ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р.Справа № 922/5060/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Прокурор Красноградського району Харківської області м. Красноград в інтересах держави в особі 1. Державної екологічної інспекції у Харківській області 2. Хрестищенської сілської ради (Харківська обл., Красноградський р-н, с. Хрестище)
до ТОВ "Ранок", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

1-го позивача:1-го позивача: ОСОБА_2 за дов. №01/01-24/05-14 від 08.01.2014 р.;

2-го позивача: не з"явився;

відповідача: відповідача: ОСОБА_3 за дов.б/н від 03.06.14 р.;

прокурора: Кондратюк Н.А. (посв. №023324 від 03.12.13 р.);

ВСТАНОВИВ:

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Красноградського району Харківської області (м. Красноград) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області та Хрестищенської сільської ради звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ранок" про відшкодування збитків в сумі 1550946 грн. (один мільйон п'ятсот п'ятдесят тисяч дев'ятсот сорок шість грн.), заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, що встановлені перевіркою, яка була проведена в період з 10-30 жовтня 2013 року. В ході перевірки встановлено, що відповідач здійснював наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в період з 01.12.2010 по 08.08.2013 року від 26 джерел викидів, а саме: джерело № 1 - котел Колві-50 (контора), джерело № 2 і №3 - в'їзд-виїзд автотранспорту (гараж), джерело № 4 - піч Булер'ян (гараж), джерело № 5 - пост зарядки акумуляторів (гараж), джерело № 6 - зварювальний пост на заточувальний верстат (гараж); джерело № 10 - стоянка автотранспорту, джерело № 11 і №17 - ємкість зберігання бензину (склад ПММ), джерело № 12 - ємкість зберігання масла (склад ПММ), джерело № 13, № 14 і № 18 - ємкість зберігання дизпалива (склад ПММ), джерело № 19 - вїзд виїзд автотранспорту (склад № 1 зберігання посівного зерна), джерело № 20 - в'їзд-виїзд автотранспорту (склад № 2 зберігання посівного зерна), джерело № 21 - в'їзд-виїзд автотранспорту (склад № 3 зберігання посівного матеріалу), джерело № 22 - просію вальна машина (тік), джерело № 23 - сепаруюча машина (тік), джерело № 24 - протруювач шнековий (критий тік), джерело № 25 - котел Булер'ян (підсобне приміщення), джерело № 26 - машина NAMEDAL (ферма), джерело № 27 - вивантажний шнек (ферма); джерело № 28 - в'їзд-виїзд автотранспорту (ферма-склад № 4 зберігання товарного зерна); джерело № 34 - силосна яма (ферма), джерело № 35 - силосна яма (ферма), джерело № 36 - в'їзд-виїзд автотранспорту (склад № 5 зберігання торгового зерна), що розташовані в с. Першотравневе та с. Хрестище Красноградського району Харківської області, без наявності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Перший позивач у письмових поясненнях позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. При цьому, посилався на допущення відповідачем порушень природоохоронного законодавства, у зв'язку із чим першим позивачем правомірно визначено розмір збитків, заподіяних державі, відповідно до розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря", затвердженої наказом Мінприроди України №639 від 10.12.2008.

Представник другого відповідача у судове засідання не з'явився, про причини не явки суду не повідомив.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, посилаючись на допущені першим позивачем порушення при визначенні розміру збитків та встановлені обставин правопорушення, у зв'язку з чим просив у позові відмовити.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України).

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників прокуратури та відповідача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

В період з 10-30 жовтня 2013 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Харківської області, відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та згідно з наказом Державної екологічної інспекції в Харківській області від 16.10.2013 року № 1413/01-03 було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Ранок», результати якої оформлені актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 1413/01-03/06-11 від 01 листопада 2013 року.

Перевіркою встановлено, що у відповідача є дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 09.08.2013 року № -73, строком дії до 09.08.2018р. У ході перевірки виявлено порушення відповідачем вимог чинного природоохоронного законодавства, яке полягало у здійсненні останнім у період з 01.12.2010 по 08.08.2013 викидів забруднюючих речовин стаціонарними джерелами в атмосферне повітря без відповідного дозволу, що є порушенням статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

З метою усунення порушень, виявлених під час проведення планової перевірки, першим позивачем винесено припис від 01.11.2013 № 06-22-267, згідно якого, керівника відповідача зобов'язано надати інформацію стосовно кількості годин роботи джерел викидів забруднюючих речовин по кожному джерелу викиду окремо в період з 01.12.2010 - 08.08.2013 р. Так, на виконання вказаного пункту припису TOB «Ранок» надало запитану Держекоінспекцією інформацію, про що свідчать матеріали справи.

Також, у зв'язку із виявленими порушенням та враховуючи надані відповідачем дані, першим позивачем розраховано суму шкоди та складено претензію № 89 від 24.04.2014 щодо добровільного відшкодування шкоди заподіяної державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в розмірі 1550946,52 грн. Розмір шкоди розраховано першим позивачем відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України №639 від 10.12.2008, зареєстрованим Мін'юстом України 21.01.2009 за №48/16064 (далі за текстом - Методика).

Факт вчинення вищевказаного правопорушення (здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу), обізнаність з матеріалами перевірки, отримання примірників вищевказаних акту перевірки, припису та претензії не заперечується відповідачем у справі.

Разом із тим, відповідач не погодився з визначеним першим позивачем розміром заподіяних збитків та відмовився від їх сплати, посилаючись на допущені порушення вимог Методики при здійсненні розрахунку збитків, та відсутність в його діях складу правопорушення.

Зокрема, відповідач стверджував, що 28.02.2011 р. фахівцями Державної екологічної інспекції у Харківській області вже була проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в результаті якої державним інспектором було складено Акт № 153/07-46 та на основі вищевказаного акту винесено припис від 01.03.2011 р. № 04-22-23, яким не встановлено, що TOB «Ранок» здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з будь-якими порушеннями та не зроблено з цього приводу жодного зауваження.

До того ж, відповідач надав докази виконання платежів зі збору до фонду охорони довкілля та екологічного податку з 2010 року, про що свідчать платіжне доручення № 111 від 09.02.2011 року про сплату збору за 4-й квартал 2010 року; платіжне доручення № 365 від 14.11.2011 року про сплату екологічного податку за 3-й квартал 2011 року; платіжне доручення № 60 від 24.01.2012 року за 4- квартал 2011 року; платіжне доручення № 772 від 09.11.2012 року за 3-й квартал 2012 року; платіжне доручення № 286 від

26.04.2012 року за 1 квартал 2012 року; платіжне доручення № 54 від 24.01.2012 року за 4-й квартал 2012 року; платіжне доручення № 587 від 29.07.2013 року за 2 квартал 2013 року; платіжне доручення № 811 від 17.10.2013 року за 3 квартал 2013 року; платіжне доручення № 107 від 18.02.2013 року за 4 квартал 2013 року; платіжне доручення № 305 від 14.04.2014 року за 1 квартал 2014 року; платіжне доручення № 993 від 29.10.2014 року за 3 квартал 2014 року; платіжне доручення № 638 від 05.08.2014 року за 2 квартал 2014 року; платіжне доручення № 69 від 20.01.2015 року за 4 квартал 2014 року: платіжне доручення № 1403 від 14.07.2015 року за 2 квартал 2015 року; платіжне доручення №2088 від 19.10.2015 року за 3 квартал 2015 року; платіжне доручення № 659 від 17.04.2015 року за 1 квартал 2015 року.

Також, як свідчать матеріали справи, і це не заперечується відповідачем, 02.07.2014 року прокуратурою Красноградського району Харківської області було розпочато досудове розслідування за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України (службова недбалість) за фактом перевірки Державної екологічної інспекції у Харківській області та прокуратурою Красноградського району Харківської області діяльності TOB «Ранок» щодо додержання вимог природоохоронного законодавства, відповідно до якої, було встановлено, що підприємством не оформлено дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в період з 01.12.2010 по 08.08.2013 р. У ході досудового слідства не встановлено будь-яких об'єктивних обставин, які б свідчили про наявність у діях працівників TOB «Ранок» складу злочину, та кримінальне провадження було закрито 27.10.2014 р. СВ Красноградського РВ ГУ МВС України в Харківській області винесена відповідна постанова про закриття кримінального провадження.

Так, у зв'язку із несплатою відповідачем вказаних грошових коштів, прокурор звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому просив стягнути з відповідача шкоду у розмірі 1550946,52 грн., заподіяну державі внаслідок наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Відповідно до частини 5 статті 11 цього Закону викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Як свідчать матеріали справи, і це не заперечується відповідачем, останній в період з 01.12.2010 по 08.08.2013 здійснював викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами в атмосферне повітря без отримання відповідного дозволу.

Згідно зі статтею 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Частиною 4 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно з частини 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від плати за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» особи, винні у перевищенні нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел в атмосферне повітря та нормативів гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел, несуть відповідальність згідно з законом.

Згідно пункту 2.1.2 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря» наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються: викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.

Згідно пункту 2.2 цієї Методики, факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами при проведенні перевірки суб'єктів господарювання інструментально-лабораторними методами контролю та розрахунковими методами.

Пунктом 2.7. Методики, передбачено, що розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об'ємної витрати газопилового потоку застосовуються у випадках: викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання (п.2.7.1).

На підставі вищевказаної Методики першим позивачем здійснено розрахунок розміру відшкодування збитку, заподіяного відповідачем державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. За цим розрахунком сума збитків складає 1550946,52 грн.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положеннями статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За приписами зазначеної норми майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Наведена стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 02.09.2014 р. по справі №910/2023/13.

Статтею 43 ГПК України унормовано, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд встановлює відсутність складових цивільного правопорушення, а саме вини, що є обов'язковою умовою для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 13.03.2002 року для отримання дозволу суб'єкт господарювання оформляє та готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин; проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання; проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони; розробляє плани заходів щодо досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів тощо. Суб'єкт господарювання для розроблення документів. у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Мінприроди надає право на розроблення цих документів. Для звернення до наведених органів суб'єкт господарювання має попередньо звернутися до інших дозвільних органів, які надають погодження, без яких звернення до наступної ланки дозвільних органів є неможливим. Зокрема зазначеними дозвільними органами є Держсанепідслужба, місцеві державні адміністрації, що погоджують видачу дозволу. В наслідок цього не було проведено вчасно, а саме в межах строків передбачених Законом України «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності» процедуру реєстрації та видачі відповідачу спеціального дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідачу.

Суд бере до уваги те, що як тільки у відповідача виникла необхідність створення нормативної документації на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, TOB «Ранок» уклав відповідний договір про створення (передачу) нормативної документації № 01/2210-12/НД від 20 жовтня 2012 року з TOB «Науково-виробниче підприємство Екосфера», щодо проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та розробки нормативних документів в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря для одержання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Таким чином, відповідачем було вжито всіх залежних та допустимих заходів для отримання відповідного дозволу. Відсутність вини відповідача підтверджується його активними діям направленими на отримання дозвільної документації.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За вказаних обставин, суд вважає позовні вимоги недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Перший позивач надав розрахунок розміру шкоди за період з 01.12.2010 по 08.08.2013, який, на його думку, складає 1550946,52 грн.

Відповідно до пункту 3.11 Методики час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з моменту виявлення порушення до моменту його усунення, з урахуванням фактично відпрацьованого часу. Факт усунення порушень може бути підтверджений, зокрема отриманням дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Розрахунок розміру відшкодування збитків за наднормативний викид здійснений позивачем за період з 01.12.2010 р. по 08.08.2013 р., тобто за період, що передував даті проведення перевірки.

Отже, за пунктом 3.11 Методики час роботи джерела в режимі наднормативного викиду слід визначати з моменту виявлення порушення, тобто з 10.10.2013 (початок планової перевірки) та до моменту усунення порушення.

Оскільки здійснення стаціонарними джерелами викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в період з 01.12.2010 р. по 08.08.2013 р. відповідачем без відповідного дозволу було виявлено 10.10.2013, під час проведення позивачем перевірки, коли TOB «Ранок» вже мало дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (№ -73 від 09.08.2013р.), позивачем здійснено розрахунок всупереч вимогам приписів наведеного вище пункту Методики.

Аналогічна правова позиція зазначена в Постанові Вищого господарського суду від 28.05.2012 р. по справі № 1/181/2011 р.; від 28.11.2011 р. по справі № 3/14; від 13.02.2012 р. по справі № 18/10/5.

Окрім цього, судом також враховано виконання відповідачем платежів з екологічного податку та збору до фонду охорони довкілля у спірний період.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на фактичних обставинах та законодавстві, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 15, 22, 33, 82-85 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 23.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_1