ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.11.2015 Справа № 905/2520/15

Суддя господарського суду Донецької області Філімонова О.Ю., розглянувши матеріали

за позовом Виробничо - торговельної фірми «Велам» товариства з обмеженою відповідальністю м. Миколаїв

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк

про стягнення суми основного боргу у розмірі 15 327,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: не явився

від відповідача: не явився

СУТЬ СПОРУ:

Виробничо - торговельна фірма «Велам» товариства з обмеженою відповідальністю м. Миколаїв звернулась до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк про стягнення суми основного боргу у розмірі 15 327,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору № 13471 В від 25.11.2013р. позивач зобов'язався поставити у власність відповідача товар, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити товар, однак свої зобов'язання відповідач не виконав в повному обсязі, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 15 327,00 грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 16, 526, 530, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1,44 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 193, 218, 220, 265 Господарського кодексу України.

06.11.2015р. до господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява, в якій позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить судове засідання проводити без його участі.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд.

В С Т А Н О В И В:

25.11.2013р. між Виробничо - торговельною фірмою «Велам» товариства з обмеженою відповідальністю (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець), укладено договір № 13471 В.

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов'язується передати у власність покупця для використання у підприємницькій діяльності, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити за товар (макети, матраци, ковдри, подушки та інше), в кількості, асортименті, згідно поданій заявці.

Розділом 3 договору визначена ціна товару та сума договору.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що покупець здійснює оплату товару у гривнях через установи банку на вказаний у рахунку-фактурі поточний рахунок постачальника на наступних умовах:

- 100% оплата на час закінчення терміну дії договору.

Згідно з п. 4.2. договору, підставою для оплати за товар є рахунок - фактура постачальника, який передається покупцю разом з накладною на товар або іншим способом (по пошті, електронними засобами зв'язку).

Відповідно до п. 7.1. договору, цей договір вступає в силу 25 листопада 2013 року та діє до 31 грудня 2014 року.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що цей договір продовжує свою дію на умовах та на строк, визначений цим договором, якщо зацікавлена сторона не заявить письмово за 20 днів до закінчення строку про припинення його дії.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Договір № 13471 В від 25.11.2013р., укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм ст. 264-271 Господарського кодексу України та істотними умовами договору поставки, зокрема, є предмет, ціна, строк дії договору, умови поставки, термін її здійснення.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 Господарського кодексу України, основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору №13471 В від 25.11.2013р., на підставі видаткової накладної № 10824 від 25.11.2013р. на суму 15 327,00 грн. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримав від виробничо - торговельної фірми «Велам» товариства з обмеженою відповідальністю товар на загальну суму 15 327,00 грн. (а.с. 8).

Зі сторони відповідача видаткова накладна №10824 від 25.11.2013р. на суму 15 327,00 грн. підписана ОСОБА_1

Також, отримання товару відповідачем підтверджується товарно-транспортною накладною № 236140 від 25.11.2013р. (а.с. 9).

Відповідачем не було оплачено заборгованість у розмірі 15 327,00 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 15 327,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів оплати у розмірі 15 327,00 грн. до матеріалів справи не надав, тому суд вважає позовні вимоги Виробничо - торговельної фірми «Велам» товариства з обмеженою відповідальністю доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (83048, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Виробничо - торговельної фірми «Велам» товариства з обмеженою відповідальністю (54007, м. Миколаїв, вул. Кірова,67, ) суму основного боргу у розмірі 15 327 ( п'ятнадцять тисяч триста двадцять сім) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання повного тексту рішення 23.11.2015 року.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу