ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" листопада 2015 р.Справа № 916/4112/15

За позовом: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»;

в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту);

До відповідача: Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» ;

За участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державної фінансової інспекції України;

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

Представники:

Від позивача: Остапов В.В. - довіреність від 18.09.2014р;

Від відповідача: Висоцька В.В. - довіреність №60 від 25.12.2014р;

Від третьої особи: не з'явився.

Суть спору: 06.10.2015 р. до господарського суду Одеської області звернулось Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) з позовом до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державної фінансової інспекції України про стягнення 423671,20грн. збитків.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.10.2015 року прийнято справу №916/4112/15 до свого провадження.

02.11.2015р. до господарського суду Одеської області від відповідача Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» надійшов відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 16.11.2015 р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

18.10.2013 року між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) та Державним підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» був укладений договір № 137-В-ІЛФ-13/681-0 про відшкодування витрат на сплату земельного податку.

Предметом договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013 є взаємовідносини Сторін щодо відшкодування Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) витрат на сплату земельного податку Державному підприємству «Іллічівський морський торговельний порт» під: об'єктами нерухомості Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту), що знаходяться на земельній ділянці Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт».

Відповідно до п.1.1.1 договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013 зазначені об'єкти нерухомості належать Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) на праві господарського відання внаслідок проведеної реорганізації за розпорядженням Кабінету міністрів України від 04.03.2013 № 133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту», наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 № 163 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та-за актом від 13.06.2013

Згідно п.п. 1.2.,1.3. договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013 об'єктом оподаткування є земельна ділянка, яка передана у постійне користування Державному підприємству «Іллічівський морський торговельний порт». Загальна площа усіх ділянок, за які передбачено відшкодування, складає: 639,4775 гектарів.

Відповідно п.1.4 договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013 сума та розрахунок щомісячної плати відшкодування земельного податку наведено у Додатку № 1

18.10.2013 Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) та Державним підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» підписано Додатку № 1 до договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013 згідно якого встановлено щомісяну плату відшкодування земельного податку в розмірі 326 965,13грн., та ПДВ 65 393,03грн. всього розмір щомісячної плати складає 392 358,16грн. Плата за неповний місяць розраховується пропорційно часу фактичного користування земельними ділянками.

Ціна договору та порядок оплати визначений в другому розділі договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013 а саме пунктом 2.4 договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013 загальна вартість відшкодування дорівнює сумі земельного податку, що сплачена Державним підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» за земельні ділянки на яких розташовані об'єкти Державного підприємствоа «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту).

Відповідно до п. 2.5 договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013 передбачено, що до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, сторони підписують акт про відшкодування витрат відповідно до затвердженої у Додатку № 3 до цього договору форми, який готується Державним підприємства «Іллічівський морський торговельний порт».

Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) погоджено та підписано акти про відшкодування витрат, у тому числі. відкориговані акти, згідно яких до складу відшкодування витрат на сплату земельного податку включено суму ПДВ, копії актів додано Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) до позовної заяви.

На підставі рахунків та актів Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) сплачено кошти у вигляді відшкодування витрат на сплату земельного податку в загальній сумі 3 212 218,59 грн (в тому числі ПДВ - 456 173,05 грн), в тому числі: у 2013 році - 1 881 713,85 грн (в т.ч. ПДВ - 313 619,00 грн), у 2014 році - 1 330 504,74 грн (в т.ч. ПДВ - 142 554,11грн).

В червні 2014 року внаслідок проведення звірки розрахунків між сторонами та з урахуванням Угоди про врегулювання питань, пов'язаних з відшкодуванням витрат на оплату земельного податку від 30.05.2014 року № 136-П-ІЛФ-14 Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» були перевиставлені рахунки за червень, липень, серпень та вересень 2013 року та Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) проведені виправні проводки.

Після коригування розрахунків, Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» на підставі договору № 137-В-ІЛФ-13 від 18.10.2013 та з урахуванням Угоди про врегулювання питань, пов'язаних з відшкодуванням витрат на оплату земельного податку від 30.05.2014р., виставило позивачу рахунки за 2013-2014р.р. на загальну суму 3 274 231,70 грн., у т.ч. ПДВ - 545 705,32 грн., з якої Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) було сплачено 3 179 195,64 грн., з якої ПДВ - 450 669,26 грн.

Таким чином суд доходить до висновку, що зобов'язання по договору договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013 повністю узгоджені та виконувались в повній мірі. А отже в даному випадку будь-яких порушень Сторонами договірних зобов'язань не має місця.

Крім цього, суд зазначає, що з приводу правових підстав нарахування ПДВ по договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013 встановлено, що 11.09.2013, тобто до укладення договору № 137-В-ІЛФ-13 від 18.10.2013/681-0 Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» зверталось до СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів з листом № 802/19.6-15 від 11.09.2013 про надання податкової консультації стосовно того чи є грошова компенсація земельного податку постачанням послуг та чи підлягає оподаткування ПДВ зазначена грошова компенсація.

08.10.2013 СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів надало роз'яснення № 1029/10/11-017 від 08.10.2013, відповідно до якого операції з компенсації земельного податку орендодавцю включаються до бази оподаткування та є об'єктом оподаткування ПДВ за виключенням операцій з компенсації таких втрат орендодавцю - бюджетній установі, які з 01.07.2012 р. не включаються до бази оподаткування та податком на додану вартість не оподатковуються.

10.04.2014 за № 44/15-02-07, від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» надійшов лист з проханнм надати роз'яснення з приводу того, що згідно отриманої Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) консультації від 28.03.2014р. №5592/6/99-99-19-03-02-15, кошти, які надійшли реорганізованому підприємству у вигляді компенсації з оплати земельного податку,- до бази оподаткування не включаються та податком на додану у вартість не оподатковуються

Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» вдруге звернулось до СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів з листом № 311/19.6-15 від 17.04.2014 стосовно того ж питання чи є об'єктом спадкування ПДВ операції з компенсації земельного податку.

СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів надало відповідь № 2658//10/28-08-48/12 від 13.05.2014р. відповідно до якої попереднє роз'яснення № 1029/10/11-017 від 08.10.2013 залишається без змін.

В обґрунтування позовних вимог Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) у своїх позовних вимогах посилається на лист № 10319/6/99-99-19-04-02-15 від 11.06.2014 Міністерства доходів і зборів України яке повідомило, що сплата реорганізованими державними підприємствами морського транспорту земельного податку та отримання компенсації від ДП «Адміністрація морських портів України» за понесені витрати зі сплати земельного податку не може розцінюватись як операція з постачання послуг для цілей оподаткування податком на додану вартість та кошти, які надійшли у вигляді компенсації з оплати земельного податку, до бази оподаткування не включаються та податком на додану вартість не оподатковуються.

Проте суд звертає увагу, що даний лист було отримано сторонами після виставлення рахунків та після закінчення терміну дії договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013 а саме 01.06.2014р.(п.п.5.1, 5.2 договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013)

Таким чином, суд зазначає що на період дії договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013 Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» керувалось чинними роз'ясненнями контролюючих органів.

Згідно п. 53.1 ст. 53 Податкового кодексу України, не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Відповідно до п.2.10 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на II квартал 2015 року та п.3.1.3.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Одеській області на II квартал 2015 року, на підставі направлень від 14.05.2015 №6, 7, 8, 9 та від 18.05.2015 №10, виданих начальником Іллічівської об'єднаної Державної фінансової інспекції проведено ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в частині діяльності Іллічівської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за період з 01.05.2012 по 30.04.2015 року. Ревізію проведено у період з 14.05.2015 по 24.07.2015 (з зупиненням з 05.06.2015 по 30.06.2015 та з 15.07.2015 по 17.07.2015).

За результатами ревізії було складено акт від 31.07.2015 № 05-11/48 щодо результатів ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за період з і 1.05.2012 по 30.04.2015 року.

В ході ревізії, проведено також зустрічну звірку у Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», в ході якої також перевірено питання щодо відшкодування позивачем витрат на сплату земельного податку.

Таким чином, в процесі ревізії було встановлено, що Державним підприємстом «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) зайво сплачено кошти Державному підприємству «Іллічівський морський торговельний порт» у вигляді відшкодування витрат на сплату земельного податку в загальній сумі 423 671,20 грн (456 173,05 - 5 503,82 - 26 998,03), в т.ч. 2013 рік - 309 032,48 грн, в 2014 - 114 638,72 гривень.

Проте, суд звертає увагу, що підпунктом 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України (затверджено Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011) врегульовано вжиття Держфінінспекцією України відповідно до покладених на неї завдань заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Такі заходи вживаються в установленому порядку Держфінінспекцією України як центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю. Акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Щодо підстав стягнення з Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» збитків за сплату ПДВ по земельного податку, суд зазначає наступне.

Для застосування такого виду господарської санкції, як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювана збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань.

В даному випадку, суд зазначає, що Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) не доведено протиправної поведінки Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» у вигляді порушення договірного зобов'язання, що спричинило шкідливий результат для зобов'язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Згідно вимог ч.1, ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами статей 627, 628 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Статтею 526 Цивільного кодексу України також заборонена одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно п.4.1. договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013, внесення змін здійснюється виключно шляхом укладання Сторонами відповідної Додаткової угоди у письмовій формі, яка підписується уповноваженими представниками Сторін та скріплюється печатками Сторін.

Крім цього суд зазначає, що Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) не надано доказів, які б підтверджували факт внесення Сторонами змін до Договору № 137-В-ІЛФ-13/ 681-0 від 18.10.2013 стосовно виключення ПДВ зі складу щомісячної плати відшкодування витрат або доказів щодо визнання Договору недійсним в зазначеній частині, а тому договірні зобов'язання повинні виконуватись Сторонами належним чином з дотриманням умов договору № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Слід зазначити, що в статтях 6, 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю природою акт (довідка, вимога та інше) Державної фінансової інспекції є актом ненормативного характеру індивідуальним актом, який породжує права і обов'язки тільки у того суб'єкта, якому вони адресовані, а саме, у Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) та відповідно не породжує для Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» ніяких обов'язків.

Таким чином, суд зазначає, що акт ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області не може бути підставою для зміни умов договору. Отже, виявлені Державною фінансовою інспекцією в Одеській області порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором № 137-В-ІЛФ-13/681-0 від 18.10.2013

Відповідно до п. 14.1.147 Податкового кодексу України визначено такий вид загального державного податку як плата за землю, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом 14.1.72 Податкового кодексу України, земельний податок є обов'язковим платежем, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до пункту 269.1 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до пункту 270.1 ПК України, об'єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

У відповідності до пункту 14.1.34 Податкового кодексу України власниками земельних ділянок визнаються юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно.

Відповідно до пункту 14.1.73 Податкового кодексу України землекористувачами визнаються юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

У відповідності до пункту 14.1.74 Податкового кодексу України земельна ділянка як об'єкт оподаткування плати за землю визначена як частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.

Земельним кодексом України визначено наступні права на землю: право власності; право постійного користування; право оренди.

Стаття 224 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню, відносяться: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 Господарського кодексу України).

Для застосування такого виду господарської санкції, як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Крім того, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювана та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювана збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім цього, суд зазначає, що акт ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не є належним доказом порушення відповідачем зобов'язань за договором та спричинення збитків позивачу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 16.04.2014 року у справі № 918/1564/13, від 07.05.2014 року у справі № 924/560/13 від 18.08.2015р. по справі № 908/360/15-г, від 22.10.2015 року у справі № 916/992/15.

Отже, суд дійшов висновку, що в діях Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» відсутній склад протиправної поведінки та порушення договірного зобов'язання, що спричинило шкідливий результат для зобов'язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним факт заподіяння збитків Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту).

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, оцінюючи надані документальні докази та доводи сторін, суд вважає, що у задоволені позовних вимог, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20 листопада 2015 р.

Суддя Оборотова О.Ю.