ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р. Справа № 922/4064/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - не зявився

1-го відповідача - ОСОБА_1

2-го відповідача - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Надра Геоцентр", м. Миронівка (вх. №5025 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 29.09.15 року у справі № 922/4064/15

за позовом ТОВ "Надра Геоцентр", м. Миронівка, Київська обл.

до 1. ТОВ "Укрнафтогазресурс", с. Наталине, Харківська обл.

2. Приватного підприємства фірми "Юкон Агро", с. Наталине, Харківська обл.

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр", м.Миронівка Київської області (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс", с. Наталине Харківської області (перший відповідач) та Приватного підприємства фірма "Юкон-Агро", с. Наталине Харківської області другий відповідач), про визнання недійсним договору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.09.2015 року у справі №922/4064/15 (суддя Калантай М.В.) в позові відмовлено.

Позивач не погодився з зазначеним рішенням, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, а саме п. 1 ст. 215 та п. 1 ст. 203 ЦК України.

Просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 29.09.2015 року у справі №922/4064/15 повністю та прийняти нове, яким позов задовольнити. Судові витрати покласти на відповідачів.

Обгрунтовуючи свою скаргу, позивач (апелянт) зазначає, що укладення Договору поруки без його відома, суперечить умовам пункту 13.5 Договору підряду, а також вимогам статей 512, 516 ЦК України, оскільки застосування вищезгаданої правової норми може призвести до небажаних наслідків для позивача /боржника/, зокрема, подвійної сплати суми основного зобов'язання /тобто, і кредиторові, і невідомому поручителю за зворотною вимогою/.

Перший відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм матеріального та процесуального права, надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач та другий відповідач своїх представників в засідання судової колегії не направили, хоча належним чином буди повідомлені про час і місце розгляду справи за поданою апеляційною скаргою.

До початку судового засідання від позивача (апелянта) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з відрядженням керівника, котрий бажає надати відповідні пояснення за поданою апеляційною скаргою.

Представник першого відповідача заперечує проти заявленого клопотання посилаючись на те, що керівник позивача мав можливість надати свої пояснення як під час розгляду справи судом першої інстанції (проте, в засідання суду він не прибув), так і при поданні апеляційної скарги у письмовому вигляді. Тому представник першого відповідача вважає, що заявлене клопотання є навмисним затягуванням розгляду справи по суті.

Судова колегія розглянула клопотання позивача і враховуючи на те, що позивач був своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи. Неявка представника позивача у засідання не є обставиною, що позбавляє судову колегію розглянути подану скаргу, оскільки позивач, як юридична особа мав змогу та повинен був направити у засідання іншого представника для надання пояснень щодо заявленої скарги. За таких обставин та враховуючи встановлений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає, що клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Судова колегія, в межах вимог передбачених ст. 101 ГПК України, повторно розглянувши справу та перевіривши повноту, законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення рішення господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, 04 липня 2013 року між першим відповідачем, як підрядником, та позивачем, як замовником, укладено договір підряду №КРС-8/13 (далі за текстом - Договір підряду), відповідно до умов якого підрядник зобов'язався виконати роботи з капітального ремонту свердловини, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до пункту 3.1 Договору підряду загальна вартість робіт складається з сум, вказаних в підписаних сторонами актах виконаних робіт.

Пунктом 3.6.1 Договору підряду сторони передбачили, що оплата послуг здійснюється частково на умовах часткової попередньої оплати, з наступною повною оплатою протягом 5-ти банківських днів з дати підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт.

Згідно пункту 9.1 Договору підряду даний договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

За умовами пункту 13.5 Договору підряду жодна з сторін не має права передавати свої права та обовязки по цьому договору третім особам без отримання на це попередньої письмової згоди іншої сторони.

04 липня 2013 року між другим відповідачем, як поручителем, та першим відповідачем, як кредитором, укладено Договір поруки №0407/3 (далі за текстом - Договір поруки), за умовами пункту 1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позивачем, як боржником, обов'язку щодо сплати на користь кредитора заборгованості, в межах суми 2 000 грн.

Відповідно до умов пункту 2 Договору поруки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником обов'язку за вищевказаним Договором підряду №КРС-8/13 від 04.07.2013 поручитель зобовязується в строк до 15 календарних днів з дня настання строку платежу за Договором підряду, сплатити кредиторові грошову суму, визначену в пункті 1 Договору поруки.

Вимоги за Договором поруки можуть бути пред'явлені до 31.12.2016 (включно). Після закінчення цього строку порука втрачає силу (пункти 3, 4 Договору поруки).

У разі отримання відповідної вимоги від кредитора поручитель зобов'язаний або перерахувати на рахунок кредитора грошову суму, або повідомити кредитора про відмову задовольнити його вимоги (пункт 5 Договору поруки).

Згідно пункту 6 Договору поруки цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

Пунктом 7 Договору поруки сторони передбачили, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в Договорі.

Як свідчать матеріали справи, позивач не є стороною Договору поруки, про його укладення відповідачами не повідомлявся та письмової згоди на це не надавав.

Неповідомлення позивача про укладення Договору поруки не заперечується і відповідачами у справі.

Позивач, вважаючи, що укладення Договору поруки без його відома, суперечить умовам пункту 13.5 Договору підряду, а також вимогам статей 512, 516 ЦК України, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати даний Договір поруки недійсним.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно зазначив, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до пункту 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" у вирішенні спорів про визнання недійсними договорів поруки на підставі того, що відповідний договір укладено без згоди боржника, господарському суду слід виходити з того, що згідно з приписами статей 553, 554 ЦК України договір поруки укладається кредитором і поручителем за зобов'язанням, яке забезпечується договором поруки. Що ж до боржника, то він стороною договору поруки не виступає, а є учасником у зобов'язанні, забезпеченому порукою.

Обов'язок кредитора або поручителя за договором поруки одержувати згоду боржника на укладення такого договору законодавством України не передбачений та не випливає зі змісту правовідносин поруки. Відповідно відсутність зазначеної згоди не порушує й умов дійсності договору поруки та не є підставою для визнання його недійсним.

Отже, відсутність згоди позивача, як боржника за Договором підряду, на укладення Договору поруки, не впливає на його дійсність.

Посилання позивача на статті 512, 516 ЦК України не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

Зазначені норми стосуються правовідносин щодо заміни сторони (кредитора) у зобов'язанні, однак порука, відповідно до статті 546 ЦК України, є видом забезпечення виконання зобов'язання, а не правочином щодо заміни сторони в зобовязанні.

Згідно статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок саме виконання обов'язку боржника поручителем. Однак укладення Договору поруки не є таким виконанням. З тексту Договору поруки вбачається, що на момент його укладення поручитель не виконує будь-яких обовязків боржника за Договором підряду, а лише зобовязується їх виконати в майбутньому за умови невиконання їх самим боржником.

Крім того, частина 2 статті 516 ЦК України прямо передбачає наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні, які полягають не у недійсності відповідного правочину, а у тому, що новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Зокрема, у цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положення пункту 13.5 Договору підряду також не свідчать про недійсність Договору поруки, оскільки з них вбачається, що жодна з сторін не має права передавати саме свої права та обовязки третім особам без отримання на це попередньої письмової згоди іншої сторони. Однак, за умовами Договору поруки перший відповідач жодні свої права та обовязки, як підрядника, за Договором підряду другому відповідачу не передавав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що Позивачем не доведено факту наявності порушення його прав та інтересів, а також настання для нього будь-яких негативних наслідків, які були обумовлені оспорюваним Договором поруки. У звязку з цим, суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно визнав, що підстави для визнання його недійсним відсутні.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 29.09.2015 року у справі №922/4064/15 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 203, 215, 512, 516, 546, 553 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29.09.2015 року у справі №922/4064/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 26.11.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.