ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Справа № 924/670/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Губенко Н.М.,

суддів: Барицької Т.Л.,

Картере В.І. (доповідач)

за участю представників:

ТОВ "Фінансова компанія "Ідеа Капітал" - Правдюка П.А.,

ТОВ "Укрбудінвест" - Потапової М.В.,

ТОВ "Либідь" - не з'явився,

ПП "Плаза К" - не з'явився,

ПП "ЕН" - не з'явився,

Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області - не з'явився,

Хмельницького бюро технічної інвентаризації - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ідеа Капітал"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.05.2015

та на рішення господарського суду Хмельницької області від 10.03.2015

у справі № 924/670/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ідеа Капітал"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудінвест";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь";

3) Приватного підприємства "Плаза К";

4) Приватного підприємства "ЕН"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області;

2) Хмельницького бюро технічної інвентаризації

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року ПАТ "КредоБанк" (правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія "Ідеа Капітал") звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом до ТОВ "Укрбудінвест", ТОВ "Либідь", згідно з яким (враховуючи прийняте ухвалою господарського суду від 27.01.2015 збільшення позовних вимог) просить стягнути з ТОВ "Укрбудінвест" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ідеа Капітал" заборгованості за кредитним договором № 08/05 від 15.02.2008, укладеним ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Укрбудінвест", в сумі 14 345 088,98 грн., з яких: 11 932 301,34 грн. - сума кредиту, що підлягає достроковому поверненню; 2 244 553,35 грн. - прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; 17 153,41 грн. - прострочена заборгованість за комісією за управління кредитом; 31 683,34 грн. - пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту; 118 430,42 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами; 967,12 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за адміністрування кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 15.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Корніловою О.М. за реєстровим № 778 (далі - договір іпотеки), а саме на нерухоме майно: торгівельний та готельний комплекс (IV черга) загальною площею 1059,0 м2 за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам'янецька, 21, що належить ТОВ "Либідь" на підставі Свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 13.07.2004 виданого Управлінням житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради, бланк серія САА № 147881 виданого на підставі рішення від 08.07.2004 № 402-Г; торгівельний та готельний комплекс (V черга) загальною площею 1042,0 м2 за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам'янецька, 21, що належить ТОВ "Либідь" на підставі Свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 14.04.2005 виданого Управлінням житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради, бланк серія САА № 236695 виданого на підставі рішення від 30.03.2005 № 191-А; торгівельний та готельний комплекс (VI черга) загальною площею 275,2 м2 за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам'янецька, 21, що належить ТОВ "Либідь" на підставі Свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 03.08.2005 виданого Управлінням житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради, бланк серія САА № 233952 виданого на підставі рішення від 12.05.2005 № 296, а також визначення способу реалізації майна, - шляхом надання ТОВ "Фінансова компанія "Ідеа Капітал" права на продаж предмета іпотеки шляхом укладення від свого імені договорів купівлі-продажу в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про іпотеку", в тому числі нотаріального укладення договорів купівлі-продажу з будь-якою особою - покупцем та надання ТОВ "Фінансова компанія "Ідеа Капітал" всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання в установах, організаціях, підприємствах незалежно від форми власності та підпорядкування будь-яких довідок та документів щодо предмету іпотеки, дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форми власності та підпорядкування чи органів нотаріату на предмет іпотеки, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримання будь-яких документів, довідок, витягів з реєстру права власності на нерухоме майно тощо) необхідних для здійснення такого продажу, а також з наданням уповноваженим представникам ТОВ "Фінансова компанія "Ідеа Капітал" доступу до предмета іпотеки з метою реалізації прав продавця. Початкова ціна продажу майна, яке є предметом договору іпотеки встановлюється на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, після набрання цим рішенням законної сили.

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 10.03.2015 (суддя Магера В.В.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 (колегія суддів у складі: суддя Гулова А.Г. - головуючий, судді Маціщук А.В., Петухов М.Г.), у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції від 10.03.2015, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.05.2015, а справу направити на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. В обґрунтування касаційної скарги позивач стверджує, що судами при прийнятті оскаржуваних рішень порушено вимоги ст.ст. 42, 43, 22, 32, 34, 38, 43, 77, 104, 11112 ГПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 5, 7, 17, 23, 33 Закону України "Про іпотеку". Так, на думку скаржника, господарські суди не в повній мірі встановили обставини, що мають значення для правильного її вирішення.

До початку розгляду касаційної скарги до Вищого господарського суду України від ТОВ "Либідь" та ПП "Плаза-К" надійшли клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити присутність свого представника в судовому засіданні, призначеному у даній справі на 18.11.2015 через відсутність у вказаних осіб уповноважених представників, які б могли представляти їх інтереси у Вищому господарському суді України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Згідно з п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд, з урахуванням обставин конкретної справи, може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою ст. 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст. 32-34 ГПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вирішила відхилити клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ст.ст. 69, 1118 ГПК України обмежено строк розгляду касаційної скарги; в силу наданих ст. 1117 ГПК України повноважень, суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, збирати нові, тощо, а перевіряє судові рішення виключно на дотримання судами при їх прийнятті норм матеріального та процесуального права; ухвалою про призначення даної справи до розгляду від 03.11.2015 сторони попереджалися про те, що нез'явлення їх представників у судове засідання не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами норм процесуального та матеріального права, Вищий господарський суд України вважає касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню виходячи з такого.

Як вбачається з наявних матеріалів справи постановою Вищого господарського суду України від 19.11.2014, прийнятою у цій же справі, були скасовані попередні судові рішення, а справа передана на новий розгляд, в ході якого суд мав з'ясувати фактичні обставини справи, пов'язані з питанням хто з відповідачів на момент вирішення спору є власником майна, переданого в іпотеку та на яких правових підставах це майно перейшло від ТОВ "Либідь" до іншої особи під час дії договору іпотеки від 15.02.2008, який забороняв таке відчуження.

Однак, в ході нового розгляду справи господарські суди попередніх інстанцій, всупереч ст. 43 ГПК України не встановили фактичних обставин справи, про які було зазаначено у постанові Вищого господарського суду України від 19.11.2014 і які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права й обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відмовляючи у задоволенні позову, господарські суди виходили з того, що іпотечне майно, яке є предметом спору у даній справі не перебуває (відсутнє) у власності відповідачів, а тому норми ст. 33 Закону України "Про іпотеку" щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання основного зобов'язання, не можуть бути застосовані у даному випадку.

При цьому, господарськими судами не враховано, що відповідно до ст. 23 Закону України "Про іпотеку" іпотека слідує за предметом іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, вона є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть якщо він не знає про таке обтяження іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття права власності на предмет іпотеки.

Статтею 43 ГПК України, визначено, що господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивач, відповідно до вимог ст. 38 ГПК України заявляв клопотання про витребування у відповідачів ПП "ЕН" та ПП "Плаза К" правовстановлюючих документів та технічних паспортів на нерухоме майно, що перебуває/перебувало у власності зазначених відповідачів за адресами: м. Хмельницький, вул. Кам'янецька, 21, вул. Кам'янецька, 19 та вул. Кам'янецька, 19А, оскільки інвентаризаційні справи щодо нерухомого майна ПП "ЕН" та ПП "Плаза К", які мають бути у БТІ, за повідомленням Хмельницького БТІ зникли.

При цьому, обґрунтовуючи вказане клопотання, позивач вказував на те, що технічні та правоустановчі документи вказаних осіб на їх нерухоме майно можуть допомогти ідентифікувати майно, з'ясувати дійсну адресу майна, а також розмежувати майно, що передано в іпотеку від інших об'єктів, оскільки іпотечне майно могло бути перетвореним/видозміненим або/та включеним до складу іншого нерухомого майна торгівельного та готельного комплексу.

Відмовляючи у вказаному клопотанні позивача, господарський суд порушив наведені вище приписи ст. 43 ГПК України, що унеможливило встановлення обґрунтованості посилань позивача на обставини справи, з якими він пов'язував пред'явлені до відповідачів вимоги.

Водночас, господарськими судами попередніх інстанцій не встановлено обставин, які б свідчили про знищення предмета іпотеки. У цьому зв'язку висновок господарських судів про відсутність іпотечного майна є таким, що не узгоджується з наявними матеріалами справи.

Вказані порушення норм процесуального права призвели до неповного з'ясування обставин справи, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що судові рішення у справі прийняті за результатами обговорення усіх обставин справи, оскільки для правильного вирішення даної справи господарським судам необхідно було створити необхідні умови для можливості з'ясування того факту чи перебуває у власності відповідачів нерухоме майно, яке може бути ідентичним майну, що було передано в іпотеку. Саме внаслідок з'ясування наведених обставин господарські суди мають можливість обґрунтовано надати оцінку доводам позивача про те, що іпотечне майно могло бути перетвореним/видозміненим або/та включеним до складу іншого нерухомого майна торгівельного та готельного комплексу.

Враховуючи викладене, як місцевий так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів ч. 1 ст. 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування судового рішення у справі.

Касаційна ж інстанція відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на наведене справа має бути направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого необхідно встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку, і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1117 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ідеа Капітал" задовольнити.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 та рішення господарського суду Хмельницької області від 10.03.2015 у справі № 924/670/13 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя:Н. Губенко
Судді: Т. Барицька
В. Картере