РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26180/15 19.11.15 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УІІК сервіс"

до Антимонопольного комітету України в особі адміністративної колегії

Київського міського Територіального відділення Антимонопольного комітету

України

про визнання недійсним рішення

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Каменський Д.Г. за довіреністю № б/н від 22.06.2015 р.;

від відповідача: Клюсова Т.М. за довіреністю № 1 від 05.01.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УІІК сервіс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Антимонопольного комітету України в особі адміністративної колегії Київського міського Територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 29.10.2015 р.

23.10.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшли додаткові документи по справі.

26.10.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 29.10.2015 р. представник позивача подала клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів та заявила усне клопотання про перенесення розгляду справи.

Ухвалою від 29.10.2015 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів.

У судовому засіданні 29.10.2015 р. оголошувалась перерва до 19.11.2015 р.

19.11.2015 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення на відзив.

У судовому засіданні 19.11.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимог.

Представник відповідача проти позову заперечила.

У судовому засіданні 19.11.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення від 20.08.2015 р. № 117/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "УІІК сервіс" законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 2 статті 50 та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 1, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку. За вказане порушення на позивача накладено штраф у розмірі 50 000 грн.

Позивач, не погоджуючись із прийнятим рішенням, просить суд визнати його недійсним, посилаючись на те, що в його діях відсутній склад порушення конкурентного законодавства.

Також, позивач зазначає, що мешканці будинку за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 1, мають можливість самостійно обрати організацію, яка надаватиме відповідні послуги.

В силу положень ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України"; Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону, розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції"; "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону та в межах повноважень Комітету, а обставини, встановлені у ньому, являються доведеними та відповідають дійсності.

За правилами ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об'єднання, суб'єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб'єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до статті 1 цього Закону визнається суб'єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Статтею 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1 - 4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11 - 13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення Комітет діяв у межах власних повноважень, у порядку та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та являються обґрунтованими, виходячи з наступного.

Як зазначає Комітет, становище ТОВ «УІІК сервіс» на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 1, який знаходяться на балансі та обслуговуванні останнього визначалося відповідно до статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 5 березня 2002 року №49-р, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 квітня 2002 року за №317/6605 (надалі - Методика).

Оскаржуваним рішенням визнано, що ТОВ «УІІК сервіс» протягом періоду з 01.08.2012 р. по 01.06.2015 р. займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 1, який знаходиться на балансі та обслуговуванні Товариства, з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента.

Відповідно до акту про приймання - передачі житлового будинку № 1 по вулиці Дніпровській набережній з балансу на баланс від 18.10.2011 р., ТОВ «УІІК сервіс» прийняло на баланс зазначений будинок з балансу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія».

Статтею 24 Житлового кодексу УРСР передбачено, що для експлуатації житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації (надалі - ЖЕО), діяльність яких здійснюється на основі господарського розрахунку. ЖЕО забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, обслуговування мешканців, контроль додержання правил користування житловими приміщеннями, утримання житлового будинку та прибудинкової території. При цьому будинок може обслуговуватися тільки однією ЖЕО.

Специфіка ринків Послуг з утримання полягає в тому, що суб'єкт ринку надає їх всім власникам та користувачам приміщень одного будинку, при цьому окремому споживачеві багатоквартирного будинку неможливо: відмовитися від цих послуг та їх виконавців; обрати іншого надавача послуг.

Отже, Комітет вказує, що ринок Послуг з утримання, на якому здійснює діяльність позивач, характеризується наявністю певних організаційних бар'єрів. Вхід на ринок нового суб'єкта господарювання та отримання споживачами (при цьому, всіма мешканцями певного багатоквартирного будинку) Послуг з утримання не у ТОВ «УІІК сервіс» можливий лише за умови: виходу з ринку ТОВ «УІІК сервіс»; створення ОСББ та відмови такого об'єднання або житлово-будівельного кооперативу від послуг позивача. Зокрема, зміна виконавця послуг (передача житлового будинку, що перебуває на балансі (в управлінні) та/або обслуговуванні ТОВ «УІІК сервіс», в самоуправління власникам) може відбутися лише в разі дотримання певних процедур, визначених нормативно-правовими актами.

Таким чином, окремий споживач не може відмовитись від отримання послуги суб'єкта господарювання, на обслуговування якому передано відповідний житловий фонд, та обрати між кількома продавцями (надавачами) послуг такого виконавця послуг, що надає їх за найбільш прийнятними умовами та вартістю.

Так, Комітет зазначає, що станом на час проведення ним дослідження, в будинку по вулиці Дніпровській набережній, 1 у місті Києві інших суб'єктів господарювання не існувало, обслуговування зазначеного будинку здійснювалось саме позивачем.

Дослідивши матеріали справи, суд погоджується з висновками Комітету щодо можливості отримання споживачами (при цьому, всіма мешканцями певного багатоквартирного будинку) послуг з утримання не у позивача, лише за умови виходу з ринку цього Товариства або створення ОСББ та відмови такого об'єднання або житлово-будівельного кооперативу від вказаних послуг.

Таких обставин, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача стосовно того, що відповідно до статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» ТОВ «УІІК сервіс» протягом періоду з 01.08.2012 р. по 01.06.2015 р. займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 1, який знаходиться на балансі та обслуговуванні Товариства, з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента.

Крім того, у ході проведеної відповідачем перевірки з'ясовано, що оплата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку за адресою м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 1, здійснюється на підставі наказу ТОВ «УІІК сервіс» від 01.08.2012 № 10-А у розмірі 4,50 гривень за 1 кв.м.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 31 вказаного Закону, виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

У м. Києві тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюються (затверджуються) виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) (КМДА), крім тарифів, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

У той же час, позивач зазначає, що плату за надані послуги ТОВ «УІІК сервіс» утримує на підставі розрахунків фактичних витрат на утримання житлового фонду та договорів, укладених з власниками квартир, де між сторонами був погоджений саме такий розмір тарифу.

Проте, у ході проведеної перевірки Комітетом встановлено, що листом від 11.06.2015 № 050/20-4680 Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив Відділення про те, що протягом періоду 2011- 2015 років ТОВ «УІІК сервіс» не зверталось щодо встановлення тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: м. Київ, вулиця Дніпровська набережна, 1 у розмірі 4,50 гривень за кв.м.

Також, Державна інспекція України з контролю за цінами повідомила Відділення, що ТОВ «УІІК сервіс» протягом 2011-2014 років не зверталось з метою отримання висновків щодо економічно обґрунтованих планових витрат на послуги з і утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та, відповідно, їх не отримувало.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про те, що тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для вказаного будинку не встановлений розпорядженням КМДА, що є порушенням вимог чинного законодавства України.

Позивач зазначає, що дії стосовно нарахування тарифу за утримання будинку та прибудинкової території жодним чином не ущемляє інтересів жителів даних будинків, оскільки з умовами запропонованого договору власники погодились, про що свідчить той факт, що всі жителі будинку підписали даний договір.

Вказані доводи позивача до уваги судом не приймаються з огляду на наявність імперативних норм чинного законодавства щодо необхідності затвердження тарифів розпорядженням КМДА, тобто, нарахування плати за незатвердженими тарифами не допускається.

Крім того, позивач у даному позові зазначає, що до компетенції Антимонопольного комітету не відноситься вирішення спорів стосовно розміру тарифу за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Стосовно таких тверджень суд відзначає, що в оспорюваному рішенні відсутні відомості щодо вирішення Комітетом спорів стосовно розміру тарифу за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "УІІК сервіс" до Антимонопольного комітету України в особі адміністративної колегії Київського міського Територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 24.11.2015 р.

Суддя Н.І. Зеленіна