РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015Справа №910/22438/15

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна"
До Моторного (транспортного) страхового бюро України
Провизнання протиправним та скасування рішення
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Мунька О.В,.представник за довіреністю від 31.12.2014 № 2/12-14ЮР;
Від відповідача: Давиденко Ю.К., представник за довіреністю від 05.01.2015 № 03/2015;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2015 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра-Україна" звернулося до суду з позовом, яким просить визнати протиправним та скасувати рішення президії Моторного (транспортного) страхового бюро України № 4, оформлене протоколом № 358/2015 від 23.07.2015.

Провадження у справі за вказаними вимогами було порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2015 № 910/22438/15, яку призначено до розгляду на 17.09.2015.

Ухвалою від 17.09.2015 розгляд справи було відкладено на 06.10.2015 у зв'язку з неявкою представника відповідача, неподанням витребуваних документів та згідно з клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи.

06.10.2015 в судовому засіданні було оголошено перерву до 29.10.2015.

У судове засідання, призначене на 29.10.2015, з'явилися представники сторін.

В ході розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, вказуючи, що оскаржуване рішення суперечить чинному статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України та законодавству, порушує публічний порядок здійснення страхової діяльності та право Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна" як члена Ревізійної комісії Моторного (транспортного) страхового бюро України на здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю відповідача.

Представник відповідача проти позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, вважаючи безпідставним заявлений позов та правомірним оскаржуване рішення.

Під час з'ясування правових позицій сторін по суті спору представник позивача заявив суду два клопотання про витребування від відповідачів доказів у справі, що стосуються деталізації обставин, на які посилався відповідач, заперечуючи проти позову.

Розглянувши зазначені клопотання, суд відхилив їх як необґрунтовані, зважаючи на наступне.

У ст. 38 Господарського процесуального кодексу України вказується, що сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Позивачем не доведено суду обставин, які перешкоджають самостійному поданню документів, зазначених у клопотаннях про витребування доказів, при тому, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра-Україна" є асоційованим членом Моторного (транспортного) страхового бюро України, а також членом ревізійної комісії відповідача, у зв'язку з чим підстави вважати, що позивач має перешкоди для самостійної подачі даних документів, відсутні.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра-Україна" є асоційованим членом Моторного (транспортного) страхового бюро України, що підтверджується свідоцтвом від 09.04.2008 № 107.

30.10.2014 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра-Україна" набуло статус члена президії Моторного (транспортного) страхового бюро України замість Приватного акціонерного товариства Страхова група "ТАС", яке заявило про своє вибуття і вихід з президії, що підтверджується протоколом засідання президії Моторного (транспортного) страхового бюро України № 334/2014.

11.02.2015 президією Моторного (транспортного) страхового бюро України було, серед іншого, ухвалено рішення призупинити повернення страховику, що вибув з Моторного (транспортного) страхового бюро України, гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним таким страховиком до прийняття нової редакції договору про співпрацю Моторного (транспортного) страхового бюро України та страховиком у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами (копія протоколу № 342/2015 в матеріалах справи).

Згідно з рішенням загальних зборів членів Моторного (транспортного) страхового бюро України, оформленого протоколом від 26.03.2015 № 47/2014, було збільшено склад ревізійної комісії відповідача, обрано до її складу п'ятьох представників від страховиків, серед яких, серед іншого, представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна".

23.07.2015 президією Моторного (транспортного) страхового бюро України на позачерговому засіданні було прийнято рішення, оформлене протоколом № 358/2015 про початок повернення дирекцією відповідача повернення Страховій компанії "Гарант-Авто" коштів фонду захисту потерпілих шляхом здійснення страхових виплат у межах суми залишків коштів страхової компанії в фонді захисту потерпілих у розмірі, що не перевищує 4 298 863,04 грн. на підставі списків, які будуть надані тимчасовим адміністратором та погоджені з уповноваженим органом.

За твердженням позивача, вказане рішення суперечить статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України (п. 3.2) та чинному законодавству, зокрема п.п. ґ п. 41.1 ст. 41 ст. 41, абз. 2, 5 п. 43.4 ст. 43, п. 47.1 ст. 47 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", де передбачено право відповідача здійснювати виплату страхових відшкодувань за рахунок коштів фонду захисту потерпілих виключно у разі, якщо страховик визнаний банкрутом та/або ліквідований.

Мотивуючи своє звернення до суду з даним позовом, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра-Україна" вказує на ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України.

Так, п. 3.2 статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України до основних завдань відповідача віднесено, серед іншого, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів (компенсацій та відшкодувань) на умовах, передбачених чинним законодавством України, управління централізованими страховими резервними фондами, зо створюються при бюро для забезпечення виконання покладених на нього функцій.

Згідно з п.п. ґ п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника Моторного (транспортного) страхового бюро України, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих на умовах, визначених цим Законом.

У абз. 2 п. 43.1 ст. 43 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція МТСБУ відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди Моторного (транспортного) страхового бюро України, що затверджується його президією за погодженням з Координаційною радою.

Абзацом 5 п. 43.4 ст. 43 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено заборону будь-яких стягнень з централізованих страхових резервних фондів Моторного (транспортного) страхового бюро України, крім пов'язаних з регламентними виплатами, що проводяться відповідно до цього Закону за рахунок такого фонду. У разі банкрутства страховика або його ліквідації залишки коштів, сплачених ним до централізованих страхових резервних фондів Моторного (транспортного) страхового бюро України, не можуть бути включені до ліквідаційної маси і залишаються у його централізованих страхових резервних фондах.

Відповідно до п. 47.1 ст. 47 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" президія Моторного (транспортного) страхового бюро України здійснює загальне керівництво діяльністю МТСБУ відповідно до цього Закону, інших нормативно-правових актів, статуту, рішень загальних зборів членів та Координаційної ради Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Згідно з ч 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 ст. 207 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Проаналізувавши правові позиції сторін, суд знаходить слушними заперечення відповідача та не вбачає підстав для задоволення позову, зважаючи на наступне.

Виходячи з приписів ст. 39 47 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховому бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

У п. 6.14 статуту відповідача вказується, що порядок повернення гарантійних внесків до централізованих страхових резервних фондів визначається чинним законодавством, положеннями про відповідні фонди та договором про співпрацю між страховиком і бюро.

Згідно з п. 51.9 ст. 51 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів Моторного (транспортного) страхового бюро України, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених бюро, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства. Строк такого повернення з фонду захисту потерпілих становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в бюро.

З системного аналізу даного спеціального нормативного акту вбачається, що він не деталізує процедуру повернення гарантійного внеску до фонду захисту потерпілих, проте такий порядок регламентовано Положенням про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах.

До матеріалів справи суду було подано примірник названого Положення, затвердженого протоколом президії відповідача від 07.08.2014 № 320/2014 та погодженого протоколом Координаційної ради відповідача від 17.11.2014 № 47/2014.

Виходячи зі змісту п. 3.12 даного Положення повернення гарантійного внеску відбувається частинами за таких умов:

за наявності неврегульованих подій, що мають ознаки страхових випадків за вказаними договорами страхування, повернення чергової частини залишку внеску розпочинається не раніше дати отримання Моторним (транспортним) страховим бюро України документального підтвердження врегулювання таких подій;

за відсутністю такого підтвердження повернення залишку гарантійного внеску здійснюється протягом останнього місяця закінчення трьохрічного строку з дати припинення членства в Моторному (транспортному) страховому бюро України;

дострокове повернення залишку гарантійного внеску можливе на підставі договору зі страховиком шляхом врегулювання таких подій.

Договором із страховиком, який передбачає можливість повернення відповідачем залишку гарантійного внеску такого страховика з фонду захисту потерпілих шляхом врегулювання страхових випадків, є договір про співпрацю.

28.12.2012 відповідачем та Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" було укладено договір у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами № 002.

У п. 5.1 такого договору сторони погодили, що у разі припинення членства страховика в бюро та наявності неврегульованих страховиком подій, що мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, дирекція бюро має право прийняти рішення про повернення страховику залишку гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання таких подій.

Для здійснення повернення гарантійного внеску зазначеним шляхом бюро від імені страховика та за рахунок його гарантійного внеску у фонді має повноваження приймати та опрацьовувати повідомлення про страхові випадки, заяви на виплату страхового відшкодування, рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті, сплачувати страхове відшкодування.

Таким чином, такі правовідносини між відповідачем та страховиком мають характер представництва, що виникло на підставі договору та відповідає ст. 237 Цивільного кодексу України, де вказується, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

За умовами п. 5.4 договору № 002 на відповідача покладено обов'язок з дотримання чинного законодавства при виконанні повноважень, зазначених у п. 5.2 даного договору.

Отже, здійснення відповідачем виплат за страховими випадками за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених страховиком, який припинив членство в бюро, але по відношенню до якого не здійснюється процедура ліквідації/банкротства, є виконанням відповідачем перед таким страховиком своїх повноважень за договором про співпрацю, що не є тотожним здійсненню регламентних виплат, які є обов'язком відповідача, що випливає з п. 41.1 та п. 41.2 ст. 41 Закону.

Як вказувалося вище, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених законодавством статутом відповідача визначається як одне з його головних завдань та відповідає п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Розглядаючи заявлений спір, суд не погоджується з правовою позицією позивача про те, що виплати з централізованих фондів мають виключно регламентний характер. Так, у п. 41.4 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачається можливість використання коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду для здійснення оплат послуг осіб, залучених для врегулювання подій, за якими може бути проведена регламентна виплата.

Основними ознаками таких виплат та відшкодувань за рахунок фонду захисту потерпілих є проведення їх згідно з нормами Закону.

Отже, відповідач, виконуючи повноваження представника страховика (на підставі ст. 5 договору про співпрацю) при врегулюванні подій, які мають ознаки страхових випадків, прийнятті рішень і здійснені страхового відшкодування від імені страховика та за рахунок його гарантійного внеску до фонду захисту потерпілих дотримується умов, визначених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та, відповідно, виконує зазначене своє основне завдання.

За умовами п. 3.12.2 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах дострокове повернення гарантійного внеску страховику при наявності неврегульованих страхових випадків за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є представництвом, яке здійснюється на підставі договору (ст. 237 Цивільного кодексу України), відповідає спрямованості та меті обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, узгоджується з завданням Моторного (транспортного) страхового бюро України здійснювати виплати із фонду захисту потерпілих та призначенням такого фонду (п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 та пп. 43.1.2 п. 43.1 ст. 43 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", п. 3.2 та п.13.2 статуту відповідача, п. 1.2 названого Положення), забезпечує виконання страховиком, який припинив членство в бюро своїх зобов'язань за укладеними таким страховиком договорами згаданого виду страхування за рахунок сформованого ним гарантійного внеску - коштів його страхових резервів із згаданого виду страхування (абз. 6 п. 43.4 ст. 43 та п. 52.5 ст. 52 Закону).

21.11.2014 Публічне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" було позбавлено членства в Моторному (транспортному) страховому бюро України.

19.02.2015 розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 233 було анульовано ліцензію Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" на провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з втратою асоційованого членства Моторного (транспортного) страхового бюро України.

31.03.2015 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг винесено розпорядження № 601 про відсторонення керівництва Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" від управління фінансовою установою та призначення тимчасової адміністрації.

У червні 2015 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг звернулася до відповідача з проханням включити до розгляду найближчого засідання президії бюро питання щодо надання дирекції бюро дозволу на повернення гарантійного внеску страховика у фонді захисту потерпілих шляхом проведення врегулювання подій, зо мають ознаки страхових випадків, що сталися за уколеними Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (копія листа від 23.06.2015 № 3621/13-11 в матеріалах справи). Зазначена вимога була мотивована відсутністю у Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" активів для виконання зобов'язань за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при наявності коштів страхових резервів у фонду захисту потерпілих.

Матеріалами справи підтверджується, що ухваленню оскаржуваного рішення президії відповідача передував розгляд згаданого листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг і таке рішення було прийнято одноголосно в межах компетенції, що виключає підстави вважати його незаконним чи протиправним.

Крім того, розглядаючи даний спір, суд враховує пояснення відповідача, згідно з я якими станом на 04.10.2015 до Єдиної візованої бази даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів міститься інформація про 2 237 неврегульованих вимог потерпілих на загальну суму 26 157 559,63 грн. Датою прийняття рішення про виплату за вимогою, яка останньою врегульовувалася Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" є 31.08.2015. Датою останньої здійсненої страхової виплати 13.02.2015.

Отже, суд погоджується з відповідачем, що реалізація описаного вище механізму повернення гарантійного внеску, надає можливість здійснити за рахунок наявних у фонді захисту потерпілих коштів страхових резервів страховика виконання частини зобов'язань останнього щодо проведення страхових виплат за укладених ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а, відповідно, зменшити ризик ліквідації/банкрутства такого страховика і кількість регламентних виплат за його зобов'язаннями за рахунок коштів такого фонду, які сформовані іншими страховиками. Тоді як відмова відповідача від подальшого використання такого способу повернення гарантійного внеску страховикам, які не виконують свої зобов'язання, сприятиме порушенню визначених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". прав потерпілих та страхувальників. Отриманий страховиком залишок гарантійного внеску при наявності не виконаних зобов'язань за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в умовах наявності гарантійної функції бюро сприятиме нецільовому використанню страховиком зазначених коштів. У випадку банкрутства/ліквідації такого страховика після повернення йому гарантійного внеску для виконання зобов'язань зазначеного страховика використовуватимуться кошти фонду захисту потерпілих інші, ніж базовий гарантійний внесок такого страховика.

Дії відповідача з повернення страховику гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків, за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними таким страховиком, відповідають вимогам законодавства, статуту відповідача, Положенню про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, вчинені в межах повноважень та встановленої компетенції, а тому оскаржуване рішення не підлягає визнанню недійсним господарським судом (за текстом позовної заяви - протиправним і скасуванню).

Таким чином, фактичними обставинами справи підтверджується відсутність порушень законодавства і статуту з боку відповідача, так само як і прав та інтересів позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають відхиленню, а судові витрати у справі - покладенню на позивача з огляду на відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 32-38 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги

рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи

апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 19.11.2015 р.