ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2015 р.Справа № 910/23638/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, м. Харків
до ПВП "Квадро", м. Харків
про стягнення 836203,83 грн.
за участю представників:

позивача - Кайдашов В.С., довіреність № 010-01/3283 від 26.04.2013 року,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Публічне АТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в місті Харкові звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ПВП "Квадро" заборгованість за кредитною угодою №6805К114 від 30.12.05р. в сумі 836203,83 грн., яка складається з: 53969,72 грн. - заборгованість за простроченими процентами, 729459,85 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за прострочені відсотки, 52774,26 грн. - заборгованість за прострочені комісії за управління кредитом. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 18.09.15р. за позовною заявою було порушено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представником позивача на виконання ухвали суду від 18.09.2015 року надано супровідним листом (вх. № 41401 від 13.10.2015 року) додані документи. Надані документи судом прийняті та належним чином долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 11.11.15р. позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судове засідання 11.11.15р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані судом документи не надав, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. № 67).

Враховуючи те, що норми ст. 65 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Справа розглядається згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" А.Т "Укрексімбанк"), що знаходиться за адресою: 03150, м. Київ, вул. Горького, 121, ідентифікаційний код 00032112) в особі керуючого філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, розташованої за адресою: 61057, м. Харків, вул. Чернишевського, 11 (далі - Позивач) та Приватним 5-робничим підприємство "Квадро" (далі - Відповідач), що знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, Гайдара, 27, літ. А офіс 123 , укладено кредитну угоду № 6805К114 від 30.12.2005р. із відповідними додатками та додатковими угодами до неї (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Позивач надав Відповідачеві грошові кошти в сумі та на умовах, визначених Кредитним договором.

Кредитним договором передбачений графік повернення Відповідачем Позивачеві кредиту та відсотків за ним, визначені дати в якому є граничними термінами користування та повернення кредиту.

Умови кредиту (з урахуванням змін та доповнень до Кредитного договору): термін повернення - 15.06.2009р., відсоткова ставка - облікова ставка НБУ + 9,5 %, але не нижче 19 % річних. Періодичність платежів за Кредитним договором визначена у Додатку № 1 до нього.

Однак, усупереч умовам Кредитного договору Відповідач не повертає надані останньому грошові кошти, чим порушує взяті на себе перед Позивачем за Кредитним договором зобов'язання (п. п. 3.4, 3.5, 4.1, 7 Кредитного договору).

Рішенням господарського суду м. Києва від 24.12.12р. у справі № 5011-35/15129-2012 задоволено позовні вимоги банку та стягнуто з відповідача заборгованість станом на 30.05.2012р.

Вказане рішення набрало законної сили, але не виконано Відповідачем. За таких обставин, Кредитний договір зберігає силу, а Відповідачеві продовжують нараховуватися відсотки та інші платежі по кредитам згідно з умовами Кредитного договору.

На час звернення позивача до суду з відповідним позовом, позивач зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість у сумі 836203 (вісімсот тридцять шість тисяч двісті три) гривень 83 коп., в т.ч.: 53969,72 грн. - заборгованість за простроченими процентами за період з 31.05.2012 по 11.08.2015; 729459,85 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за прострочені відсотки за період з 01.09.2014р. по 11.08.2015р.; 52 774,26 грн. - заборгованість за прострочені комісії за управління кредитом.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив заявлену суму заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором 53 969,72 грн. - заборгованість за простроченими процентами за період з 31.05.2012 по 11.08.2015; 729 459,85 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за прострочені відсотки за період з 01.09.2014 по 11.08.2015; 52 774,26 грн. - заборгованість за прострочені комісії за управління кредитом, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Зважаючи на вищевикладене позовні вимоги є законними, обгрунтованими, не спростованими відповідачем, тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 526, 530, 548, 546, 549, 598, 610-612, 1054 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 197, 198, 232 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного виробничого підприємства "Квадро" (61068, Харківська область, м. Харків, Комінтернівський район, вул. Фесенківська, буд. 12/14, ) на користь АТ "Укрексімбанк" (61057, м. Харків, вул. Чернишевського, 11, п/р в філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, МФО 351618, код за ) суму заборгованості 53969,72 грн. - заборгованість за простроченими процентами за період з 31.05.2012р. по 11.08.2015р.; 729459,85грн. - заборгованість за нарахованою пенею за прострочені відсотки за період з 01.09.2014р. по 11.08.2015р.; 52 774,26 грн. - заборгованість за прострочені комісії за управління кредитом, витрати по сплаті судового збору в сумі 16724,07 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.11.2015 р.

Суддя Л.В. Шарко