РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа №910/26798/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного
про стягнення 48679,45 грн.

Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: Шевчук В.І. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного про стягнення 48679,45 грн. заборгованості, з якої: 21040,00 грн. - основний борг; 10449,67 грн. - пеня; 1262,40 грн. - 3% річних та 15927,38 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Договору про надання послуг №23-3/01 від 23.01.2013 позивач надав відповідачу обумовлені договором послуги, проте відповідач в порушення умов договору зобов'язання по оплаті наданих послуг не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2015 порушено провадження у справі №910/26798/15, розгляд справи призначено на 16.11.2015.

26.10.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

16.11.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, в сумі 21040,00 грн.

Позивач судовому засіданні 16.11.2015 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У свою чергу представник відповідача в засіданні господарського суду позовні вимоги визнав в частині суми основного боргу, щодо решти позовних вимог - заперечив.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.01.2013 між Республіканським вищим училищем фізичної культури Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, правонаступником якого є Олімпійський коледж імені Івана Піддубного (замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) укладено Договір про надання послуг №23-3/01, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати замовнику «Послуги з технічного обслуговування холодильного та кухонного устаткування», а замовник зобов'язується прийняти та здійснити оплату наданих послуг (п. 1.1. договору).

За умовами п. 1.2. договору найменування, кількість, ціна, вартість послуг визначаються специфікацією (калькуляцією) послуг, що є додатком №1 до цього договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 04.12.2014, сума цього договору на 2013 рік становить 31560,00 грн., в тому числі ПДВ 5260,00 грн.

Обов'язковою умовою для оплати наданих послуг є наявність у виконавця оформлених у встановленому чинним законодавством України розрахунку вартості послуг, акту прийому-передачі наданих послуг та інших документів передбачених цим договором або чинним законодавством України (п. 4.3. договору).

Пунктами 4.4., 4.4.1. договору сторони погодили, що оплата за послуги здійснюється впродовж 15 календарних днів з дати підписання актів про надання послуг та за умови, що виконавець виконав умови п. 4.3. договору. А у випадку якщо виконавець не виконав умови п. 4.3. договору оплата за надані послуги здійснюється впродовж 15 календарних днів з дати надання замовнику всіх належним чином оформлених документів згідно з п. 4.3.

Згідно з п. 5.4. договору послуги вважаються наданими виконавцем з моменту підписання замовником акту про надання послуг.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2013 року, а в частині розрахунків до повного виконання зобов'язань за договором (п.п. 10.1., 10.2. договору).

На виконання умов даного договору, позивач надав відповідачу визначені договором послуги на загальну суму 31560,00 грн., що підтверджується актами прийняття виконаних робіт за січень-грудень 2013 року, які підписані уповноваженими особами сторін без заперечень та скріплені печатками.

В той час, як відповідач у порушення умов договору з травня 2013 року припинив виконувати свої зобов'язання в частині оплати наданих послуг, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 21040,00 грн. При цьому Олімпійський коледж імені Івана Піддубного у відзиві на позовну та в засіданні господарського суду вказану суму заборгованості визнав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За умовами ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а за умовами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В той час як, п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, враховуючи, що факт надання позивачем визначених умовами договору послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг підтверджений матеріалами справи і не оспорюється відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 21040,00 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також передбачено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 7.4. договору сторони погодили, що за порушення умов договору замовником, останній сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості наданих послуг.

Оскільки замовник (відповідач) допустив прострочення розрахунків з позивачем за надані послуги, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 нараховано за період з 01.01.2014 по 25.07.2015 та заявлено до стягнення пеня в розмірі 10449,67 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За договором сторін можливості визначення іншого періоду нарахування пені, ніж зазначений у ч. 6 ст. 232 ГК України, не передбачено. Отже, пеня повинна нараховуватись з урахуванням приписів даної норми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 1368,46 грн., оскільки позивачем не дотримано вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.

Окрім того, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1262,40 грн. за період - 2 роки та інфляційні втрати у розмірі 15927,38 грн. за період з січня 2014 року по червень 2015 року.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010.

За результатом перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині також підлягають частковому задоволенню, в сумі 1162,08 грн. за період з 05.10.2013 по 09.10.2015, оскільки, позивач період заборгованості (2 роки) визначив невірно.

При цьому, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд зазначає, що він є обґрунтованим, вірним та відповідає фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного (02156, м. Київ, вулиця Матеюка, будинок 4; ідентифікаційний код 02125315) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03113, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) 21040 (двадцять одну тисячу сорок) грн. 00 коп. основного боргу, 1368 (одну тисячу триста шістдесят вісім) грн. 46 коп. пені, 1162 (одну тисячу сто шістдесят вісім) грн. 08 коп. 3% річних, 15927 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот двадцять сім) грн. 38 коп. інфляційних втрат та 988 (дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 27 коп. судового збору.

3. В решті позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 19.11.15

Суддя Грєхова О.А.