ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015р. Справа№ 914/3029/15

За позовом: Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, м.Хмельницький,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Шахта Надія, с.Сілець Сокальського району Львівської області,

про стягнення 6 834,47 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не зявився.

За клопотанням представника позивача він брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

На розгляд господарського суду Управлінням Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому подано позов до Публічного акціонерного товариства Шахта Надія про стягнення 6 834,47 грн.

Ухвалою суду від 02.09.2015р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 21.09.2015р. Розгляд справи відкладався на 13.10.2015р. У судових засіданнях 13.10.2015 р. та 26.10.2015 р. оголошувалася перерва. Ухвалою суду від 26.10.2015 р. строк розгляду справи продовжувався на 15 днів. За клопотанням позивача розгляд справи відкладався на 23.11.2015 р.

У судове засідання 23.11.2015р. представник позивача зявився, заявлені позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. ПАТ «Шахта «Надія» видано довідку про заробітну плату №319 гр. ОСОБА_2 за період роботи на підприємстві з 1967 р. по 1971 р. На підставі даної довідки та відповідної заяви Управлінням Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому призначено пенсію гр. ОСОБА_3 з 27.01.2009 р. по втраті годувальника. Управлінням Пенсійного фонду у м. Червонограді проведено зустрічну перевірку підприємства відповідача, в ході якої встановлено розбіжності між заробітком, визначеним згідно даних відомостей про нарахування заробітної плати за 1967-1971 р.р. та даними довідки №54. Таким чином, як підтверджується довідкою від 28.07.2014 р. розмір переплати пенсії управлінням пенсіонеру становить 6 834,47 грн., яку на підставі ст. 101 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» просить стягнути з відповідача, оскільки ним видано недостовірну довідку. Крім того, просив відкласти розгляд справи з метою проведення перерахунку заявленої до стягнення суми. Суд відмовив у задоволенні такого клопотання, оскільки аналогічні клопотання позивач заявляв у попередніх судових засіданнях і суд оголошував перерву та відкладав розгляд справи для надання такої можливості, однак позивач цим не скористався. До того ж, визначений законом строк розгляду справи закінчився.

У судове засідання 23.11.2015р. представник відповідача не зявився. У попередніх судових засіданнях представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених у запереченні. Зокрема, зазначили, що у акті перевірки від 05.03.2015 р. Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області зазначено, що в результаті перевірки не виявлено відхилень між сумами заробітної плати, зазначеними у довідці про заробітну плату від 23.02.2015 р. №40, виданій ОСОБА_2 за період роботи у ПАТ «Шахта «Надія» з 01.01.1967 р. по 31.12.1971р. Враховуючи наведене, просили відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

27.01.2009 р. громадянка ОСОБА_3 звернулася до Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому про призначення пенсії по втраті годувальника за померлим чоловіком ОСОБА_2. До заяви було долучено довідку про заробітну плату ОСОБА_2 №319, видану Державним відкритим акціонерним товариством «Шахта «Надія» за період роботи на даному підприємстві з 1967 р. по 1971 р. Зазначена довідка підписана керівником, головним бухгалтером та завірена печаткою підприємства. На підставі заяви та зазначеної довідки громадянці ОСОБА_3 було призначено пенсію по втраті годувальника з 27.01.2009 р.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області проведено зустрічну перевірку відповідача, на підставі якої складено ОСОБА_4 перевірки від 18.02.2014р. довідки про заробітну плату №319 за період роботи в ПАТ «Шахта «Надія» з 1967 р. по 1971 р. В ході проведеної перевірки особових рахунків по нарахуванню заробітної плати працівника ОСОБА_2 та виданої довідки виявлено порушення (завищення заробітної плати), у звязку з чим витребувано нову довідку. До акту додано нову довідку про заробітну плату №54 від 18.02.2014 р.

Згідно довідки від 28.07.2014 р. про розмір переплати за період з 27.01.2009 р. по 31.07.2014 р. по пенсійній справі ОСОБА_3, виданої Управлінням Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, розмір переплати становить 6 834,47 грн.

На підставі наказу директора шахти від 30.12.2014 р. №511 було проведено службову перевірку щодо факту відображення недостовірних відомостей у довідці про заробітну плату.

Як убачається з доповідної записки бухгалтера розрахункового відділу ОСОБА_4, яка видавала довідку про заробітну плату №54 від 18.02.2014 р., суми винагород за вислугу років не були включені у довідку, оскільки велися в окремих папках, а їх нарахування відбувалося відповідно до протоколів засідання комісії по встановленню трудового стажу для виплати такої винагороди.

Протоколом №1 засідання комісії по проведенню службової перевірки від 25.02.2015 р. за результатами розгляду питання про видачу спірної довідки №319 було вирішено сумісно з Управлінням Пенсійного фонду України в м. Червонограді провести перевірку достовірності видачі довідки на ОСОБА_2 за період його роботи на підприємстві з 01.01.1967р. по 31.12.1971 р.

У ОСОБА_4 перевірки від 05.03.2015 р. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Червонограді зазначено про те, що перевіркою не виявлено відхилень між сумами заробітної плати, зазначеними у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 23.02.2015 р. №40, виданій ОСОБА_2 за період роботи у ПАТ «Шахта «Надія» з 01.01.1967 р. по 31.12.1971р. з особовими рахунками ОСОБА_2 та розрахунками нарахування одноразової винагороди за вислугу років, відповідно до протоколів від 31.12.1967р., 31.12.1968р., 31.12.1969р., 31.12.1970 р., 31.12.1971р.

Листом №10/270 від 11.03.2015 р. відповідач надіслав позивачу пакет документів для підтвердження достовірності даних, відображених у довідці про зарплату гр.ОСОБА_2 за період з 29.09.1966 р. по 04.07.1985р.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки (ч.1 ст.11 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

У ч. 2 ст. 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що довідки про заробітну плату видаються підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Відповідно до п. 13 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" для обчислення пенсії подається довідка про заробіток, яка видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією, або годувальник. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки видаються правонаступником або державними архівними установами.

Аналогічні приписи містяться і в п. п.7, 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

У пункті 2 "Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4 визначено, що переплатою пенсій та грошової допомоги є сума пенсій та грошової допомоги, виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Як підтверджується ОСОБА_4 від 05.03.2015 р., складеним Управлінням Пенсійного фонду України в м. Червонограді, перевіркою не виявлено відхилень між сумами заробітної плати, зазначеними у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 23.02.2015 р. №40, виданій ОСОБА_2 за період роботи у ПАТ «Шахта «Надія» з 01.01.1967 р. по 31.12.1971р. з особовими рахунками ОСОБА_2 та розрахунками нарахування одноразової винагороди за вислугу років. Оскільки невідповідності відомостей по грошових нарахуваннях працівника не виявлено відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

У пункті 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. зазначено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 23.11.2015р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 25.11.2015 р.

Суддя Яворський Б.І.