ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2015 р.Справа № 916/5264/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

суддів: Гладишевої Т.Я., Ліпчанської Н.В.

При секретарі судового засідання: Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - Никислий В.О., за довіреністю № 166 від 02.09.2015р.

Інші представники сторін у судове засідання не з'явились. Про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧУБІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 18.09.2015р.

по справі № 916/5264/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧУБІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ"

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія"

про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення 122 668,17 грн.

суб'єкт оскарження: відділ державної виконавчої служби Котовського міжрайонного Управління юстиції в Одеській області

Відповідно до ст.ст.44, 811 ГПК України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

Встановила:

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.02.2015р. у справі № 916/5264/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЧУБІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення 122 668,17грн., позов товариства з обмеженою відповідальністю "ЧУБІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" задоволено повністю.

Для примусового виконання вищезазначеного рішення, 16.03.2015р. господарським судом Одеської області видані відповідні накази.

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧУБІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" звернулось до господарського суду Одеської області зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області в порядку ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, що виразилися у відмові відкрити виконавче провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 48207049 від 21.07.2015 року, та про зобов'язання Відділу ДВС прийняти наказ господарського суду Одеської області від 16 березня 2015 року до виконання.

Обґрунтовуючи скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Чубівський комбінат хлібопродуктів» зазначає про безпідставне застосування Відділом ДВС п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки фактичного закінчення (закриття) виконавчого провадження у розумінні ст. 49 зазначеного закону не відбулось.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.09.2015р. (суддя Цісельський О.В.) скаргу ТОВ "ЧУБІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" на дії відділу ДВС Котовського міжрайонного Управління юстиції в порядку ст.121-2 ГПК України відхилено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу в порядку ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", що в свою чергу не передбачає його повторного прийняття до виконання згідно п.7 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження". На думку суду державний виконавець керувався ст.50 Закону України "Про виконавче провадження", де визначено, що виконавче провадження не може бути розпочато знов, крім випадків, передбачених цим Законом та правомірно відмовив стягувачу відкрити виконавче провадження.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧУБІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу господарського суду Одеської області скасувати та постановити нове рішення, яким визнати незаконними дії державного виконавця державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області Дорогова О.Б., що виразилися у відмові відкрити виконавче провадження та скасувати постанову виконавця Дорогова О.Б. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП №48207049 від 21.07.2015р. та зобов'язати відділ державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області прийняти наказ господарського суду Одеської області від 16.03.2015р. до виконання.

В апеляційній скарзі скаржник посилаються на те, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував приписи ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV та пункту 9.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012р. №9.

Більш детальніше доводи викладені у скаргах.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник Відділу державної виконавчої служби Котовського міжрайонного Управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з'явився, проте направив через електронну пошту клопотання про відкладення розгляду справи. Обґрунтовуючи клопотання сторона зазначила, що не має можливості своєчасно прийняти участь у судовому засіданні у зв'язку із запізненням поїзду № 135 сполученням Чернівці-Одеса на 82 хвилини.

Судова колегія відхилила зазначене клопотання, оскільки обмежена строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу, визначеного ч. 2 ст. 102 ГПК України. Клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги сторонами на заявлялось.

Крім того, апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача та суб'єкта оскарження.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступників висновків. Відповідно до приписів ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 21.04.2015 року відділом державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, було відкрито виконавче провадження на підставі наказу господарського суду Одеської області про примусове виконання рішення від 16 березня 2015 року №916/5264/14.

Відповідно до п.1 ч. 1 статті 19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

06 травня 2015 року ТОВ „Чубівський комбінат хлібопродуктів звернувся до ВДВС Котовського МРУЮ в Одеській області із заявою про повернення виконавчого документа - наказу без виконання, з підстав мирного урегулювання спору, так як СТОВ "Мрія" звернулося до позивача з листом зупинити виконавче провадження до збору врожаю.

Постановою від 14.05.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві Відділом державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, було повернуто наказ господарського суду Одеської області про примусове виконання рішення від 16 березня 2015 року №916/5264/14 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку з тим, що після початку збору врожаю СТОВ "Мрія" не почало виконувати рішення суду, 15 липня 2015 року позивач знову звернувся до ВДВС Котовського МРУЮ в Одеській області із заявою, в якій просило орган ДВС прийняти до виконання наказ господарського суду Одеської області від 16.03.2015р. №916/5264/14.

21.07.2015р. заступником начальника ВДВС Котовського МРУЮ в Одеській області Дороговим О.Б. винесено постанову ВП № 48207049 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), в якій зазначено, що виконавчий документ було повернуто стягувачу за його заявою, а тому, керуючись п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання відмовлено.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що державним виконавцем відділУ державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області було безпідставно застосовано п.7 ч. ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" та незаконно відмовлено у прийнятті виконавчого документа, що і стало підставою для ТОВ "ЧУБІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" звернутись до суду із даною скаргою.

Згідно ч. 1 ст. 4-5 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Згідно ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до приписів ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

За приписами ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

У разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої цієї статті державний виконавець роз'яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність з вимогами статті 18 цього Закону.

Постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.

У разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6-1 частини першої цієї статті державний виконавець у постанові зазначає найменування господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, номер справи про банкрутство, а також розяснює стягувачу його право звернутися до цього суду з відповідною заявою для задоволення своїх вимог під час ліквідаційної процедури спільно з іншими кредиторами.Згідно з п. 7 частини 1 ст. 27 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Частиною п'ятою статті 47 Закону України „Про виконавче провадження встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Заперечуючи проти скарги на дії органу ДВС, державний виконавець послався на норми ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої завершене виконавче провадження не може бути розпочато знову.

Але, частиною 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вже зазначалось вище, частиною 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстави наявності його письмової заяви не позбавляє стягувача права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання.

Аналогічне положення міститься в роз'ясненні Вищого господарського суду України.

Відповідно до п.п. 9.11 п.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» у розгляді скарг на дії органів Державної виконавчої служби, пов'язаних з відмовою у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", господарському суду слід мати на увазі таке. За змістом пункту 1 частини першої і частини п'ятої статті 47 та положень статті 26 в сукупності цих норм повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закриття виконавчого провадження, не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу Державної виконавчої служби за виконанням судового рішення.

Згідно п.п. 9.13 п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Визнавши дії державної виконавчої служби щодо відмови у відкритті виконавчого провадження такими, що не суперечать Закону України "Про виконавче провадження", суд першої інстанції не дав системного аналізу положенням цього Закону, а саме ст. ст. 26, 49, 50 Закону, а також не врахував, що приписи ст. 47 Закону є спеціальними по відношенню до положень ст. 26 Закону стосовно можливості відкриття виконавчого провадження за повторним пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Так, стаття 49 Закону не визначає таку підставу для закінчення виконавчого провадження, як повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою.

Положення пункту 7 частини 1 ст. 26 Закону (відмова у відкритті виконавчого провадження, якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою) кореспондується з положеннями пункту 1 частини 1 ст. 49 Закону, якою встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду.

Отже, системний аналіз положень статей 26, 49 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що підставою для закінчення виконавчого провадження є саме заява стягувача про відмову від примусового виконання рішення суду, яка має бути визнана судом, і яка, відповідно, виключає можливість повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за приписами частини 1 ст. 50 Закону, завершене виконавче провадження з наведених підстав не може бути розпочате знову.

Судова колегія погоджується з доводами скаржника та зазначає, що даючи оцінку діям державної виконавчої служби щодо прийняття постанови від 21.07.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження, місцевий господарський суд неправильно застосував положення Закону України "Про виконавче провадження" і матеріалами справи доведено факт порушення державним виконавцем вимог закону при виконанні наказу суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 15.02.2012р. по справі №3/76-34/303.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду Одеської області від 18.09.2015р. та постанова державного виконавця Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області Дорогова О.Б. від 21.07.2015р. підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧУБІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" на дії ДВС - задоволенню.

Керуючись ст. 99, 101, 103 п.2, 104 п.3, 105, 106 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧУБІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 18.09.2015р. по справі № 916/5264/14 - скасувати.

Прийняти нове рішення:

«Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧУБІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" - задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області Дорогова О.Б., що виразилися у відмові відкрити виконавче провадження на підставі наказу господарського суду Одеської області від 16.03.2015 року № 916/5264/14.

Скасувати постанову державного виконавця Дорогова О.Б. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 48207049 від 21.07.2015 року.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області прийняти наказ господарського суду Одеської області від 16.03.2015 року № 916/5264/14 до виконання.»

Постанова відповідно до вимог ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 19.11.2015р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя Н.В. Ліпчанська