ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. Справа № 911/4648/15

За позовом Приватного підприємства "Бекерай"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-2"

про стягнення 67591,50грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача - Панченко А.В. (довіреність №3 від 06.01.2015);

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство "Бекерай" (далі - ПП "Бекерай") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-2" (далі - ТОВ "Край-2") про стягнення 67591,50грн у т.ч.:

- 46026,08грн - основна заборгованість;

- 1498,05грн - 3% річних за період з 13.09.2014 по 13.10.2015;

- 20067,37грн - втрати від інфляції за період вересень 2014 - вересень 2015.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобов'язання за договором поставки № 2123 від 01.12.2013 в частині оплати за поставлений товар.

Відповідач у справі - ТОВ "Край-2" письмового відзиву по суті заявлених вимог не надало.

13.11.2015 від позивача надійшло клопотання №108 від 13.11.2015 про розгляд справи без участі представника позивача, проте представник позивача з'явився в судове засідання, у зв'язку з чим вказане клопотання залишене судом без задоволення.

Відповідач у судові засідання 02.11.2015 та 16.11.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення копій ухвал, а саме про порушення провадження від 20.10.2015, яка повернута до суду з відміткою відділення зв'язку «за закінченням терміну зберігання», та про відкладення розгляду справи від 02.11.2015.

Дослідивши матеріали справи подані письмові пояснення та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2013 між ПП "Бекерай" (далі - постачальник) та ТОВ "Край-2" (далі - покупець) укладено договір №2123 поставки (а.с.21-28, далі - договір).

Даний договір підписаний сторонами з протоколом розбіжностей (а.с.31).

За умовами такого договору, постачальник постачає і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленнями покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину договору.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін у справі господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Як визначено умовами договору, покупець надає замовлення постачальнику на підставі специфікації, затвердженої сторонами та чинної на дату замовлення, в якій наведено список товарів, що поставляються за цим договором, їх ціна, та є невід'ємною частиною цього договору; покупець надає постачальникові консультативні та маркетингові послуги у порядку згідно з умовами, передбаченими у додатку №3 (п.1.2 договору).

Згідно п. 2.1 договору, постачальник повинен поставляти товари вчасно, до відповідної філії, магазину покупця, який вказаний у замовленні, у відповідній кількості та належної якості, а також у відповідності до усіх інших вимог згідно з замовленням, договором та законодавством України; замовлення покупця на поставку товарів обов'язкові для постачальника та можуть надаватись постачальникові у письмовій формі, по факсу, електронній пошті або у іншій формі, прийнятній для покупця, максимально за 7 днів до дня поставки товару.

Право власності і ризик випадкової загибелі або пошкодження товарів переходить від постачальника до покупця з моменту, коли товари поставлено покупцеві вивантаженим на приймальну платформу магазину, і сторони підписали накладну, що засвідчує те, що товари були отримані покупцем (пункт 2.7. договору).

Згідно п. 2.13 договору, товари приймаються за кількістю та якістю у відповідному магазині, куди поставляються, на підставі товаросупровідних документів, які підтверджуються якість та повноту товарів.

Відповідно до п. 3.1 договору постачальник поставляє, а покупець оплачує товари за цінами, зазначеними у специфікації (додаток №2), затвердженій сторонами.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що покупець здійснює вчасний розрахунок за товари; оплата виконується шляхом переказу на рахунок постачальника, зазначений у статті 9 цього договору протягом терміну платежу, зазначеного у пункті 1.1 додатку №3 "Спеціальні умови", за умови, що сума платежу не менше за 50,00грн та постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана у статті 9; якщо постачальник не надасть рахунки та накладні вчасно, покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки у наданні документів. Покупець зобов'язаний попередити постачальника про недоліки у одержаних рахунках-фактури та/чи накладних.

При цьому, покупець буде надавати письмові інструкції постачальнику з приводу форми накладних та рахунків; постачальник зобов'язаний додержуватись таких інструкцій.

Відповідно до п. 1.1 додатку №3 до договору № 2123 від 01.12.2013, покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана у статті 9 договору, протягом не більш ніж 7 днів з дня поставки; якщо у постачальника є борги по документам, покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки документів.

Як визначено п.8.1 договору, він укладений строком до 31 грудня 2014 року; строк дії вказаного договору автоматично подовжується на додаткові однорічні терміни у випадку, якщо не менше ніж за 30 днів до закінчення його строку дії будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір припинити його дію.

Як встановлено під час розгляду справи, у період дії відповідного договору, протягом грудня 2013 року - червень 2014 року позивачем здійснювалась поставка товару відповідачу, що підтверджується долученими до справи видатковими накладними (а.с.32-87).

Частина товару у період з лютого 2014 року по червень 2014 року року повернута відповідачем, що підтверджується накладними на повернення (а.с.88-104).

З огляду на те, що відповідачем не надано суду підтверджень щодо надання позивачу форми рахунків відповідно до інструкцій покупця, суд приймає до уваги пояснення позивача щодо неможливості направлення ним рахунків на сплату продукції відповідачу, оскільки відповідач, відповідно до умов договору не надавав постачальнику встановлену інструкцію щодо форми рахунків на оплату.

Проте, видаткові накладні підписані обома сторонами без зауважень.

Враховуючи, що відповідачем не оплачена та не повернута частина поставленого йому товару позивач звернувся з даним позовом до суду.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов'язку оплатити заборгованість за поставлений товар та застосування до нього відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення відповідного зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи, що відповідачем не надано позивачу звітів про продаж поставленого товару, позивач звернувся до відповідача з вимогою №68 від 27.08.2014 про оплату поставленого товару (а.с.107-107 зворот), відповідно до якої вимагав погасити заборгованість в розмірі 46 026,08грн в семиденний термін з моменту отримання вказаної вимоги.

Вказана вимога отримана відповідачем 05.09.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.108).

Вказана заборгованість відповідача також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.07.2014 (а.с.106).

Так, згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 46 026,08грн є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за період з 13.09.2014 по 13.10.2015.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, враховуючи, що претензія про оплату поставленого товару отримана відповідачем 05.09.2014, а також строк виконання такого обов'язку визначений у такій вимозі складає 7 днів, позивачем мотивовано заявлено вимоги про стягнення % річних та інфляційних втрат починаючи з 13.09.2014.

Так, розрахунок 3% річних за період з 13.09.2014 по 13.10.2015 на заборгованість відповідача в розмірі 46 026,08грн є арифметично вірним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволення.

За розрахунком суду, розмір інфляційних втрат за період з 13.09.2014 по 13.10.2015 на заборгованість відповідача в розмірі 46 026,08грн становить 25 912,68грн.

Проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, розмір інфляційних втрат, що підлягає задоволенню становить 20 067,37грн.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 1218,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-2" на користь Приватного підприємства "Бекерай" 46 026,08грн основної заборгованості, 20 067,37грн інфляційних втрат, 1498,05грн 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-2" на користь Приватного підприємства "Бекерай" 1218,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 19.11.2015

Суддя С.І. Чонгова