується сума заборгованості, що обліковується в їх бухгалтерському обліку після списання заборгованості.

Процедура списання заборгованості за природний газ деталізована у п. 4 - 9 Порядку і передбачає наступне.

Обсяг заборгованості (у тому числі реструктуризованої) за природний газ визначається з урахуванням вимог законодавства з питань інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів та розрахунків і списується: учасниками процедури списання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом або виробляють, транспортують і постачають теплову енергію, перед дочірньою компанією ,,Газ України" Національної акціонерної компанії ,,Нафтогаз України" - у сумах, що обліковуються в бухгалтерському обліку таких учасників; компанією ,,Газ України" - у сумах, що обліковуються в її бухгалтерському обліку, включаючи заборгованість ліквідованих підприємств, що виробляють, транспортують і постачають теплову енергію (п. 4).

Учасники процедури списання, крім тих, що зазначені у п. 4 цього Порядку, списують заборгованість за природний газ в узгоджених сумах, що обліковуються в їх бухгалтерському обліку та підтверджуються актом звіряння заборгованості, який включає загальний обсяг заборгованості та обсяг заборгованості, яку передбачається списати. При цьому списання заборгованості учасниками процедури списання, яким належить 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, здійснюється за погодженням з органами, уповноваженими управляти такими учасниками (п. 5).

Для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника як голова комісії та головний бухгалтер і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів. Списання заборгованості проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу (п. 6).

Заборгованість із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані учасникам процедури списання на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 р. по 1 січня 2011 р., щодо стягнення яких до набрання чинності Законом розпочата процедура судового врегулювання спору і відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, визначається у відповідних договорах, що укладаються між учасниками процедури списання відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України (п. 7).

Учасники процедури списання подають протягом 10 днів після затвердження зазначеного в пункті 6 цього Порядку протоколу, але не пізніше 31 грудня 2011 р. кредиторам інформацію про суми списаної заборгованості (основної суми заборгованості, пені, штрафних та фінансових санкцій) в розрізі договорів щодо постачання природного газу, а також видів заборгованості (п. 8).

Компанія „Газ України" здійснює списання заборгованості (у тому числі реструктуризованої) перед Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України" в межах сум, списаних компанією „Газ України" учасникам процедури списання, зазначеним у п. 4 цього Порядку, та заборгованості ліквідованих підприємств, що виробляють, транспортують і постачають теплову енергію, та надсилає їй щомісяця повідомлення про суму списаної таким учасникам заборгованості та суму заборгованості, що підлягає списанню у бухгалтерському обліку Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України". Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" надсилає протягом семи днів після списання заборгованості компанії „Газ України" повідомлення про суми списаної заборгованості в розрізі договорів щодо постачання природного газу, що є підставою для такого списання в бухгалтерському обліку зазначених компаній (п. 10).

Заборгованість позивача перед відповідачем зі сплати нарахувань за ст. 625 Цивільного кодексу України була нарахована у зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань з оплати поставленого природного газу у 2006 році.

На момент набрання чинності Законом між сторонами не існувало процедури судового врегулювання спору і було відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили (протилежного суду не доведено), а тому процедура заборгованості зі списання інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму основного боргу за договором від 03.01.2006 № 06/06-4 має відбуватися без укладення відповідного договору про списання, а для того, щоб вважати списання таким, що мало місце - необхідним є утворення комісії з питань списання заборгованості, складення нею відповідного протоколу, а також дотримання строків - 10 днів після затвердження протоколу комісії з питань списання заборгованості, але не пізніше 31.12.2011.

Позивач не надав суду фактичних даних на підтвердження створення комісії з питань списання заборгованості за поставлений йому природний газ, проведення такою комісією визначення обсягів заборгованості, що підлягає списанню за договором від 03.01.2006 № 06/06-4, складання такою комісією протоколу списання і затвердження такого протоколу головою комісії. Більше того, позивач навіть не послався у позовній заяві на те, що створення такої комісії і її діяльність мала місце, а лише стверджував, що списання з боку відповідача повинно було відбитися в силу дії самого Законом України ,,Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію".

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Дочірня компанія „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" не довела наявності підстав для списання спірної заборгованості за процедурою, встановленою Законом України „Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" і постановою Кабінетом Міністрів України „Про затвердження Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію" від 08.08.2011 № 894, а тому його посилання на порушення відповідачем його прав через звернення до суду з позовом про стягнення боргу, інфляційних втрат і 3 % річних за порушення умов договору від 03.01.2006 № 06/06-4 є безпідставними.

З огляду на те, що доказів, які б підтверджували факт порушення відповідачем прав позивача і його охоронюваних законом інтересів не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі № 910/15956/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/15956/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська