ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.11.15р. Справа № 904/9509/15

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", м. Дніпропетровськ

до Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за спожитий газ у сумі 18 451,13 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 965 від 22.12.2014 року, представник

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровської області заборгованість у розмірі 16 662,63 грн., пеню у розмірі 1521,16 грн., 3 % річних у розмірі 79,85 грн. та індекс інфляції у розмірі 187,49 грн.

Позовні вимоги мотивовані несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язань за договором на постачання природного газу № 2015/ТП-Б-203104 від 14.04.2015 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість та відповідно нараховані пеня, 3% річних та індекс інфляції на загальну суму 18 451,13 грн.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві на позов зазначає, що відповідач є бюджетною організацією, забезпечення оплати за укладеними договорами у бюджетній організації нерозривно пов'язано з їх фінансуванням з державного бюджету. Відповідач зазначає, що в зв'язку з відсутністю коштів в Державному бюджеті України рахунки у 2015 році на суму 16 662.63 грн. не були сплачені.

Також відповідач заперечує проти нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції, вказує, що вина відповідача щодо не оплати постачання природного газу відсутня.

Також, відповідач просить суд розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому правом на участь представника у судовому засіданні, про день, час, та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

12.11.2015 року до господарського суду повернулося направлене на адресу відповідача рекомендоване поштове повідомлення, відповідно до якого поштова кореспонденція вручена Нікопольській районній державній адміністрації 10.11.2015 року, про що свідчить наявний на повідомленні підпис працівника управління Біла.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровського порушено провадження, розгляд справи № 904/9509/15 призначений на 17.11.2015 року о 10:00 год.

У судовому засіданні 17.11.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2015 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (далі - позивач, постачальник) та ТУ Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (далі - відповідач, споживач) укладено договір № 2015/ТП-Б-203104 (далі - договір) на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів № 2015/ТП-Б-203104.

Відповідно до п.1.1 договору на постачання природного газу постачальник протягом 2015 року здійснює споживачу постачання природного газу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно з п. 10.1 договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2015 року, Разом з тим, сторони домовились, що відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, тобто з 01.01.2015 року.

За умовами п. 4.2. договору з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року ціна за 1000,00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 5 900,00 грн., крім того ПДВ 20% 1 180,00 грн.:

збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2%, відповідно до статей 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI нараховується на ціну газу за 1000,00 куб. м природного газу і складає 118,00 грн., крім того ПДВ 20% 23,60 грн.;

тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м природного газу становить 73,50 грн., крім того ПДВ 20% 14,70 грн.;

тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м природного газу становить 366,70 грн., крім того ПДВ 20% 73,34 грн.;

Всього за 1000,00 куб. м природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 6 458,20 грн., крім того ПДВ 20% 1 291,64 грн., разом за 1000,00 куб. м. 7 749,84 грн.

З 01.02.2015 року ціна за 1000,00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 5 700,00 грн., крім того ПДВ 20% 1 140,00 грн.:

збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2%, відповідно до пункту 29 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI нараховується на ціну газу за 1000,00 куб. м природного газу і складає 114,00 грн., крім того ПДВ 20% 22,80 грн.;

тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м природного газу становить 73,50 грн., крім того ПДВ 20% 14,70 грн.;

тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м природного газу становить 366,70 грн., крім того ПДВ 20% 73,34 грн.;

Всього за 1000,00 куб. м природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 6 254,20 грн., крім того ПДВ 20% 1250,84 грн., разом за 1000,00 куб. м 7 505,04 грн.

Додатковою угодою № 1 від 20.04.2015 року до договору сторони дійшли згоди з 01.03.2015 року викласти п. 4.2. договору у наступній редакції: "ціна за 1000,00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 8 900,00 грн., крім того ПДВ 20% 1 780,00 грн.:

збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2%, відповідно до статей 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI нараховується на ціну газу за 1000,00 куб. м природного газу і складає 178,00 грн., крім того ПДВ 20% 35,60 грн.;

тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м природного газу становить 73,50 грн., крім того ПДВ 20% 14,70 грн.;

тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м природного газу становить 366,70 грн., крім того ПДВ 20% 73,34 грн.;

Всього за 1000,00 куб. м природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 9 518,20 грн., крім того ПДВ 20% 1 903,64 грн., разом за 1000,00 куб. м. 11 421,84 грн.

Додатковою угодою № 2 від 08.05.2015 року до договору сторони дійшли згоди викласти п. 4.2. договору у наступній редакції: "ціна за 1000,00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 7 200,00 грн., крім того ПДВ 20% 1 440,00 грн.:

збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2%, відповідно до статей 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI нараховується на ціну газу за 1000,00 куб. м природного газу і складає 144,00 грн., крім того ПДВ 20% 28,80 грн.;

тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м природного газу становить 134,90 грн., крім того ПДВ 20% 26,98 грн.;

тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м природного газу становить 656,20 грн., крім того ПДВ 20% 131,24 грн.;

Всього за 1000,00 куб. м природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 8 135,10 грн., крім того ПДВ 20% 1 627,02 грн., разом за 1000,00 куб. м. 9 762,12 грн.

Відповідно до пункту 4.6. договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на підставі наданого рахунку із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2.

п. 4.6.1. договору передбачено, що рахунок сплачується споживачем постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу на розрахунковий період за п'ять календарних днів до початку місяця поставки газу.

Договором передбачено, що споживач може самостійно розраховувати суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (пункт 4.6.2. договору).

Згідно з підпунктом 4.6.3. договору у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

За умовами п. 4.6.6. договору у разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому договором порядку.

Відповідно до п. 4.7. договору оплата вартості послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

Згідно з вимогами п. 4.9. договору звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу споживачем та акта приймання-передачі газу протягом 10-календарних днів з дати предявлення вимоги однієї із сторін.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 18 640,56 грн.

На підтвердження наведеного факту позивач надав до суду акти приймання-передачі природного газу, а саме:

- акт приймання-передачі природного газу № НІК00001061 від 28.02.2015 року на загальну суму 6 994,70 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу № НІК00001845 від 31.03.2015 року на загальну суму 5 573.83 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу № НІК000025500 від 30.04.2015 року на загальну суму 6 072,03 грн.

Наведені акти підписані з боку позивача та з боку відповідача, відповідно скріплені печатками підприємств.

Позивач зазначає, що відповідач лише частково оплатив поставлений позивачем природний газ у сумі 1 977,93 грн., на підтвердження чого надав до суду Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 року по 29.09.2015 року станом на 29.09.2015 року, за яким заборгованість відповідача складає 16 662,63грн.

Господарський суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобовязань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови Договору (п. 4.6.3. Договору), а також факт того, що відповідач отримав поставлений природний газ, що підтверджується вищезазначеними актами приймання-передачі, відповідно строк оплати поставленого позивачем відповідачу товару є таким, що настав.

Доказів оплати поставленого позивачем природного газу відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу за поставлений природний газ у сумі 16 662.63 грн. шляхом надання належних доказів не спростував.

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений природний газ у сумі 16 662,63 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Відповідно до п.2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань: щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

За умовами п. 6.2.2. у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню:

- за актом приймання-передачі природного газу № НІК00002550 від 30.04.2015 року за період з 06.05.2015 року по 12.10.2015 року у сумі 1521,16 грн.

Судом перевірений наданий позивачем розрахунок пені та встановлено його правильність, тому вимога позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 1521,16 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача на свою користь 3% річних за актом приймання-передачі природного газу № НІК00002550 від 30.04.2015 року у сумі 79,85 грн.

Судом перевірений наданий позивачем розрахунок пені та встановлено його правильність, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 79,85 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача втрати від інфляції за актом приймання-передачі природного газу № НІК00002550 від 30.04.2015 року у сумі 187,49 грн.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок втрат від інфляції, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З наведених положень законодавства вбачається, що втрати від інфляції можуть бути нараховані починаючи з наступного місяця у якому мав бути здійснений платіж, тобто початком періоду є наступний місяць, за тим, що вказаний у розрахунку.

Позивач зазначає початок періоду нарахування індексу інфляції - 06.05.2015 року, однак втрати від інфляції за наведений місяць (травень 2015 року) не можуть бути нараховані, так як зазначений місяць обмежений вказаною датою, у той час як найменший період визначення індексу інфляції складає місяць.

Щодо кінця періоду нарахування втрат від інфляції, то позивач зазначає кінцем періоду 12.10.2015 року, однак втрати від інфляції за наведений місяць (жовтень 2015 року) не можуть бути нараховані, так як зазначений місяць обмежений вказаною датою, у той час як найменший період визначення індексу інфляції складає місяць (аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 01.04.2015 року у справі 917/1667/14).

З урахуванням викладеного, враховуючи взятий позивачем період нарахування, втрати від інфляції за прострочення оплати поставленої продукції можуть бути нараховані за період з червня 2015 року по вересень 2015 року у сумі 52,74 грн.

За наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляції підлягає задоволенню частково у сумі 52,74 грн.

Отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача підлягає стягненню 18 316,38 грн. (заборгованість у розмірі 16 662,63 грн., пеня у розмірі 1521,16 грн., 3% річних у розмірі 79,85 грн., індекс інфляції у розмірі 52,74 грн.).

Щодо заперечень відповідача стосовно фінансування оплат за договорами Державним казначейством України суд повідомляє наступне.

Обов'язок відповідача сплатити суму боргу, додатково обґрунтовується тим, що відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 15.05.2012 року у справі №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року.

Отже, заперечення відповідача про неможливість оплати за укладеними договорами у зв'язку з відсутністю фінансування з Державного казначейства України є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті за поставлений товар. Невиконанням обовязку щодо оплати продукції відповідач порушує права позивача, безпідставно не перераховуючи кошти (вартість товару) у власність позивача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 212,08 грн.

Керуючись ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 21А, ідентифікаційний код 26239738) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код 03340920) заборгованість у розмірі 16 662,63 грн., пеню у розмірі 1521,16 грн., 3% річних у розмірі 79,85 грн., втрати від інфляції у розмірі 52,74 грн. та судовий збір у розмірі 1 212,08 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 19.11.2015 року.

Суддя О.М. Крижний