КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р. Справа№ 910/5115/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Рудченка С.Г.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Безрода Р.С. (довіреність б/н від 28.08.2015 р.), Миколасюк Р.А. (довіреність б/н від 28.08.2015 р.)

від відповідача - Данилкіна П.М. (довіреність №257-1 від 05.11.2015 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.10.2015 р.

у справі №910/5115/15-г (суддя Головатюк Л.Д.)

за заявою Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»

про відстрочку виконання рішення суду у справі №910/5115/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоздоббуд»

до Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоздоббуд» звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» про стягнення з відповідача 195327,54 грн. основного боргу, 47073,94 грн. інфляційних втрат та 7433,15 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.05.2015 р. позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 195327,54 грн. основного боргу, 47073,94 грн. інфляційних втрат, 7433,15 грн. 3% річних та 4996,69 грн. судового збору.

Вказане рішення було залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.09.2015 р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р. - без змін.

15.10.2015 р. Публічне акціонерне товариство «Трест Київпідземшляхбуд-2» звернулось до господарського суду міста Києва з заявою про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києві від 29.10.2015 р. у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» про відстрочку виконання рішення відмовлено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нове рішення, яким заяву Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» про відстрочку виконання рішення задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам справи.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу скасувати.

Представники позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили відмовити в її задоволенні, ухвалу залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обгрунтовуючи свою заяву про відстрочення виконання рішення відповідач посилається на скрутне фінансове становище та відсутність у нього на рахунках грошових коштів достатніх для задоволення вимог позивача у повному обсязі, нестабільною ситуацією в державі, а також тим, що стягнення заборгованості в загальному розмірі 254831,32 грн. призведе до банкрутства відповідача.

Заперечуючи проти заяви відповідача про відстрочення виконання рішення позивач зазначає, що складний фінансовий стан відповідача не є виключною обставиною в розумінні ст.121 ГПК України, на підставі якої можна вважати обґрунтованою вимогу відповідача про надання йому відстрочки виконання рішення суду, оскільки надання такої відстрочки може негативно вплинути і на фінансовий стан позивача.

Окрім того, рішенням господарського суду м. Києва від 12.05.2015 р. у справі № 910/5115/15-г, було встановлено факт невиконання ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2» взятих на себе грошових зобов'язань за контрактом № 16 від 24.07.2012 р. у встановленні строки, та наявність боргу, який з 25.11.2013 р. по теперішній час, без будь-яких поважних причин, не сплачується відповідачем.

Позивач зазначає, що з 2013 року не може отримати належні йому грошові кошти, а намагання відповідача у 2015 році отримати відстрочення виконання судового рішення спрямоване на подальше ухилення від сплати заборгованості, що негативно впливає на діяльність позивача.

Крім того, позивач пояснив, що через недобросовісність відповідача, не має можливості виконати свої зобов'язання перед третіми особами та задовольнити їх грошові вимоги, зокрема вимоги: КП «Житлоінвестбуд - УКБ», яке звернулось до позивача з претензією вих. № 114/5867 від 05.10.2015 р.; ВАТ «КИЇВОЗДОББУД», яке звернулось до позивача з претензією вих. № 01/36 від 07.10.2015 р.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не додано до матеріалів справи належних та допустимих доказів того, що ті обставини, які, на його думку, унеможливлюють виконання рішення суду на момент розгляду заяви про відстрочку, зміняться в майбутньому після можливого відстрочення та нададуть йому змогу виконати рішення в повному обсязі.

В матеріалах зведеного виконавчого провадження № 34537204, до якого постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва від 19.08.2015 р. приєднано ВП № 48021975 (про примусове виконання наказу господарського суду м. Києва від 17.06.2015 р. у справі № 910/5115/15-г.), наявна інформація про те, що у власності боржника, знаходяться 93 транспортні засоби.

Згідно Інформаційної довідки № 45914977 від 20.10.2015 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності боржника є майновий комплекс, загальною площею 2575,50 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Березнева, 12а.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи звіти про фінансову діяльність останнього (Баланс на 30.06.2015 р.), активи ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2» (164913000,00 грн.) значно перевищують наявну в нього, відповідно до рішення господарського суду м. Києва від 12.05.2015 р. заборгованість перед позивачем у розмірі 254831,32 грн., про відстрочку оплати якої просить відповідач.

Таким чином, сам по собі факт відсутності у боржника грошових коштів не може свідчити про неможливість виконання рішення суду з огляду на існування інших, крім звернення стягнення на грошові кошти, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» способів виконання рішення суду (аналогічна правова позиція викладена Вищим господарським судом України у постановах від 17.07.2014 р. по справі № 2/139 та від 19.11.2014 р. по справі № 922/491/14).

Відповідно до листа ПАТ «Платинум Банк» вих. № 20-03-17/20480 від 25.09.2015 р. Постанова про арешт коштів (ВП № 48021975) від 17.07.2015 р. до банку не надходила. Таким чином, у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що боржник, зважаючи на бездіяльність державного виконавця, має можливість з 17.07.2015 р. (дата винесення постанови про арешт коштів) по теперішній час безперешкодно користуватися своїми грошовими коштами та не виконувати рішення суду.

Згідно п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як вбачається з приписів ст. 121 ГПК України, задоволення заяви про відстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо).

У поданій відповідачем заяві про відстрочку виконання рішення не вказано, які саме виняткові випадки/обставини має бути враховано судом, та не доведено наявність таких обставин, що вказує на її безпідставність.

Законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому, тяжке фінансове становище та нерентабельність господарської діяльності не є тими виключними обставинами, які дають підстави для розстрочення виконання судового рішення, якщо важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

Пункт 1 ст. б Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, що, зважаючи на положення ч. 1 ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, гарантує кожному право на справедливий суд.

Згідно ч. 1 ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

У відповідності до ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідачем не було надано доказів які б підтверджували тяжкий майновий стан, загрозу його банкрутства, а також підтверджували відсутність коштів на банківських рахунках і майна відповідача.

Враховуючи те, що заявником належними та допустимими доказами не доведено наявності підстав для відстрочення виконання рішення, відповідно до поданої ним заяви з додатками в розумінні статті 121 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що заява Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 р. є необґрунтованою, недоведеною, а тому такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування ухвали суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 29.10.2015 р. у даній справі є такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.ст. 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 29.10.2015 р. у справі №910/5115/15-г залишити без змін.

Справу №910/5115/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.Я. Дикунська

С.Г. Рудченко