ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.11.2015 Справа № 905/2504/15

Суддя господарського суду Донецької області Філімонова О.Ю., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» м. Донецьк

до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» м. Вугледар Донецька область

про стягнення суми основного боргу у розмірі 238076,00 грн., 3% річних у розмірі 20800,67 грн., інфляційних витрат у розмірі 175178,99 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 договір про надання правової допомоги №7/15 від 20.04.2015 р.

від відповідача: не явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» м. Донецьк звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» м. Вугледар Донецька область про стягнення суми основного боргу у розмірі 238076,00 грн., 3% річних у розмірі 20800,67 грн., інфляційних витрат у розмірі 175178,99 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору №1427 від 06.08.2012р. позивач зобовязався поставити у власність відповідача товар, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити товар, однак свої зобовязання відповідач не виконав в повному обсязі, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 238076,00грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 526, 530, ч.1 ст. 612, ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.1, ч.1 ст. 173, п.3 ч.1 ст. 174 Господарського кодексу України.

18.11.2015р. позивач через канцелярію суду надав додаткові документи по справі.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд.

В С Т А Н О В И В:

06.08.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» (постачальник) та Державним підприємством «Донецька вугільна енергетична компанія» (покупець), укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти (торги проведені 25.06.2012р.) №1427.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобовязується поставити покупцю товари, зазначені в специфікації, що є додатком №1 до цього договору, а покупець прийняти і оплатити такі товари.

Розділом 3 договору визначена ціна товару

Згідно п.4.1. договору, розрахунки проводяться шляхом: оплата покупцем товару після підписання сторонами акту приймання-передачі товару на протязі 30 календарних днів після одержання товару у вказаному місці призначення.

Пунктом 10.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинність з моменту (дати) його підписання обома сторонами (дата початку строку дії договору).

Сторони узгодили, що дата закінчення строку дії цього договору визначається наступним чином: при належному виконанні обома сторонами своїх обовязків обумовлених цим договором датою закінчення строку дії цього договору є 31.12.2012р., а у випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобовязань чи у разі відсутності фінансування по цьому договору, датою закінчення строку дії договору є дата повного та належного виконання сторонами (у відповідності з умовами договору) всіх прийнятих на себе за договором зобовязань.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Договір про закупівлю товарів за державні кошти (торги проведені 25.06.2012р.) №1427 від 06.08.2012р., укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм ст. 264-271 Господарського кодексу України та істотними умовами договору поставки, зокрема, є предмет, ціна, строк дії договору, умови поставки, термін її здійснення.

Відповідно до ч.3 ст. 264 Господарського кодексу України, основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору про закупівлю товарів за державні кошти (торги проведені 25.06.2012р.) №1427 від 06.08.2012р., на підставі видаткової накладної: №29 від 02.10.2012р. Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія» отримала від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» товар на загальну суму 238076,00грн. (а.с. 11).

Зі сторони відповідача видаткова накладна підписана уповноваженим представником на підставі довіреності. ( а.с.33).

02.10.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» та Державним підприємством «Донецька вугільна енергетична компанія» був складений акт прийому-передачі, згідно якого відповідно до умов договору №1427 від 06.08.2012р. постачальник передав, а покупець в особі завідуючої складом ОСОБА_2 прийняла по видатковій накладній №29 від 02.10.2012 р. товар. Загальна вартість переданого товару складає 238 076,00 грн., в тому числі НДС 20 % - 39679,33 грн. Слідує оплатити на поточний рахунок постачальника в термін до 31.10.2012р. 238 076,00 р. в тому числі НДС 20 % - 39 679,33 грн.

31.12.2012р. між Державним підприємством «Донецька вугільна енергетична компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» укладено угоду про залік взаємних вимог. (а.с.8)

В пункті 1.2. угоди визначено, що вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» по договору №1427 від 06.08.12 за поставлені матеріали на 31.12.12 складає 238 076,00 грн.

Пунктом 2 угоди визначено, що залишок заборгованості Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» по договору №1427 від 06.08.12 складає 238 076,00грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 238 076,00 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином

Відповідач доказів оплати заборгованості у розмірі 238 076,00 грн. до матеріалів справи не надав, тому суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3 % у розмірі 20 800,67грн. та інфляційні витрати у розмірі 175178,99грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних, наданий позивачем, суд зазначає, що позивачем були допущені арифметичні помилки при розрахунку 3% річних: за період з 31.10.2012р. по 30.09.2015р. на суму заборгованості 238 076,00 грн., 3% річних складають 20 839,80 грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, тому 3% річні підлягають стягненню у розмірі 20 800,67 грн.

Перевіривши арифметичний розрахунок інфляційних витрат, наданий позивачем, суд зазначає, що позивачем були допущені арифметичні помилки при розрахунку інфляційних: за період з листопада 2012р. по вересень 2015р. на суму заборгованості 238 076,00грн., інфляційні витрати складають 184 683,85 грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, тому задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат у розмірі 175 178,99грн.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» (85670,Донецька область, м.Вугледар ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_1 обладнання паливно-енергетичного комплексу» (04073, м.Київ, вул.Сирецька, буд.49-Г, ) основний борг у розмірі 238 076 (двісті тридцять вісім тисяч сімдесят шість) грн. 00 коп., 3 % річних у розмірі 20 800(двадцять тисяч вісімсот)грн.67 коп., інфляційні витрати у розмірі 175 178(сто сімдесят пять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 99 коп., судовий збір у розмірі 6 510 (шість тисяч пятсот десять) грн. 83коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання повного тексту рішення 23.11.2015 року.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу