РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015Справа №910/22864/15

За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Савченко Г.М. - за довіреністю від 09.06.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_1

В судовому засіданні 26 жовтня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В серпні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" (позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 7 153,67 грн. основного боргу, 939,23 інфляційних втрат, 96,43 3% річних, 1 601,51 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 103/2013 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 09.07.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/22864/15. Розгляд справи призначено на 30.09.2015р.

В судовому засіданні 30.09.2015р. у справі оголошено перерву до 26.10.2015р.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.07.2013 року між Дарницькою районною в місті Києва державною адміністрацією (далі - орендодавець), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - орендар) та Комунальним підприємством «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва» (перейменовано у Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва») (далі - підприємство) укладено Договір № 103/2013 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір або Договір оренди), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого орендодавець за погодженням постійної комісії Київради з питань власності (протокол засідання від 20.06.2013 № 153), розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 09.07.2013 № 345 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва (об'єкт оренди), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для використання під розміщення торгівельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи. Цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об'єктом оренди.

Пунктом 2.1. Договору погоджено, що об'єктом оренди є: нежиле приміщення, загальною площею 28,20 кв.м., в т.ч. в підвалі 28,20 кв.м., згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину договору (додаток № 1); устаткування, інвентар та інше майно (за наявності) згідно з переліком, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 3.1. Договору оренди за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22 вересня 2011 року № 34/6250 та на дату підписання договору, за перший місяць оренди становить без ПДВ: 50 грн. 10 коп. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 1 412,95 грн.

Відповідно до п. 3.2. та 3.4. Договору оренди розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці. Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Пунктом 3.5. Договору погоджено, що орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця (п. 3.6 Договору оренди).

Згідно з п. 4.2. Договору оренди орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 09.07.2013 року до 08.07.2016 року (п. 9.1. Договору оренди).

09.07.2013 року сторонами складено та підписано акт приймання-передачі об'єкта оренди до Договору № 103/2013 від 09.07.2013 року.

Додатковою угодою від 05.05.2015 року про припинення дії Договору № 103/2013 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 09.07.2013 року сторонами погоджено припинення Договору оренди з 05.05.2015 року.

05.05.2015 року орендарем повернуто об'єкт оренди орендодавцю, що підтверджується актом приймання-передачі (повернення) об'єкта оренди до Договору № 103/2013 від 09.07.2013 року.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання відповідачем умов Договору № 103/2013 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 09.07.2013 року щодо сплати орендної плати, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 7 153,67 грн. основного боргу, 939,23 інфляційних втрат, 96,43 3% річних та 1 601,51 грн. пені.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов Договору оренди щодо здійснення сплати орендних платежів.

Крім того, гарантійним листом від 12.05.2015 року відповідач зобов'язався оплатити борг протягом 3 місяців до 15.08.2015 року.

У судовому засіданні 26.10.2015 року відповідач у якості підтвердження часткового погашення основного боргу за Договором оренди надав платіжне доручення від 22.10.2015 року на суму 1 500,00 грн., у зв'язку із чим провадження у справі у вказаній частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки оплата основного боргу була здійснена після порушення провадження у справі.

Проте погашення заборгованості за Договором № 103/2013 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 09.07.2013 року у повному обсязі відповідачем не здійснено, зворотного суду не доведено.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, п. 3.6. Договору оренди, позовні вимоги про стягнення заборгованості з оплати орендних платежів за Договором № 103/2013 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 09.07.2013 року підлягають задоволенню в частині 5 653,67 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 6.2. Договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість такого розрахунку, у зв'язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 601,51 грн. пені.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, який було надано позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та відповідність фактичним обставинам справи вказаного розрахунку, у зв'язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 96,42 грн. 3% річних та 939,23 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визнання позову відповідачем викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи.

При цьому, суд відмічає, що відповідачем в судовому засіданні позов було визнано.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням часткової оплати основного боргу після звернення до суду із позовом, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. В частині позову про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02140, АДРЕСА_2; ІПН НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (02091, м. Київ, Харківське шосе, будинок 148А; ідентифікаційний код 39604270) 1 500,00 грн. основного боргу, провадження у справі № 910/22864/15 - припинити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02140, АДРЕСА_2; ІПН НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (02091, м. Київ, Харківське шосе, будинок 148А; ідентифікаційний код 39604270) грошові кошти: 5 653,67 грн. (п'ять тисяч шістсот п'ятдесят три гривні 67 копійок) основного боргу, 939,23 грн. (дев'ятсот тридцять дев'ять гривень 23 копійки) інфляційної складової боргу, 96,42 грн. (дев'яносто шість гривень 42 копійки) 3% річних, 1 601,51 грн. (одна тисяча шістсот одна гривня 51 копійка) пені та 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень судового збору) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 02.11.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало