РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015Справа №910/22991/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна»

до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 85 466, 48 грн.

Суддя Ломака В.С.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Награбовий О.О. за довіреністю № 14 від 28.05.2015 р.;

від відповідача: Полець Д.М. за довіреністю № 051/2409-010 від 18.05.2015 р.;

від третьої особи: Заболотній С.В. за довіреністю № 054-9-08/549 від 17.02.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач) про стягнення 85 466, 48 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що на виконання вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в період з червня 2013 року по березень 2014 року включно ним було здійснено безкоштовне перевезення пільгової категорії громадян міста Києва за маршрутами: Київ-Львів-Київ, Київ-Харків-Київ, Київ-Донецьк-Київ, Київ-Луганськ-Київ, Київ-Сімферополь-Київ, загальною вартістю 85 466, 48 грн. 29.04.2015 р. позивач звернувся до Міністерства соціальної політики України з приводу надання роз'яснення відносно визначення структурного підрозділу місцевої держадміністрації або виконавчого органу ради в м. Києві для здійснення відшкодування вартості авіаквитків, придбаних пільговою категорією громадян. Листом від 13.05.2015 р. за № 591/5/7515 Департамент соціальної політики Міністерства соціальної політики України поінформував авіакомпанію, що компенсація витрат здійснюється головними розпорядниками місцевих бюджетів за рахунок передбачених їм коштів на зазначену мету. У свою чергу, Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 18.05.2015 р. за № 051/5928/-002/3 повідомив позивача про відсутність бюджетних асигнувань на відшкодування пільгового проїзду на підставі листів-талонів відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», чим фактично відмовив позивачу у здійсненні виплат. Враховуючи зазначене, позивач вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/22991/15, її розгляд призначено на 06.10.2015 р.

24.09.2015 р. та 29.09.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

06.10.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи та відзив на позовну заяву, відповідно до якого він проти позову заперечує, вказуючи на те, що позивачем не подавались звіти щодо послуг, наданих особам, які мають право на пільги за формою « 2-пільга» у 2013 - 2014 роках. Крім того, відповідач зазначає, що між сторонами не укладалось жодних договорів з приводу компенсації пільгового проїзду громадян. Також, відповідач стверджує, що він не є головним розпорядником коштів Державного бюджету України та не виконує функцій управління цими коштами. Поряд з наведеним відповідач зазначив, що з урахуванням приписів Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у нього відсутні правові підстави для здійснення компенсації за пільговий проїзд при користуванні авіаційним транспортом позивачу за талонами, виданими військовими комісаріатами, Головним управлінням по роботі з особовим складом Міністерства оборони України, Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України, Управлінням роботи з особовим складом Служби безпеки України, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, Головним управлінням МВС України в м. Києві, Головним управлінням внутрішніх військ МВС України, Державною службою з надзвичайних ситуацій. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації, яка в тому числі видавала талони для придбання квитків, не підконтрольна відповідачу за територіальною ознакою.

В судовому засіданні 06.10.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 28.10.2015 р.

26.10.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

27.10.2015 р. представником позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи та письмові заперечення на відзив, в яких він вказує на те, що посилання відповідача на недотримання позивачем вимог Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, безпідставні, оскільки чинним законодавством не передбачено як наслідок позбавлення права на компенсацію. Також, як зазначає позивач, чинне законодавство не ставить вимог щодо необхідності укладення між сторонами договору на перевезення пільгової категорії громадян. Позивач в тому числі відзначає, що саме відповідач є головним розпорядником видатків та кредитування місцевих бюджетів з кодом 170000 та 1513030, що передбачають компенсації за пільговий проїзд. Поряд з наведеним, позивач вказує на помилкове посилання відповідача на приписи Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки до спірних правовідносин має застосовуватись спеціальний закон - Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У судовому засіданні 28.10.2015 р. від представника відповідача надійшли додаткові документи у справі та клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.10.2015 р. на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк вирішення спору у справі № 910/22991/15 на п'ятнадцять днів, згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 10.11.2015 р.

09.11.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від ТОВ «Авіакомпанія» «Азур Ейр Україна» надійшло клопотання № 1165 від 09.11.2015 р. про залучення до участі у справі № 910/22991/15 в якості позивача його правонаступника - ТОВ «Авіакомпанія» «Азур Ейр Україна», на підставі ст. 25 Господарського процесуального кодексу України.

10.11.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано додатковий відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що оскільки позивач не звертався в 2013 - 2014 роках щодо компенсації йому понесених витрат за пільговий проїзд, фінансові зобов'язання в органах Казначейства не були зареєстровані. Крім того, він відзначає, що позивач порушено процедуру узгодження переліку отримувачів послуг та розрахунку витрат.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.11.2015 р. змінено найменування позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено перерву до 11.11.2015 р.

11.11.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.11.2015 р. було відмовлено Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в задоволенні клопотання про призначення колегіального розгляду справи № 910/22991/15.

У судовому засіданні 11.11.2015 р. від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він звертає увагу на те, що позивачем в реєстр авіаквитків було помилково включені талони, видані Державною службою України з надзвичайних ситуацій, щодо чотирьох громадян, які здійснили польоти за різними напрямками, а не за принципом «туди і назад»; талони, видані Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської в місті Києві районної державної адміністрації та Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської в місті Києві районної державної адміністрації громадянам, відносно яких відсутні документи, що посвідчують статус інвалідів війни; талони, видані Управлінням праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації та військовим комісаріатом Києво-Святошинського району. Також, відповідач відзначає, що позивач помилково включив до реєстру авіаквитків, виданих Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської в місті Києві районної державної адміністрації, авіаквитки громадян, які були видані Солом'янським районним у м. Києві військовим комісаріатом. Крім того, відповідач стверджує про неправомірне включення до суми компенсації розміру податку на додану вартість.

Від представника третьої особи в судовому засіданні надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи та відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона проти позову заперечила з підстав, аналогічних тим, що викладені у відзиві відповідача.

У судовому засіданні 11.11.2015 р. було оголошено перерву до 17.11.2015 р.

У судовому засіданні 17.11.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено правовий статус ветеранів війни та належні їм пільги, переваги і соціальні гарантії.

Серед низки пільг Закон передбачає право ветеранів війни - учасників бойових дій та інвалідів ІІ групи на безплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, незалежно від наявності залізничного сполучення, або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою.

Як зазначає позивач, він з червня 2013 року по березень 2014 року включно здійснив перевезення пільгової категорії громадян міста Києва за маршрутами: Київ-Львів-Київ, Київ-Харків-Київ, Київ-Донецьк-Київ, Київ-Луганськ-Київ, Київ-Сімферополь-Київ, загальною вартістю 85 466, 48 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач до матеріалів справи надав:

- Копію Реєстру авіаквитків, придбаних в обмін на талони згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на суму 91 202, 48 грн.;

- Копії Реєстрів авіаквитків, придбаних в обмін на талони, видані Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Оболонської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Подільської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Печерської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської в місті Києві районної державної адміністрації, Шевченківським районним у місті Києві військовим комісаріатом, Дніпровським районним у місті Києві військовим комісаріатом, військовим комісаріатом Києво-Святошинського району, Святишинським районним у місті Києві військовим комісаріатом, Солом'янським районним у місті Києві військовим комісаріатом, Головним управлінням по роботі з особовим складом Міністерства оборони України, Управлінням роботи з особовим складом Служби безпеки України, Службою безпеки України, Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України, Головним управлінням внутрішніх військ МВС України, Головним управлінням МВС України в м. Києві, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою з надзвичайних ситуацій;

- Копії електронних авіаквитків, листів-талонів, паспортів осіб, які мають право на пільги та посвідчень, що підтверджують їх статус пільгової категорії, пасажирських відомостей (маніфестів) рейсів;

- Акт надання послуг № 64 від 03.04.2015 р. на суму 91 202, 48 грн., підписаний лише позивачем;

- Рахунок на оплату № 82 від 03.04.2015 р. на суму 91 202, 48 грн., складений на ім'я відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, листом за № 0226 від 05.03.2015 р. позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської в місті Києві районної державної адміністрації, в якому повідомляв про здійснення ним перевезень пільгової категорії населення та направив для підписання та оплати акти надання послуг.

У відповідь листом за № 260-1965/33 від 20.03.2015 р. Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської в місті Києві районної державної адміністрації повідомило позивача про те, що до його компетенції не входить питання відшкодування коштів пільгових перевезень.

Листом за № 0377 від 21.04.2015 р. позивач звернувся до відповідача з проханням підписати та оплатити акти надання послуг за перевезення пільгових категорій громадян.

Крім того, листом за № 2398 від 29.04.2015 р. позивач звернувся до Міністерства соціальної політики України з проханням роз'яснити, до структурного підрозділу якої саме місцевої державної адміністрації або виконавчого органу ради в містах Києві, Львові, Харкові та Одесі він повинен звернутись з метою відшкодування вартості авіаквитків, придбаних протягом червня 2012 - травня 2014 року пільговою категорією населення цих міст.

Листом від 13.05.2015 р. за № 591/5/7515 Міністерство соціальної політики України повідомило позивача про те, що компенсація витрат транспортникам за пільгове перевезення окремих категорій громадян здійснюється головними розпорядниками місцевих бюджетів за рахунок передбачених їм коштів на зазначену мету.

Листом від 18.05.2015 р. за № 051/5928-002/3 відповідач повідомив позивача про те, що йому не доводились бюджетні асигнування на відшкодування пільгового проїзду на підставі листів талонів відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи зазначене, позивач вирішив звернутись з даним позовом до суду.

Під час провадження у справі відповідач проти позову заперечив, вказуючи в тому числі на те, що до переліку авіаквитків осіб, щодо яких позивачем були надані послуги з перевезення з пільгами, він включив також таких, щодо яких відсутні докази у справі про наявність статусу учасників бойових дій або інвалідів війни; які здійснювали перельоти більш від встановленої норми; талони яким видано органами, що територіально не належать до міста Києва.

Перевіривши вказані доводи, суд знайшов підтвердження їм матеріалами справи.

Зокрема, суд встановив, що позивач помилково включив до реєстру авіаквитки осіб, талони яким видавались Управлінням праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації та військовим комісаріатом Києво-Святошинського району.

Крім того, суд встановив, що позивач безпідставно включив до реєстру авіаквитки осіб, талони яким видані Державною службою України з надзвичайних ситуацій, та які здійснили польоти за різними напрямками, а не за принципом «туди і назад».

Також, позивач помилково включив до реєстру авіаквитки осіб, талони яким були видані Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської в місті Києві районної державної адміністрації та Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської в місті Києві районної державної адміністрації громадянам, оскільки відносно них відсутні документи, що посвідчують статус інвалідів війни або учасників бойових дій.

Здійснивши перерахунок та виключивши вартість авіаквитків громадян з реєстру, суд встановив, що загальна вартість авіаквитків, щодо яких позивач має право ставити питання про виплату компенсації по місту Києву, складає 87 187, 28 грн.

У судовому засіданні 17.11.2015 р. представником позивача надано пояснення щодо розбіжностей між вказаною сумою та розміром заявлених позовних вимог та вказано, що при підготовці позову було виключено з суми заявленої до відшкодування авіаквитки, по яким немає змоги довести правомірність вимог, або ж які включені до реєстру помилково. При цьому, вказати на конкретних перелік авіаквитків, що були виключені, представник позивача не зміг.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про транспорт» підприємства транспорту зобов'язані забезпечувати, зокрема, права на пільги громадян щодо користування транспортом.

Відшкодування збитків транспортним підприємствам від безплатних перевезень пільгових категорій громадян регулюється нормативними актами Кабінету Міністрів України (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про транспорт»).

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: безплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, незалежно від наявності залізничного сполучення, або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою.

Крім того, п. 21 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: інвалідам I і II груп надається право безплатного проїзду один раз на рік (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, а особам, які супроводжують інвалідів I групи (не більше одного супроводжуючого), - 50-процентна знижка вартості проїзду один раз на рік (туди і назад) зазначеними видами транспорту.

Відтак, позивач як перевізник, який здійснив пільгові авіаперевезення, набув передбачене Законом України «Про транспорт» право на отримання компенсаційних виплат за такий пільговий проїзд за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р. «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» визначено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Пунктом 3 вказаної Постанови Кабінету Міністрів України передбачено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до Додатку 7 «Міжбюджетні трансферти (додаткові дотації та субвенції) з Державного бюджету України місцевим бюджетам на 2013 рік» до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» для міського бюджету міста Києва передбачено субвенцію на компенсацію за пільговий проїзд окремих громадян у розмірі 235 937,40 тис. грн., така ж сума субвенції з Держбюджету передбачена на компенсацію за пільговий проїзд окремих громадян на 2014 рік (Додаток 7 «Міжбюджетні трансферти (додаткові дотації та субвенції) з Державного бюджету України місцевим бюджетам на 2014 рік» до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік»).

Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян (п. 8 Порядку).

Порядком визначено процедуру підготовки головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів інформації про фактично нараховані суми та актів звіряння розрахунків за надані послуги і їх надсилання до фінансових органів райдержадміністрацій, виконкомів міських рад, надання уточненої інформації у разі виникнення додаткових зобов'язань, підготовки уточнених реєстрів нарахованих в поточному місяці сум та подання їх до вищестоящих фінансових органів (пункти 5, 6 Порядку).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» встановлено порядок, згідно якого підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга». Підприємства та організації, що надають послуги з проїзду в міському та приміському транспорті, у разі неможливості подати розрахунки за формою « 2-пільга» надсилають уповноваженому органу розрахунки за формою, що встановлюється договором на перевезення пільгових категорій громадян.

Пунктом 11 вказаної постанови визначено, що уповноважений орган щомісяця:

- звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації;

- після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою « 5-пільга» та реєстр розрахунків згідно з формою « 7-пільга»; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга»;

- до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою « 3-пільга»; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, головним управлінням праці та соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами « 4-пільга» та « 6-пільга».

Як зазначалось вище, позивач з метою отримання компенсації надіслав відповідачу Реєстр авіаквитків, придбаних в обмін на талони в порядку Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», акт надання послуг, рахунок на оплату та копії підтверджуючих документів, проте отримав відмову у здійсненні відшкодування з посиланням на відсутність відповідних бюджетних асигнувань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 січня 1995 p. № 1 «Про доповнення постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302» було затверджено опис і зразки бланків листів талонів на право одержання ветеранами війни і особами, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проїзних квитків безплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості.

При цьому, вказаною постановою визначено, що безплатний проїзд надається один раз у рік (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом у поїздах і вагонах (каютах, салонах) усіх категорій (класів). Пільгові квитки придбаваються в обмін на талони за пред'явленням листа талонів і посвідчення про право на пільги.

Відповідно до листа Державного казначейства України від 20.04.2007 p. № 3.4-07/1021-4884, якщо перевізник отримує кошти як відшкодування фактично понесених збитків за перевезення визначеної кількості громадян (за списком), що мають право на пільговий проводитись на підставі підтвердних документів за кодом економічної класифікації видатків 1343 «Інші поточні трансферти населенню» шляхом перерахування коштів з реєстраційного рахунку розпорядника бюджетних коштів на рахунки перевізників, відкритих в банківських установах.

Відтак, на підставі вищенаведеного, у позивача виникло право на отримання за рахунок субвенції з Державного бюджету компенсації витрат на пільгове перевезення осіб, яким таке право надане законом.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення (у тому числі пільговий проїзд окремих громадян) є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до Додатку № 3 «Видатки бюджету м. Києва на 2013 рік за головними розпорядниками коштів» Рішенням Київської міської ради від 8 лютого 2013 року № 3/9060 «Про бюджет міста Києва на 2013 рік» відповідача визначено головним розпорядником коштів міського бюджету за напрямком: «Пільги ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічні приписи містить Додаток № 3 «Видатки бюджету м. Києва на 2014 рік за головними розпорядниками коштів» Рішенням Київської міської ради від 4 лютого 2014 року № 6/10152 «Про бюджет міста Києва на 2014 рік»

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач, здійснивши на підставі відповідних талонів пільгові перевезення, набув передбаченого законом права на відшкодування понесених витрат, які йому повинен компенсувати відповідач як розпорядник коштів міського бюджету.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо недотримання позивачем положень Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» щодо подання розрахунків « 2-пільга» та відсутність укладеного між сторонами договору, оскільки чинним законодавством як наслідок не передбачено позбавлення перевізника права на отримання компенсації.

Також, суд відхиляє доводи щодо відсутності відповідних бюджетних коштів, оскільки реалізація встановлених законодавством пільг окремим громадянам не може ставитися у залежність від бюджетного фінансування та забезпечуватись за рахунок юридичних осіб.

Як зазначалось вище, чинним законодавством чітко визначено, що видатки на державні програми соціального захисту населення, серед яких є компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського, обласного значення та Автономної республіки Крим за рахунок відповідних субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам.

Крім того, суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач помилково включив до реєстру авіаквитків, виданих Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської в місті Києві районної державної адміністрації, авіаквитки громадян, які були видані Солом'янським районним у м. Києві військовим комісаріатом, оскільки вказана помилка в реєстрі не позбавляє права на відшкодування за відповідними перевезеннями.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено обґрунтованість заявлених позивачем вимог, вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03165, місто Київ, проспект Комарова, будинок 7; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» (90500, Закарпатська область, Тячівський район, місто Тячів, вулиця Незалежності, будинок 90-А; ) 85 466 (вісімдесят п'ять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 48 коп. компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян міста Києва повітряним транспортом та 1 282 (одну тисячу двісті вісімдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» (90500, Закарпатська область, Тячівський район, місто Тячів, вулиця Незалежності, будинок 90-А; ) зі спеціального фонду Державного бюджету України 545 (п'ятсот сорок п'ять) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого на підставі платіжного доручення № 11519 від 10.07.2015 р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.11.2015 р.

Суддя В.С. Ломака