РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа №910/24823/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська дистрибуційна

компанія"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Континент-Торг"

про стягнення 24594, 88 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Лобач І.А. (за дов.)

від відповідача не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 16.11.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

До господарського суду міста Києва звернулось з позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Українська дистрибуційна компанія" до товариства з обмеженою відповідальністю "Континент-Торг" про стягнення заборгованості за договором поставки № У-4 від 01.01.2013 в розмірі 24594, 88 грн., з яких: 19639,64 грн. заборгованість, 4674,31 грн. пеня, 280,93 грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем грошового зобов'язання. Борг виник внаслідок невиконання відповідачем умов договору поставки №У-4 щодо оплати поставленого 15.12.2014 та 30.03.2015 року на загальну суму 19639, 64 грн. (п.1.1. та п.4.3. Договору). П. 5.12. договору за порушення строків розрахунків за поставлений товар передбачена сплата відповідачем пені. Позивач просив суд стягнути з відповідача пеню та 3% річних на підставі ст.232 ГК України тач.2 ст.625 ЦК України

Ухвалою суду від 21.09.2015 порушено провадження у справі № 910/24823/15, розгляд останньої призначено на 05.10.2015.

Представником позивача подано документи на виконання вимог ухвали суду.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимоги ухвали суду від 21.09.2015 про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 01 6.

Ухвалою суду від 05.10.2015 розгляд справи відкладено на 02.11.2015

Представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Заявою про зменшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 4955, 24 грн., а саме 4674 грн. 31 коп. пені, 280 грн. 93 коп. - три відсотки річних, в зв»язку з тим, що під час розгляду судової справи відповідач в період з 02.10.2015 року по 05.10.2015 року здійснив погашення суми основного боргу в розмірі 19639, 64 грн.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вищезазначена заява приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахування заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимоги ухвали суду від 05.10.2015 про відкладення розгляду справи не виконав, про причини неявки суд не повідомив, однак про день та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 01 4.

Суд відклав розгляд справи на 16.11.2015 та зобов'язав відповідача виконати вимоги ухвал суду.

05.11.2015 через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва від позивача надійшли пояснення відносно взаєморозрахунків.

В судове засідання 16.11.2015 представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 02.11.2015 про відкладення розгляду справи не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 01 4.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.01.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Континент-торг" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська дистрибуційна компанія" (постачальник) укладено договір поставки № У-4 (з протоколом узгодження розбіжностей від 01.01.2013 року та додатковою угодо б/н про зміну умов договору поставки №У-4 від 01.01.2015 року).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 Договору, постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити на умовах DDP (Інкотермс 2010) за адресами згідно з додатком № 2 до даного договору алкогольні напої під торгівельними марками "Хортиця", "Благов", "Мороша", "Шустов", "Ореанда", "Мікадо", "Кримська марка", "Медовуха", "Сан-Маріно", "Чорноморська" надалі - товар, згідно з погодженими сторонами замовленням покупця та товарно-супровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору. Покупець надає замовлення постачальнику на підставі специфікації, затвердженої сторонами, в якій наведено перелік товарів, що поставляються за цим договором, та їх ціни.

В специфікації, наявній в матеріалах справи, зазначено товар та ціну вказаного товару, що узгоджений до поставки за договором №У-4 від 01.01.2013.

Згідно п. 2.1 Договору постачальник зобов'язується поставити товар на склади магазинів покупця за адресами та згідно графіка, встановленого у додатку № 2 до договору.

Згідно замовлень на поставку: № Счт-00146745 від 26.03.2015 на суму 14316,00 грн., № Счт-00116161 від 10.12.2014 на суму 42511,74 грн., відповідачем було замовлено у позивача товару на загальну суму 56827,74 грн.

На підтвердження факту поставки товару позивач надав в матеріали справи копії накладних: № 54047 від 15.12.2014 на суму 41514,06 грн., № 11175 від 30.03.2015 на суму 13939,80 грн. Вказані накладні підписані та скріплені печатками контрагентів. Загальна сума поставки за вказаними накладними складає 55453,86 грн.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Постачальник зобов'язаний поставляти товар за цінами, погодженими сторонами у специфікації, яка є діючою на момент замовлення товару покупцем. Ціна договору складається з вартості поставленого та прийнятого товару згідно відповідних накладних за даним договором. Оплата покупцем отриманого від постачальника товару здійснюється протягом 45 календарних днів з моменту отримання товару покупцем, шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок постачальника. (п.4.1, 4.3, 4.3 Договору).

На підтвердження факту оплати відповідачем вартості поставленого товару позивачем до матеріалів справи надано копії банківських виписок по рахунку ТОВ "Українська дистрибуцій на компанія": від 11.02.2015 на суму 7000,00 грн., від 18.02.2015 на суму 5000,00 грн., від 25.02.2015 на суму 2440,00 грн., від 04.03.2015 на суму 2100,00 грн., від 11.03.2015 на суму 1900,00 грн., від 25.03.2015 на суму 2702,00 грн., від 02.10.2015 на суму 17000,00 грн., від 05.10.2015 на суму 2639,64 грн. Загальна вартість оплаченого товару за вказаними виписками складає 40781,64 грн.

Позивач надав до матеріалів справи на підтвердження зменшення суми основної заборгованості відповідача за договором поставки накладні на повернення: від 01.06.2015 № РНк-153990 на суму 2695,98 грн., від 18.06.2015 № РНк-149202 на суму 7566,36 грн., від 19.06.2015 № РНк-154389 на суму 3385,80 грн., від 25.06.2015 № РНк-153990 на суму 986,28 грн. Зазначені накладні підписані та скріплені печатками контрагентів. Загальна вартість повернутого за вказаними накладними товару складає 14634,42 грн. крім того на суму 37,20 грн. було здійснено корегування ціна 23.02.2015.

З урахуванням всіх сплачених сум за поставлений товар та вартість повернутого товару, відповідач сплатив суму основного боргу в повному обсязі у сумі 55453,26 грн.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013 включно. У тому випадку, якщо жодна зі сторін письмово не менш як за 30 календарних днів до закінчення дії договору не заявить іншій стороні про припинення його дії, даний договір вважається продовженим на не обмежений термін на тих самих умовах. (п. 8.1 Договору).

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що позивач розрахувався за поставлений товар у повному обсязі. Однак, кінцевий розрахунок був здійснений після звернення позивача до суду. У зв'язку з простроченням оплати отриманого товару позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 4674,31 грн. та 3% річних у розмірі 280,93 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.5.12 договору, за порушення строків розрахунків за поставлений товар, передбачених даним договором, покупець виплачує продавцю неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 % (але не більше подвійної облікової ставки НБУ) від суми заборгованості за кожний день прострочення розрахунків.

При здійсненні розрахунку суми пені на заборгованість у розмірі 9533,46 грн. позивач не врахував зміну облікової ставки НБУ. Суд здійснив власний розрахунок суми пені, згідно якого пеня складає 4650,81 грн. Заявлена позивачем до стягнення пеня у розмірі 4674,31 грн. підлягає стягненню з відповідача частково у розмірі 4650,81 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком 3% річних у розмірі 280,93 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно сумі задоволених вимог.

Оскільки позов задоволено частково, то сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційна сумі задоволених вимог і складає 1212,22 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Континент-Торг" (03146, місто Київ, вулиця Якуба Коласа, будинок 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська дистрибуцій на компанія" (01135, м. Київ, вулиця В. Чорновола, будинок 12, ) суму пені у розмірі 4650 (чотири тисячі шістсот п'ятдесят) грн. 81 коп., суму 3% річних у розмірі 280 (двісті вісімдесят) грн.. 90 коп. та судовий збір в розмірі 1212 (одна тисяча двісті дванадцять) грн. 22 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.11.2015

Суддя І.В.Усатенко