КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа№ 910/16553/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача Гладкої В.В. - дов. б/н від 22.06.2015 р.

від відповідача Муляра Є.Г. - дов. №107/10 від 17.07.2015 р.

Копуся А.А. - дов. №109/10 від 17.07.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«Промислово-фінансова компанія «Укрспеценергопостач»

на рішення господарського суду міста Києва

від 22.09.2015 р. (головуючий суддя Ярмак О.М.,

судді: Паламар П.І., Пінчук В.І.)

у справі №910/16553/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Промислово-фінансова компанія «Укрспеценергопостач»

(далі - ТОВ «ПФК «Укрспеценергопостач»)

до Державного підприємства «Національна атомна

енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

(далі - ДП «НАЕК «Енергоатом»)

про визнання процедури закупівлі незаконною

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.09.2015 р. у справі №910/16553/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував положення ст.ст. 203, 215 ЦК України, порушив норми процесуального права, зокрема, не залучив до справи третіх осіб (ст. 27 ГПК України), не розглянув справу по суті, тобто не з'ясував в повному обсязі обставин, які мають значення для справи, усунувся від розгляду спору, позбавив позивача права на доступ до правосуддя, чим порушив ч. 2 ст. 124 Конституції України тощо.

Так, за твердженнями апелянта, місцевий суд неправильно застосував приписи ч. 2 ст. 39 Закону України «Про здійснення державних закупівель», внаслідок чого дійшов помилкового висновку, що у відповідача були наявними підстави для застосування переговорної процедури замість конкурентних пропозицій. На думку скаржника, судом не повно з'ясовано обставини щодо предмету закупівлі, кола осіб, які підлягають залученню до справи, не витребувано оспорюваних договорів, неправильно застосовано положення ст. 18 Закону України «Про здійснення державних закупівель» тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу №910/16553/15 за апеляційною скаргою ТОВ «ПФК «Укрспеценергопостач» передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 17.11.2015 року.

В судове засідання з'явилися представники сторін, представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржене рішення скасувати за наведених в скарзі підстав та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представники відповідача доводи скарги заперечили, просили не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

На підставі ст. 101 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що від нього не залежали. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність й обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ТОВ «ПФК «Укрспеценергопостач» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ДП «НАЕК «Енергоатом» про визнання процедури закупівлі незаконною, визнання рішень ДП «НАЕК «Енергоатом» про акцептування пропозицій Компанії «CM s.n.c. di Meneegazzi Umberto & CO KG» та Компанії Bohler International GmbH (акцепт №043849 в номері ВД3186/1/1 (06.02.2015) від 06.02.2015 р.) недійсними, а також визнання недійсними договорів про закупівлю, укладених за результатами процедури закупівлі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є ексклюзивним представником Акціонерного товариства «Русатом Сервіс» (м. Москва, Росія), яке входить до Державної корпорації «Росатом», на поставку продукції виробництва Відкритого акціонерного товариства «Силові Машини» (м. Санкт-Петербург, Росія), виробника штампованих заготовок робочих лопаток 5-х ступенів РНД турбіни К-1000-60/3000 для Хмельницької АЕС на території України і має реальну можливість своєчасно поставити замовнику необхідний товар в потрібній комплектації. Отже, за твердженнями позивача, він міг здійснити поставку продукції, яка була предметом закупівлі в тендері, але був позбавлений цього рішеннями та діями ДП «НАЕК «Енергоатом» щодо вибору процедури державної закупівлі та її проведення.

Заявлені позивачем вимоги зводяться до того, що прийнятим рішенням про закупівлю шляхом переговорної процедури у одного учасника та акцептування пропозицій учасників, відповідач обмежив економічну конкуренцію й позбавив можливості позивача брати участь в закупівлі, відтак посилаючись на ст.ст. 12, 20, 39 Закону України «Про здійснення державних закупівель», ст.ст. 203, 215 ЦК України позивач просив згадану процедуру закупівлі визнати недійсною тощо.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, позивач просив залучити в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Відкрите акціонерне товариство «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» (Російська Федерація, м. Санкт-Петербург) та Акціонерне товариство «Русатом Сервіс» (Російська Федерація, м. Москва), на стороні відповідача Компанію «CM s.n.c. di Meneegazzi Umberto & CO KG» (Італія) та Компанію Bohler International GmbH (Австрія).

Крім цього, позивач подав заяву про забезпечення позову, якою просив встановити заборону відповідачу та компаніям «CM s.n.c. di Meneegazzi Umberto & CO KG» та Bohler International GmbH вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання умов договорів про закупівлю, укладених за результатами закупівлі, а також встановити заборону відповідачу використовувати відповідні об'єкти закупівлі, поставлені цими компаніями.

Судом першої інстанції в задоволенні клопотання про залучення третіх осіб відмовлено, оскільки за висновками суду таке є необґрунтованим на підставі ст. 27 ГПК України, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено з посиланням на недоведеність позивачем наявності підстав, як і ненадання доказів наявності обставин в розумінні ст.ст. 66, 67 ГПК України для вжиття судом таких заходів.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, дослідивши подані документи і матеріали й розглянувши справу по суті, місцевий суд дійшов висновку про безпідставність й необґрунтованість позовних вимог, відтак відмовив у їх задоволенні.

Так, відмовляючи в позові, суд посилався на те, що відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014 р №1197-VII будь-які порушення процедури закупівлі, включаючи рішення, дії чи бездіяльність замовника, які мали місце під час проведення такої процедури оскаржуються виключно до органу оскарження, яким є Антимонопольний комітет України, в порядку і строки, встановлені ст. 18 цього Закону. Доказів звернення позивача до Антимонопольного комітету України зі скаргою на порушення процедур закупівлі та прийняті відповідачем рішення щодо вибору переговорної процедури із одним учасником, оформлені протоколами від 04.02.2015 р., та визнання цих рішень неправомірними, суду не надано. Інші докази, які б свідчили про встановлення порушень процедури закупівлі та неправомірність дій відповідача щодо вибору процедур закупівлі та акцептування пропозицій учасників - Компанії «CM s.n.c. di Meneegazzi Umberto & CO KG» та Компанії Bohler International GmbH, в матеріалах справи відсутні. Суду не надано належних доказів, отже не доведено, що рішення про застосування переговорних процедур закупівлі, оформлені протоколами від 04.02.2015 р., прийняті комітетом з конкурсних торгів відповідача з порушенням норм чинного законодавства про закупівлі тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.02.2015 р. комітетом з конкурсних торгів ДП «НАЕК «Енергоатом» було вирішено застосувати переговорні процедури закупівлі частин турбін (запасні частини турбіни К-1000-60/3000 для ВП ХАЕС). Інформація про застосування переговорних процедур закупівлі та обґрунтування застосування переговорних процедур була оприлюднена на веб-порталі Уповноваженого органу, оголошення №040519 та №040520 у ВДЗ №184/1/1(04.02.2015) від 04.02.2015 року.

06.02.2015 р. за результатами застосування переговорних процедур відповідачем було акцептовано пропозиції Компанії «CM s.n.c. di Meneegazzi Umberto & CO KG» та Компанії Bohler International GmbH. Інформація про акцепт пропозицій за результатами переговорних процедур була оприлюднена в ВДЗ №186/1/1(06.02.2015) від 06.02.2015 р. (оголошення №043850 та №043849). За результатами проведених переговорних процедур відповідачем укладено відповідні договори про закупівлю.

Положеннями ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту порушеного права згідно ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу вимог.

Як встановлено матеріалами справи, підставою для визнання процедури закупівлі незаконною, визнання рішень відповідача про акцептування пропозицій Компанії «CM s.n.c. di Meneegazzi Umberto & CO KG» та Компанії Bohler International GmbH недійсними, й визнання недійсними договорів про закупівлю, укладених за результатами процедури закупівлі, позивачем зазначено обмеження економічної конкуренції, позбавлення позивача можливості брати участь у закупівлі тощо.

Так, правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлено Законом України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014 р. №1197-VII (далі - Закон), метою якого є створення конкурентного середовища у сфері державних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

На підставі ч. 1 ст. 12 Закону закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; двоступеневі торги; запит цінових пропозицій; попередня кваліфікація учасників; переговорна процедура закупівлі.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 39 Закону передбачено, що переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток у разі, зокрема, відсутності конкуренції (в тому числі з технічних причин) на відповідному ринку, внаслідок чого договір про закупівлю може бути укладено лише з одним постачальником, за відсутності при цьому альтернативи.

В обґрунтування в позовній заяві безпідставного та незаконного вибору відповідачем переговорної процедури як способу здійснення закупівлі за державні кошти, позивач заявляв про відсутність для цього підстав, передбачених законодавством, проте не надав жодних доказів того, що на момент застосування відповідачем переговорної процедури існувала конкуренція щодо предмету закупівлі, що він мав змогу здійснити постачання продукції в необхідні строки й що ринок був конкурентним тощо.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважав, що спірні процедури закупівлі проведено з дотриманням чинного законодавства, а місцевий суд правильно дослідивши обставини справи визнав недоведеними факти наявної конкуренції й встановив відсутність порушень прав та законних інтересів позивача внаслідок застосування відповідачем переговорних процедур.

Крім цього, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що будь-які порушення процедури закупівлі, включаючи рішення, дії чи бездіяльність замовника, які мали місце під час проведення такої процедури оскаржуються виключно до органу оскарження, яким є Антимонопольний комітет України, в порядку і строки, встановлені ст. 18 цього Закону.

Натомість доказів звернення позивача до Антимонопольного комітету України на підставі ст. 18 Закону зі скаргою на порушення процедур закупівлі, прийняті відповідачем рішення щодо вибору переговорної процедури із одним учасником та визнання цих рішень неправомірними матеріали справи не містять.

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення про застосування переговорних процедур закупівлі, оформлені протоколами від 04.02.2015 р., прийняті комітетом з конкурсних торгів ДП «НАЕК «Енергоатом» з дотриманням всіх норм законодавства, за результатами застосування переговорних процедур відповідачем правомірно акцептовано пропозиції учасників - Компанії «CM s.n.c. di Meneegazzi Umberto & CO KG» та Компанії Bohler International GmbH та укладено з ними договори про закупівлю.

У відповідності до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинного правочину, встановлено приписами ст. 203 ЦК України. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженими певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.ст. 33, 34 ГПК України).

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в позові обставин, як і не доведено наявності тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними, не надавши жодних доказів недійсності правочину, доводи скаржника про те, що суд першої інстанції самоусунувся від розгляду справи по суті є безпідставними тощо.

Доводи апелянта з приводу того, що місцевим судом безпідставно не залучено до участі у справі Компанію «CM s.n.c. di Meneegazzi Umberto & CO KG» та Компанію Bohler International GmbH в якості третіх осіб не заслуговують на увагу, адже таке клопотання позивача на підставі ст. 27 ГПК України є необґрунтованим тощо.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова компанія «Укрспеценергопостач» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2015 р. у справі №910/16553/15 - без змін.

Матеріали справи №910/16553/15 повернути за належністю до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун