ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р.Справа № 922/5208/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "ОСОБА_1 ОСОБА_2", м. Київ
до ПуАТ "Харківський підшипниковий завод", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3, дов. № 23-12/14-34 від 23.12.14 р.;

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_4", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" заборгованість в сумі 210433,40 грн. та 3156,50 грн. судового збору, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу № LC3437-05/10 від 06.05.10 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.11.15 р., за клопотанням позивача, строк розгляду справи продовжено до 23.11.15 р.

Представник позивача в судовому засіданні 23.11.15 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги суду не виконав, письмовий відзив не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 64).

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

06.05.10 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір фінансового лізингу №LC3437-05/10 (далі по тексту - договір; а.с. 09-12), згідно з умовами якого (п.1.1), лізингодавець (позивач) зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються у специфікації, а лізингоодержувач (відповідач) зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач надав у тимчасове користування відповідача (лізингоодержувача) предмет лізингу згідно специфікації (а.с. 15), що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання - передачі предмета лізингу від 01.09.2010 р. (а.с. 24).

Відповідно до п. 2.1 договору та специфікації (додаток № 2 до договору), вартість предмету лізингу (вертикальний токарний верстат), на момент підписання цього договору, становить 1191106,39 грн., в тому числі 20% ПДВ.

Відповідно до п.п. 1.1, 4.1 договору, відповідач зобов'язався за договором сплачувати відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі.

Методика розрахунку лізингових платежів та їх розмір були узгоджені сторонами в додатку № 1 до договору - "Графік розрахунку заборгованості" (а.с. 22).

01.10.2013 р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору (а.с. 25), відповідно до якої, додаток №1 до договору "Графік розрахунку заборгованості" викладено в новій редакції.

На підставі п. 4.2 договору, лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування у період з моменту передачі предмета лізингу до настання першого періоду лізингу за ставкою LIВОR 3М плюс 10,00% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1 цього договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за курсом продажу (розділ 1 "визначення" Загальних умов додатку 4 до цього договору), крім того ПДВ.

Згідно з п. 4.3 договору, лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2 цього договору, від заборгованості лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно графіку (додаток 1 до договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту.

Комісія лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості лізингоодержувача, згідно даних колонки D графіку розрахунку заборгованості (додаток 1 до договору).

Перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється лізингодавцем за курсом продажу плюс комісія АТ "ОСОБА_1 ОСОБА_4" з купівлі валюти, згідно офіційного сайту лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.com.uа (п.4.5 договору).

Відповідно до п. 4.6 договору, оплата всіх платежів здійснюється в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок лізингодавця.

Згідно з додатком № 4 до договору - Загальні умови (а.с. 17), відповідач зобов'язався сплачувати поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку позивача, направленого на вказану в договорі електронну адресу відповідача або за допомогою факсимільного зв'язку. При чому, у разі неотримання рахунку позивача до 5 числа поточного місяця відповідач зобов'язаний звернутися до позивача та отримати свій рахунок самостійно. Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі починаючи з першого періоду лізингу (п.5.3, п.5.4 Загальних умов).

Суд зазначає, що у кожному рахунку-фактурі, які містяться в матеріалах справи (а.с. 27-31), позивачем повторно зазначена дата його сплати, та вихідні дані розрахунку на дату виставлення рахунку, такі як курс USD, ставка Libor 3М, ставка збору до Пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діяла на момент виставлення рахунку, комісія банку з купівлі валюти, курс гривні до обраної cторонами іноземної валюти.

В той же час, відповідач з заявами або листами про неотримання рахунків, що передбачено умовами договору (п. 5.3 Загальних умов) до позивача не звертався, отже, перший мав оплати спірні рахунки-фактури до 8 числа кожного поточного місяця, за який мали бути сплачені лізингові платежі.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач, в порушення умов договору, належним чином не виконував свої зобов'язання за період з квітня по серпень 2015 року, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість на загальну суму 210433,40 грн. за наступними рахунками №LC3437-05/10/55-118 від 01.04.2015 р. у розмірі 46791,82 грн.; №LC3437-05/10/56-120 від 05.05.2015 р. у розмірі 41723,08 грн.; №LC3437-05/10/57-123 від 02.06.2015 р. на суму 41033,88 грн.; №LC3437-05/10/58-125 від 01.07.2015 р. на суму 40505,48 грн. та №LC3437-05/10/59-127 від 03.08.2015 р. на суму 40379,14 грн.

З метою досудового врегулювання спору відповідачу була направлена вимога №503-03/15 від 23.03.2015 р. (а.с. 32). Але, відповідач ніяким чином на вказану вимогу не відреагував, заборгованість не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків ( ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 2 Закону України Про фінансовий лізинг, відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, з урахуванням особливостей, що встановлюються цим законом.

Згідно з ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про фінансовий лізинг, за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про фінансовий лізинг, договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Згідно з ст. 16 Закону України Про фінансовий лізинг, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України, та ст.526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач не надав доказів, які б спростували наявність заборгованості перед позивачем, з заявами або листами про неотримання рахунків до позивача не звертався, не провів звірку взаємних розрахунків з позивачем, не надав суду свій контррозрахунок розміру заборгованості, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог ТОВ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" про стягнення з ПАТ "Харківський підшипниковий завод" заборгованості у сумі 210433,40 грн. за спірним договором за період з квітня по серпень 2015 року.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до приписів якої, при задоволенні позову - витрати по сплаті судового збору за подання позову відшкодовується за рахунок відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 6, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" ст.ст. 525, 526, 530, 612, 629, 806 ЦК України, ст.ст. 179, 193 ГК України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, просп. Фрунзе, б.3, , ідентифікаційний код 91, поточний рахунок 4474 в АТ "ОТП ОСОБА_1" м. Київ, МФО 350750) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, , розрахунковий рахунок №3 в АТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2", МФО 380805) заборгованість за договором фінансового лізингу №LC3437-05/10 від 06.05.2010 р. за період з квітня по серпень 2015 року в сумі 210433,40 грн. та судовий збір в сумі 3156,50 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_5