ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2015 р.Справа № 916/2144/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів Л.В.Лавриненко, І.Г.Філінюка (на підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл справи №586 від 23.09.2015р.)

при секретарі судового засідання Е.М.Вєлковій,

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1,

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 08.07.2015р.

у справі №916/2144/15

за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД"

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

22.04.2015р. Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" про витребування у відповідача на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради майна, а саме:

-нежитлових приміщень першого поверху №503, загальною площею 222,9кв.м., нежитлових приміщень другого поверху №810, загальною площею 222,5кв.м. розташованих по вул. В.Арнаутській, 55 у м. Одесі;

-нежитлових приміщень першого поверху №501, загальною площею 131,1кв.м., нежитлових приміщень антресолі №502, загальною площею 20,5кв.м. розташованих по вул. Катеринінській, 22 у м. Одесі;

-нежитлових приміщень підвалу №504, загальною площею 32,7кв.м., нежитлових приміщень першого поверху №503, загальною площею 90кв.м. розташованих по вул. Катеринінській, 25 у м. Одесі;

-нежитлових приміщень першого поверху №501, загальною площею 178,4кв.м. розташованих по вул. Ланжеронівській, 21 у м. Одесі;

-нежитлових приміщень першого поверху №504, загальною площею 28,3кв.м. розташованих по вул. Грецькій, 40 у м. Одесі;

-нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 109,2кв.м. розташованих по вул. Рішельєвській, 12 у м. Одесі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі пункту 13 рішення Одеської міської ради №5649-V Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради від 14.04.2010р. між Одеською міською радою та TOB АРТ 12.08. 2010 року укладено договір купівлі-продажу спірних об'єктів нерухомості та здійснено відчуження об'єктів комунальної власності. В подальшому TOB АРТ на підставі договорів купівлі-продажу здійснило відчуження вказаного майна на користь ПП „ЕЛАС-КОМБІ та ПП фірми „СТЕНФОРД-ІНВЕСТ, які в свою чергу відчужили майно на користь ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД". Постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2014 р. у справі №916/2545/13 за позовом заступника прокурора Одеської області до Одеської міської ради, ТОВ "АРТ", ТОВ "Утьосов", ПП "Елас-Комбі", ТОВ фірма "Харрісон-Транс-Сервіс", ТОВ "ІВ-Інвест Лтд", ТОВ "Іммобілє", ТОВ "Джі Ем Джі Контент", ТОВ "Опера", ТОВ "Аверс Строй", за участю третьої особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, визнано недійсним п. 13 рішення Одеської міської ради № 5649-V від 14.04.2010р."Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради", визнано недійсним договір міни, укладений між Одеською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "АРТ" шляхом підписання удаваних правочинів: договору дарування від 12.08.2010 р. та договору купівлі продажу 23 об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Одночасно прокурор послався на те, що ним строк позовної давності не пропущений, так як звернення до суду з відповідним позовом стало можливим лише після винесення Вищим господарським судом України 16.10.2014р. вищевказаної постанови.

Враховуючи викладене, прокурор на підставі ст.ст.387,388 ЦК України просив витребувати у відповідача як добросовісного набувача, вищевказане майно на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти його задоволення пославшись на те, що він є добросовісним набувачем, а тому витребування у нього майна є необґрунтованим і незаконним в розумінні ст.388 Цивільного кодексу України. Відповідач також звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності з посиланням на те, що Одеській міській раді було відомо про перебування витребуваних об'єктів у власності відповідача ще в 2011 році, так як 05.12.2011 року заступником прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради було подано позов до відповідачів, серед яких було ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД". Крім того, прокуратурою не доведено обставин, які б унеможливлювали або істотно ускладнювали подання позову у встановлені законом строки, а саме ще 05.12.2011р. з початком розгляду справи №916/2545/13.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.07.2015р. в позові відмовлено з огляду на те, що відповідач, ТОВ „ОПЕРА, не є добросовісним набувачем майна, а є законним власником майна, так як на момент укладення договору ТОВ „АРТ могло його відчужити, оскільки не мало жодних перешкод для його відчуження. Тобто відчуження вказаного майна здійснено ТОВ „АРТ правомірно. У звязку з тим, що договір міни, укладений між Одеською міською радою та ТОВ "АРТ" шляхом підписання удаваних правочинів, а саме: договору дарування від 12.08.2010р. об'єкта власності ТОВ "АРТ" - адміністративної будівлі літ. "А", загальною площею 6756,7кв.м., по вул. Верстатобудівній, 12 у м. Одесі та договору купівлі-продажу 23 обєктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, серед яких є і спірне майно, визнаний рішенням суду недійсним через 4 роки після його укладення, то це не може бути підставою для витребування вказаного майна від ТОВ „ОПЕРА, так як ТОВ „ОПЕРА спірне майно було відчужено ТОВ „АРТ на законних підставах. Суд також зазначив, що прокурором не доведено обставин, які б унеможливлювали або істотно ускладнювали подання позову у встановлені законом строки, а саме 05.12.2011р. із початком слухання справи №916/2545/13. Крім того, 29.04.2011р. Одеській міській раді було відомо про можливість порушення її права, що підтверджується рішенням №735-VI. Отже, прокуратура мала подати позов в рамках позовної давності, встановленої для Одеської міської ради.

Не погодившись з рішенням суду, перший заступник прокурора Одеської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок господарського суду про те, що визнання недійсним правочину, згідно якого здійснено відчуження комунального майна, не може слугувати підставою для витребування вказаного майна від ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" не ґрунтується на законі, а висновок про те, що відповідач не є добросовісним набувачем, також не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відповідач набув право власності на спірні об'єкти на підставі правочину, укладеного з ТОВ "АРТ", який на момент укладення відповідав вимогам чинного законодавства, тобто добросовісно. Висновок суду про сплив позовної давності та ненадання прокурором належних доказів наявності обставин, що унеможливлювали своєчасне подання позову, не відповідає дійсності, так як остаточне рішення у справі №916/2545/13 прийнято 16.10.2014 р., коли постановою Вищого господарського суду визнано недійсним п.13 рішенням Одеської міської ради №5649-V Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради від 14.04.2010р., визнано недійсним договорів міни укладений між Одеською міською радою та ТОВ "АРТ" шляхом підписання удаваних правочинів: договору дарування від 12.08.2010 р. та договору купівлі-продажу 23 об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді Т.А.Величко, суддів: Л.О.Будішевської, М.А.Мишкіної з призначенням до розгляду на 11.08.2015р.

На підставі розпорядження керівника апарату від 05.08.2015 року №389 щодо повторного автоматичного розподілу справи, у зв'язку з перебуванням суддів М.А.Мишкіної та Л.О.Будішевської у відпустці, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.08.2015 року замінено суддів М.А.Мишкіну та Л.О.Будішевську на суддів В.В.Бєляновського та Л.В.Поліщук.

11.08.2015 р. від головуючого судді Величко Т.А. надійшла заява про самовідвід.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 11.08.2015 р. заяву судді Т.А.Величко задоволено, справу №916/2144/15 передано на перерозподіл в порядку, встановленому частиною третьою статті 2-1 Господарського процесуального Кодексу України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2015 року справа розподілена на розгляд головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: В.В.ОСОБА_4, ОСОБА_5.

14.08.2015 року ухвалою Одеського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради прийнято в новому складі колегії суддів, а саме: головуючий суддя Л.В.Поліщук, судді: В.В.ОСОБА_4, ОСОБА_5.

У зв'язку з перебуванням у відпустці суддів В.В.ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 23.09.2015 року замінені судді В.В.ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на суддів І.Г.Філінюка та Л.В.Лавриненко.

В судовому засіданні 24.09.2015 р. оголошувалась перерва до 05.11.2015р. та 05.11.2015р. до 19.11.2015р.

Заслухавши представників сторін та прокурора, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

14.04.2010 року Одеською міською радою прийнято рішення №5649-V Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради, яким відповідно до п. 13 доручено Представництву по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради укласти договір купівлі-продажу з ТОВ "АРТ" об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, в тому числі: нежитлових приміщень першого поверху №503, загальною площею 222,9кв.м., нежитлових приміщень другого поверху №810, загальною площею 222,5кв.м. розташованих по вул. В.Арнаутській, 55 у м. Одесі; нежитлових приміщень першого поверху №501, загальною площею 131,1кв.м., нежитлових приміщень антресолі №502, загальною площею 20,5кв.м. розташованих по вул. Катеринінській, 22 у м. Одесі; нежитлових приміщень підвалу №504, загальною площею 32,7кв.м., нежитлових приміщень першого поверху №503, загальною площею 90кв.м. розташованих по вул. Катеринінській, 25 у м. Одесі; нежитлових приміщень першого поверху №501, загальною площею 178,4кв.м. розташованих по вул. Ланжеронівській, 21 у м. Одесі; нежитлових приміщень першого поверху №504, загальною площею 28,3кв.м. розташованих по вул. Грецькій, 40 у м. Одесі; нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 109,2кв.м. розташованих по вул. Рішельєвській, 12 у м. Одесі (а.с.14-15).

12.08.2010 року між Одеською міською радою та TOB "АРТ" укладено договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, зазначених у вказаному рішенні Одеської міської ради (а.с.16-23).

В подальшому TOB "АРТ" на підставі договорів купівлі-продажу від 12.11.2010 р., здійснило відчуження нежитлових приміщень на користь ПП "Елас-Комбі" та ПП фірми "Стенфорд-Інвест" (а.с. 26-27,28-29,31-32,34-35,37,39-40,42-43,44-45).

18.05.2011 року між Приватним підприємством фірмою "Стенфорд-Інвест" та ТОВ"ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" укладено два договори купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна нежитлових приміщень першого поверху №503, загальною площею 222,9кв.м. та нежитлових приміщень другого поверху №810, загальною площею 222,5кв.м. розташованих по вул. В.Арнаутській, 55 у м. Одесі (а.с.24,41).

20.05.2011 року між ТОВ"ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" та ПП "Елас-Комбі" укладено договір купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень антресолі №502, загальною площею 20,5кв.м. розташованих по вул. Катеринінській, 22 у м. Одесі (а.с.30).

В подальшому 26.05.2011 року ТОВ"ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" уклало з ПП "Елас-Комбі" договори купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень першого поверху №504, загальною площею 28,3кв.м. розташованих по вул. Грецькій, 40, нежитлових приміщень підвалу №504, загальною площею 32,7кв.м., нежитлових приміщень першого поверху №503, загальною площею 90кв.м. розташованих по вул. Катеринінській, 25, нежитлових приміщень першого поверху №501, загальною площею 131,1кв.м. по вул. Катеринінській, 22, у м. Одесі (а.с.25,33,36,38).

Постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2014 р. у справі №916/2545/13 визнано недійсними п. 13 рішення Одеської міської ради "Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради" від 14.04.2010 р. № 5649-V, а також договір міни, укладений між Одеською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса шляхом підписання удаваних правочинів: договору дарування від 12.08.2010 р., а також договору купівлі продажу двадцяти трьох об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси від 12.08.2010 р. (а.с.46-49).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, вказав на те, що оскільки договір купівлі-продажу об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, укладений 12.08.2010 з TOB АРТ, визнано недійсним, нежилі приміщення, які відчужені за вказаним договором, можуть бути витребувані від добросовісного набувача на користь власника, тобто територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

З огляду на встановлені обставини судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 41 Конституції України та статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За приписами наведеної норми позивач повинен довести в суді незаконність володіння відповідачем майном, що є предметом позову.

Водночас, вимога про витребування майна на користь особи передбачає набуття нею, зокрема, права володіння та користування майном.

Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом предявлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобовязально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 Цивільного кодексу України.

Отже, у разі встановлення наявності речово-правових відносин, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане у особи, яка не мала права його відчужувати.

Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і який на її відчуження не має права.

Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку. Від добросовісного лише у випадках передбачених ст.388 ЦК України.

Приписами частини 1 ст. 388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, статтею 388 Цивільного кодексу України передбачено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, такі випадки обмежені та можуть мати місце за умови, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" набуло право власності на спірні об'єкти на підставі укладених з ПП фірмою "Стенфорд-Інвест" договорів купівлі продажу від 18.05.2011 р., зареєстрованих в реєстрі за № 2788 та № 2791, а також укладених з ПП "Елас-Комбі" договорів купівлі продажу від 26.05.2011р. за №№3081, 3078, 3087, 3084 та від 20.05.2011 р. за №2877, тобто на умовах оплатності.

В свою чергу, на час укладення вказаних правочинів ПП фірма "Стенфорд-Інвест" та ПП "Елас-Комбі" були власниками спірних об'єктів, а тому відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України володіли, користувались та розпоряджались цим майном на власний розсуд.

За таких обставин апеляційна інстанція погоджується з доводами прокуратури і відповідача, що ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" є добросовісним набувачем.

Проте, судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги, що відчуження спірних об'єктів здійснено Одеською міською радою поза її волею з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (зі змінами та доповненнями) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною першою ст. 10 цього Закону передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 5, п. 6 та п. 8 Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об'єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Первісне відчуження спірних об'єктів комунальної власності відбулось на підставі рішення Одеської міської ради в межах повноважень, наданих їй Законом щодо розпорядження комунальною власністю. При цьому порушення органом місцевого самоврядування порядку відчуження майна, яке перебуває у комунальній власності, встановленого Законом України "Про приватизацію державного майна" від 04.03.1992 р. № 2163-XII (зі змінами та доповненнями), не створює умов для витребування спірного майна у Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" у зв'язку з наявністю волі Одеської міської ради на вчинення відповідної дії, вираженої у п. 13 рішення "Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради" від 14.04.2010 р. № 5649-V, в подальшому скасованому Вищим господарським судом України.

У матеріалах справи відсутні докази того, що вказані приміщення вибули з володіння територіальної громади м. Одеси не з волі Одеської міської ради, натомість, прийняття Одеською міською радою рішення №5649-V Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради від 14.04.2010р. свідчить про направленість волі територіальної громади м. Одеси в особі їх представників депутатів ради, на відчуження спірних обєктів.

Наявні в матеріалах справи документи також не містять доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" протиправно заволоділо спірним майном чи знало про порушення Одеською міською радою порядку відчуження об'єктів комунальної власності під час укладення договорів купівлі продажу від 18.05.2011 р., 26.05.2011р. та від 20.05.2011 р.

Доводи прокуратури, викладені в позовній заяві та в апеляційній скарзі стосовного того, що спірне майно вибуло поза волею власника (територіальної громади міста в особі Одеської міської ради) з посиланням на те, що Вищий господарський суд України в постанові від 16.10.2014р. у справі №916/2545/13 дійшов висновку, що Одеська міська рада, укладаючи договір міни шляхом підписання з ТОВ "АРТ" удаваних правочинів: договору дарування від 12.08.10р. та договору купівлі-продажу об'єктів комунальної власності, на виконання рішення Ради, вийшла за межі визначених законом повноважень, а тому визнав недійсним п.13 рішення Одеської міської ради №5649-V від 14.09.2010р., апеляційна інстанція відхиляє, виходячи із наступного.

Неправомірність рішення органу місцевого самоврядування і визнання недійсними договорів, укладених на підставі цього рішення, не свідчать про відсутність волі власника, виключно з наявністю якої закон пов'язує можливість витребування майна від добросовісного набувача.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. № 3477-IV (зі змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Терміни "Конвенція" та "Суд" у розумінні ст. 1 цього Закону вживаються у значенні:

- "Конвенція" - Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України;

- "Суд" - Європейський суд з прав людини.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 р. майном у значенні ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У цій справі Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції".

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні позову.

Щодо строків позовної давності, то згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами ст. 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (із змінами і доповненнями) за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування строків позовної давності.

Судова колегія, перевіривши правильність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, встановила наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, господарський суд в мотивувальній частині оскаржуваного рішення посилається на договори укладені 12.11.2010 р. між ТОВ „АРТ та ТОВ „ОПЕРА проте, вказані договори не містяться в матеріалах справи та не стосуються даного спору.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 Про судове рішення).

Враховуючи, що судове рішення від 08.07.2015р. прийнято в порушення ст.84 ГПК України, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, воно на підставі ст.104 ГПК України підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, апеляційна інстанція задовольняє апеляційну скаргу в частині скасування рішення місцевого господарського суду і приймає нове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 99, 103- 105 Господарського процесуального кодексу

України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 08.07.2015р.

у справі №916/2144/15 скасувати.

В позові відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 24.11.2015

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.В.Лавриненко

Суддя І.Г.Філінюк