ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 р. Справа № 923/1628/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЙДОДИР", м. Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мир Строй-Ки", м. Херсон

про стягнення 97 971,70 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність № 12/11 від 12.11.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_2, уповн. представник, довіреність від 08.09.2015р.

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мойдодир" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мир Строй-Ки" (відповідач) з вимогами про стягнення 97 971,70 грн. заборгованості з оплати товару, у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за договором № 02/2010-Н.Р. від 28.05.2010р.

Відповідач надав два відзиви на позовну заяву, згідно з якими не визнає позов в повному обсязі. У першому відзиві стверджується про невизнання позову з підстав ненадання позивачем належних доказів (видаткових накладних) на підтвердження факту виникнення спірного боргу та його розміру. Згідно з іншим, наданим в судове засідання 17.11.2015р., відзивом відповідач не визнає позов стверджуючи про наступне:

"Поставки товару здійснювалися в період з 28.05.2010р. по 13.08.2012р.

На виконання своїх зобов'язань ТОВ "Мир Строй-Ки" здійснювало оплату отриманого товару в період з 28.05.2010р. по 10.09.2012р.

Відповідно до п.7.3. Договору купівлі-продажу відстрочка платежу за поставлений товар становить 30 календарних днів.

Відповідно до видаткових накладних від 13.08.2012р. на адресу ТОВ "Мир Строй-Ки" було поставлено товару на загальну суму 103 781,66 грн. В цей же день, 13.08.2012р., зважаючи на некомплектність товару, ТОВ "Мир Строй-Ки" повернуло поставлений за накладними від 13.08.2012р. товар на суму 107 904,19 грн.

Зважаючи на це, дата останньої поставки становить 22.04.2011р. та 26.07.2012р.

З урахуванням відстрочення платежу, прострочення зобов'язання виникло у ТОВ "Мир Строй-Ки" 26.08.2015р.

Строк позовної давності для відповідної вимоги згідно ст. 257 ЦК України - 3 роки з моменту коли особа дізналась, або повинна була дізнатися про порушення свого права, а саме, 26.08.2015р. Позовна заява подана 15.09.2015р. - після спливу позовної давності."

Даний (другий) відзив містить у собі клопотання відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності до заявлених вимог.

Згідно з ухвалою суду від 05.11.2015р., за клопотанням позивача, строк розгляду справи продовжено понад двомісячний строк.

В судовому засіданні 17.11.2015р. було оголошено перерву до 17.11.2015р. 15-00 год.

Після перерви в судовому засіданні представник позивача підтримує позов в повному обсязі, з зазначених у позовній заяві підстав, зокрема, стверджуючи про те, що за накладними на повернення товару від 13.08.2015р. відповідач не повертав позивачеві будь-який товар з товару загальною вартістю 103 345,85 грн., який був переданий позивачем відповідачеві за видатковими накладними від 13.08.2015р. № П004203/01 та № П004085/01.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 17.11.2015р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мойдодир" (надалі - позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Мир Строй-Ки" (надалі - відповідач) уклали 28.05.2010р. між собою договір № 02/2010-Н.Р., на умовах якого позивач зобов'язався передавати у власність відповідача товар, окремими партіями, за найменуванням (асортиментом), кількістю, ціною, загальною вартістю товару та в строки поставки, згідно додатків до цього договору та супроводжувальних документів на товар (товарних (видаткових) та товарно-транспортних накладних), а відповідач зобов'язався приймати та оплачувати цей товар (надалі - договір). Згідно з п. 4.1. договору обов'язки позивача по передачі товару відповідачу вважаються виконаними в момент передачі товару відповідачеві. Згідно з п. 4.2. договору право власності на товар переходить до відповідача з моменту одержання товару (дати поставки).

Згідно п. 7.3. договору оплата кожної партії товару здійснюється після (по мірі) реалізації товару, щотижнево, але якщо сума неоплаченого товару перевищує 50000,00 грн. відповідач зобов'язаний оплачувати різницю у термін 30 (тридцять) календарних днів, при цьому, загальна сума товару не повинна перевищувати 100 000,00 грн.

Згідно з п. 7.7. договору відповідач зобов'язаний подавати позивачеві щотижневий звіт із зазначенням кількості реалізованого протягом даного тижня товару та вказує товарні залишки на дату формування звіту. Згідно з п. 3.7. договору у випадку, якщо частина товару залишається нереалізованою через торгівельну мережу відповідача, відповідач має право повернути цей товар позивачеві в період дії даного договору.

Відповідно до п. 11.2. договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання, діє до 31.12.2010р. та вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік у випадку, коли жодна з сторін договору не відмовиться від пролонгації договору не менш ніж за 14 (чотирнадцять) днів до завершення строку його дії.

За результатами проведеного судом аналізу положень договору, суд дійшов висновку про те, що за своєю правовою природою договір є, фактично, договором купівлі продажу, оскільки з положень договору не вбачається притаманного договору поставки узгодження між сторонами договору строків поставки: п.2.1.-2.3. договору передбачено поставку товару за заявками відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання крім випадків, передбачених законом.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі продажу одна сторона продавець зобовязується передати майно (товар) у власність другої сторони покупця, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а також, що покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 3 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доказів припинення дії договору після 31.12.2010р. або після 31.12.2011р. сторонами не надано.

На виконання умов договору у період з лютого 2011 року по серпень 2012 року позивач передав відповідачеві товар загальною вартістю 250 649,18 грн. (з ПДВ) на підставі видаткових накладних від 08.02.2011р. № Р000700/01 на суму 1882,08 грн., №Р000701/01 на суму 2429,70 грн., № Р000702/01 на суму 1735,14 грн., №Р000703/01 на суму 2513,70 грн., № Р000704/01 на суму 1017,06 грн., № Р000705/01 на суму 7732,90 грн., № Р000706/01 на суму 3708,60 грн., а також, від 17.03.2011р. №Р000733/01 на суму 1389,60 грн., № Р000734/01 на суму 6349,70 грн., № Р000735/01 на суму 6937,92 грн., №К000736/01 на суму 2161,60 грн., № К000737/01 на суму 1584,66 грн., № Р000738/01 на суму 4319,70 грн., № К000739/01 на суму 4277,70 грн., № Р000740/01 на суму 4854,96 грн., а також, від 22.04.2011р. № К000756/01 на суму 12330,50 грн., № К000757/01 на суму 9323,82 грн., № К000758/01 на суму 2703,29 грн., № К000759/01 на суму 4342,00 грн., № К000760/01 на суму 21536,20 грн., № К000761/01 на суму 27246,78 грн., №К000762/01 на суму 6762,71 грн., № К000763/01 на суму 8881,01 грн., від 26.07.2012р. № П002895/01 на суму 1282,00 грн., від 13.08.2012р. № П004203/01 на суму 41781,66 грн., від 13.08.2012р. № П004085/01 на суму 61 564,19 грн. та згідно довіреностей відповідача від 04.02.2011р. № 162, №/№ 370-373 від 18.03.2011р., від 26.07.2012р. №1062, від 13.08.2012р. № 1154.

На підставі накладних на повернення товару від 16.03.2011р. на суму 718,08 грн., від 31.07.2012р. на суму 818,30 грн., від 13.08.2012р. на суму 1282,00 грн., від 13.08.2012р на суму 106 622,19 грн. відповідач повернув позивачеві товар загальною вартістю 109 440,57 грн. (з ПДВ).

У період з 17.12.2010р. по 10.09.2012р. відповідач сплатив позивачеві у загальній сумі 232 477,60 грн., згідно з платіжними дорученнями в призначенні платежу у яких було вказано "Оплата за аксесуари та меблі для ванної кімнати зг. Договору б/н від 28.05.2010р., у т.ч. ПДВ". Відповідач не надав доказів здійснення інших платежів на оплату товару позивача, який надійшов до відповідача на умовах договору.

При цьому, за станом на 17.12.2010р. заборгованість відповідача за договором становила 189 240,71 грн.

Відповідачем не заперечується факт отримання від позивача у період з лютого 2011 року по серпень 2012 року вказаного товару загальною вартістю 250 649,18 грн. (з ПДВ) та факт наявності за станом на 17.12.2010р. заборгованості відповідача за договором у розмірі 189 240,71 грн. (сальдо на користь позивача у вказаному розмірі по взаєморозрахунках за договором), що слідує з другого з відзивів на позовну заяву.

Станом на даний час несплачений відповідачем залишок вартості товару позивача складає 97 971,70 грн.

97 971,70 грн. = 250 649,18 грн. (загальна вартість товару) + 189 240,71 грн. (сальдо на користь позивача за станом на 17.12.2010р.) 232 477,60 грн. (здійснена відповідачем з 17.12.2010р. по цей час оплата товару позивача) 109 440,57 грн. (загальна вартість повернутого відповідачем товару позивача)

Розмір вказаного несплаченого відповідачем залишку вартості товару позивача, саме, як 97 971,70 грн., додатково уточнений згідно з актом звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем за станом на 01.12.2012р. (а.с.15-16), який був складений й підписаний позивачем та відповідачем, а також, скріплений їхніми печатками.

Суду не надано доказів наявності у період з 28.05.2010р. по 01.12.2012р. будь-якого іншого укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки (або купівлі-продажу) товару, крім, договору № 02/2010-Н.Р. від 28.05.2010р. Також, суду не надано доказів здійснення у період з 28.05.2010р. по 01.12.2012р. поставки позивачем відповідачеві товару на підставі укладених між ними у спрощений спосіб господарських договорів. У зв'язку із цим суд приймає вказаний акт звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем за станом на 01.12.2012р. (а.с.15-16), саме, як акт звірки взаєморозрахунків до договору № 02/2010-Н.Р. від 28.05.2010р.

Також, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Сторони не заперечують того факту, що остання поставка товару від позивача відповідачеві на умовах договору відбулася 13.08.2012р. та що цього ж дня відповідач повернув позивачеві товар загальною вартістю 107 904,19 грн.

Згідно вказаного акту звірки та платіжних доручень (а.с.164-167), відповідач сплатив позивачу 614,21 грн. платіжним дорученням від 13.08.2012р. № 948, 4502,04 грн. платіжним дорученням від 27.08.2012р. № 1486, 2 619,47 грн. платіжним дорученням від 03.09.2012р. № 1758, 2 370,06 грн. платіжним дорученням від 10.09.2012р. № 2081, після чого сальдо на користь позивача по взаєморозрахунках за договором склало 97 971,70 грн. (При цьому, суд констатує, що у зазначеному акті звірки накладну на повернення товару від 13.08.2012р. на суму 1 282,00 грн. вказано як одну накладну, а накладну на повернення товару від 13.08.2012р. на суму 106 622,19 грн. вказано як 34 окремі накладні від 13.08.2012р. на повернення товару.).

Виходячи з цього за станом на 14.08.2012р. несплачений відповідачем залишок вартості товару позивача становив 107 463,27 грн.

107 463,27 грн. = 97 971,70 грн. (сальдо на користь позивача по взаєморозрахунках за договором станом на 01.12.2012р.) + 9 491,57 грн. (загальна сума здійсненої відповідачем після 13.08.2012р. (платежами від 27.08.2012р., 03.09.2012р., 10.09.2012р.) оплата товару позивача).

Договором передбачено загальний порядок здійснення відповідачем оплати товару, а саме, здійснення відповідачем оплати товару по мірі (після) реалізації товару.

Разом з тим, п.7.3. договору передбачений й виняток з таких встановлених для відповідача порядку та строків оплати товару.

За наявності за станом на 14.08.2012р. у відповідача неоплаченого товару позивача, загальною вартістю 107 463,27 грн., відповідач згідно п.7.3. договору був зобов'язаний сплатити позивачеві різницю між вказаною вартістю товару та сумою 50000,00 грн., що складає 57 463,27 грн., протягом 30 календарних днів.

У п.7.3. договору не вказано від якої саме дати повинен здійснюватися відлік періоду часу тривалістю 30 календарних днів, протягом якого відповідач повинен сплатити позивачеві різницю між відповідною вартістю товару та сумою 50 000,00 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що згідно ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, відповідач був зобов'язаний здійснити оплату вказаної різниці, розмір якої становить 57 463,27 грн., протягом 30 календарних днів, починаючи з 14.08.2012р. Тобто, протягом періоду з 14.08.2012р. по 12.09.2012р. А починаючи з 13.09.2012р. відповідач є таким, що прострочив виконання вказаного зобов'язання.

Фактично, як-то слідує з матеріалів справи, протягом періоду з 14.08.2012р. по 12.09.2012р. відповідач сплатив на користь позивача 9 491,57 грн. Тобто, за станом на 13.09.2012р. відповідач є таким, що прострочив виконання встановленого для відповідача за п.7.3. договору зобов'язання щодо сплати 47 971,70 грн. з 57 463,27 грн. загальної суми різниці вартості товару (47 971,70 грн. = 57 463,27 грн. - 9 491,57 грн.).

Таким чином, 47 971,70 грн. з заявлених до стягнення з відповідача 97 971,70 грн. несплаченої вартості товару, має з 13.09.2012р. статус заборгованості відповідача перед позивачем за договором.

Щодо іншої складової, у розмірі 50 000,00 грн., заявлених до стягнення з відповідача 97 971,70 грн. несплаченої вартості товару суд зазначає наступне.

Згідно акту звірки від 01.12.2012р. взаєморозрахунків між сторонами за станом на 30.11.2012р. суму 97 971,70 грн., складовою якої є зазначені 50 000,00 грн., вказано, саме, як заборгованість відповідача перед позивачем за договором (на стор.1 даного акту звірки). Виходячи з цього суд дійшов висновку про те, що вказані 50 000,00 грн. з заявлених до стягнення з відповідача 97 971,70 грн. несплаченої вартості товару, мають не пізніше ніж з 01.12.2012р. статус заборгованості відповідача перед позивачем за договором. Вказаний висновок суду не суперечить позиції відповідача у спорі, яку викладено у другому з відзивів відповідача на позовну заяву. Доказів іншого відповідач не надав.

Так, відповідач не надав суду будь-яких первинних бухгалтерських документів (актів інвентаризації тощо) на підтвердження фактичної наявності у відповідача залишку нереалізованого товару позивача загальною вартістю а ні 50 000,00 грн., а ні 97 971,70 грн., який був отриманий відповідачем від позивача на підставі договору. Також, суду не надано матеріалів листування між сторонами з питання повернення позивачеві залишків товару позивача загальною вартістю а ні 50 000,00 грн., а ні 97 971,70 грн., який був отриманий відповідачем від позивача на підставі договору. Таким чином, суду під час розгляду даної справи не надано будь-яких доказів того, що отриманий відповідачем на підставі (умовах) договору товар позивача загальною вартістю 50 000,00 грн. або 97 971,70 грн. не є реалізованим відповідачем через торгівельну мережу.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо заявлення позивачем позову про стягнення 97 971,70 грн. заборгованості з оплати товару поза межами (з пропуском) строку позовної давності з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Приписами ст.257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою до винесення судом рішення.

Відповідно до ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Згідно ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Діями по визнанню боргу є дії боржника, які свідчать про те, що боржник визнав себе зобовязаною особою по відношенню до кредитора. Зокрема, до дій, які свідчать про визнання боргу можуть відноситися повне або часткове визнання претензії, часткове погашення самим боржником чи за його згодою іншою особою основного боргу і (або неустойки), сплата процентів по основному боргу, прохання про відстрочку виконання.

Твердження відповідача про наявність у нього, згідно умов договору, обов'язку здійснювати оплату товару позивача протягом 30 календарних днів після отримання товару спростовуються, безпосередньо, даним договором, п.7.3. якого передбачено оплату товару по мірі (після) його реалізації відповідачем.

За раніше наведених за текстом даного рішення висновків суду календарними датами, з яких відповідачем прострочено виконання зобов'язань щодо сплати заявлених до стягнення 97 971,70 грн. заборгованості, в розрізі її окремих складових, а саме, 47 971,70 грн. та 50 000,00 грн., є, відповідно, 13.09.2012р. та 01.12.2012р.

За таких обставин, трирічний строк позовної давності відносно позовних вимог про стягнення 47 971,70 грн. з вказаних 97 971,70 грн. заборгованості розпочав свій перебіг 13.09.2012р. та скінчився 13.09.2015р. В свою чергу, трирічний строк позовної давності відносно позовних вимог про стягнення 50 000,00 грн. з вказаних 97 971,70 грн. заборгованості розпочав свій перебіг з 01.12.2012р. та закінчується 01.12.2015р.

Позов, за яким порушено провадження у даній справі, надісланий до суду поштою, цінним листом, 09.09.2015р., що підтверджується відбитком календарного штемпелю підприємства поштового зв'язку на описі вкладення до цінного листа. Тобто, позов про стягнення 97 971,70 грн. заборгованості заявлений в межах строків позовної давності відносно обох з складових заявленої до стягнення заборгованості.

За раніше наведених висновків суду про календарні дати виникнення 97 971,70 грн. заявленої до стягнення заборгованості, в розрізі її окремих складових, не мають значення доводи сторін щодо наявності або відсутності підстав для застосування судом до позовних вимог наслідків спливу позовної давності, що обґрунтовуються твердженнями про певні дати повернення відповідачем товару позивача, який був отриманий відповідачем від позивача на підставі певних конкретних видаткових накладних.

Також, судом не приймаються до уваги, як такі, що не підтверджені належними доказами, доводи сторін щодо наявності або відсутності підстав для застосування судом до позовних вимог наслідків спливу позовної давності, що обґрунтовуються твердженнями про певні дати реалізації відповідачем через торгівельну мережу товару позивача, який був отриманий відповідачем від позивача на підставі певних конкретних видаткових накладних. Суду не надано жодного з передбачених п.7.7. договору звітів про щотижневі обсяги реалізації відповідачем товару позивача та обсяги залишків товару позивача у відповідача за 2010-2015рр.

При цьому суд зазначає, що оплата реалізованого відповідачем товару позивача здійснювалася згідно з платіжними дорученнями, без зазначення у цих дорученнях кількості та асортименту реалізованого товару, рахунку на оплату товару, накладної на поставку товару. У договорі ж сторони не узгодили порядок розподілу здійсненої відповідачем оплати товару за договором, у разі якщо у платіжному дорученні в призначенні платежу не вказано про здійснення оплати певного конкретного товару (або реквізити рахунку на оплату товару, накладної на поставку товару).

У зв'язку із цим, суд зазначає про те, що складовими заявленої до стягнення з відповідача 97 971,70 грн. заборгованості з оплати товару можуть бути певні грошові суми - складові наявної за станом на 17.12.2010р. заборгованості відповідача за договором у розмірі 189 240,71 грн.

З огляду на відсутність у матеріалах справи звітів про щотижневі обсяги реалізації відповідачем товару позивача та обсяги залишків товару позивача у торгівельній мережі відповідача з 28.05.2010р (дати укладання сторонами договору № 02/2010-Н.Р.) по 17.12.2010р. у суду відсутні підстави (через відсутність відповідних належних доказів) для висновку про виникнення вказаної, у сумі 189 240,71 грн., заборгованості раніше ніж з 17.12.2010р. За таких обставин, виходячи з матеріалів справи, слідує вважати, що трирічний строк позовної давності відносно позовних вимог про стягнення будь-яких грошових сум - складових цієї, у сумі 189 240,71 грн., заборгованості розпочав свій перебіг 17.12.2010р. та мав закінчитися 17.12.2013р. Проте, даний строк позовної давності перервався внаслідок здійснення відповідачем в межах цього строку дії, що свідчить про визнання вказаної заборгованості (й, відповідно усіх її складових), а саме, внаслідок складання позивачем та відповідачем 30.11.2012р. акту звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем за договором, у якому вказано про наявність за станом на 17.12.2010р. заборгованості відповідача за договором у сумі 189 240,71 грн..

Після чого трирічний строк позовної давності відносно позовних вимог про стягнення будь-яких грошових сум - складових цієї, у сумі 189 240,71 грн., заборгованості розпочав заново свій перебіг й закінчується 30.11.2015р.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється повністю, тому судовий збір у сумі 1 469,58 грн. має бути покладений на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мир Строй-Ки" (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Кольцова, буд.57; ідентифікаційний код юридичної особи 34370029) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЙДОДИР" (місцезнаходження: 03143, м. Київ, вул. Заболотного, буд.15; ідентифікаційний код юридичної особи 30724161) 97 971 (дев'яноста сім тисяч дев'ятсот сімдесят одна) грн. 70 коп. заборгованості з оплати товару та 1 469 (одна тисяча чотириста шістдесят дев'ять) грн. 58 коп. компенсації по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.11.2015р.

Суддя К.В. Соловйов