РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015Справа №910/17315/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута»
доПублічного акціонерного товариства «Актабанк»
провизнання договору недійсним

Головуючий суддя Отрош І.М.

судді Мандриченко О.В.

Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

07.07.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Актабанк» про визнання Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013 недійсним.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав на те, що укладений між ним та відповідачем Кредитний договір № 01-1656/Т від 31.12.2013 було вчинено Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» під впливом тяжкої для нього обставини, обумовленої збитками у результаті фінансової діяльності позивача, від'ємним значенням його сукупного доходу, а також кризовими явищами на ринку сільськогосподарської продукції та погіршення фінансового стану Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута». Позивач зазначив, що в результаті складної економічної ситуації Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» потребувало негайного залучення додаткових фінансових ресурсів для належного та вчасного виконання обов'язків перед працівниками підприємства, інвесторами, бюджетами різних рівнів, іншими кредитними установами, постачальниками насіння, витратних матеріалів (пального, мінеральних добрив, тощо), у зв'язку з чим підприємство фактично знаходилось на межі банкрутства. При цьому, позивач зауважив, що відповідачу на підставі фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» за 9 місяців 2013 року було відомо про збиткові показники фінансових результатів позивача, а також від'ємне значення його сукупного доходу на момент отримання кредиту за оспорюваним правочином. Позивач наголосив на тому, що відповідач скористався тяжкими обставинами, які виникли у позивача, внаслідок чого уклав з позивачем Кредитний договір № 01-1656/Т на вкрай невигідних для позивача умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Відповідно до п. 20.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011 № 10 спори, пов'язані з укладанням, зміною умов, розірванням чи визнанням недійсними договорів, підлягають вирішенню господарським судом за місцем знаходження однієї з сторін, до якої звернувся заявник. У питаннях визначення підвідомчості і підсудності справ зі спорів про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними слід враховувати також викладене у пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

Згідно з п. 1.2 постанови Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11 за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 15 ГПК, територіальна підсудність господарським судам справ у спорах про визнання договорів недійсними визначається за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, за кредитним договором, зокрема, за Кредитним договором № 01-1656/Т від 31.12.2013, як кредитодавець (відповідач) так і позичальник (позивач) є сторонами, які зобов'язані здійснити на користь другої сторони певні дії, а саме - відповідач зобов'язується надати грошові кошти (кредит) відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення ч. 1 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що справа підсудна як Господарському суду міста Києва (за місцезнаходженням позивача) так і Господарському суду Дніпропетровської області (за місцезнаходженням відповідача).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2015 порушено провадження у справі № 910/17315/15; розгляд справи призначено на 31.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 07.09.2015.

У судовому засіданні 07.09.2015 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач є сільгоспвиробником, тобто має сезонний характер виробництва, так як здійснює один збір урожаю на рік, який реалізує в кінці року. Тому здійснює значні витрати в 1 - 3 кварталах року, а після реалізації вирощеної продукції в 4 кварталі покриває всі витрати і по результатам діяльності за рік виходить на прибуткову діяльність. Тому обґрунтування тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину посилаючись на фінансові звіти в 1 - 3 кварталах не відображає реального фінансового стану підприємства по результатам його роботи за рік. При цьому, відповідач зазначив, що підтвердженням спроможності позивача виконати після настання встановленого строку сплати свої грошові зобов'язання перед кредиторами є дані, які були зазначені в п. 5.2 анкети клієнта-юридичної особи сільгоспвиробника, яка надавалась ТОВ «Грін Ленд. Славута» до ПАТ «АКТАБАНК» перед видачею кредитних коштів, де зазначені середньомісячні надходження в національній валюті по всім банкам, в яких обслугувався позивач з листопада 2012 року по жовтень 2013 року, та які склали суму в розмірі 1967012,55 грн. на місяць. Відповідач зауважив, що згідно з розрахунком суми боргу за Кредитним договором № 01-1656/Т від 31.12.2013 станом на 31.08.2015 встановлено, що позивачем своєчасно погашалась заборгованість по кредиту, відповідно до встановленого графіку. Так, згідно з графіком до 20 липня 2014 року підприємство повинно було здійснити повернення кредитних коштів в сумі 500000 грн., що і було зроблено 17.07.2014. Наступний платіж в сумі 1 млн. грн. необхідно було здійснити в строк до 20 серпня 2014 р. і 07.08.2014 в сумі 636500 грн. та 08.08.2014 р. в сумі 509000 грн. позивачем достроково було здійснено повернення кредиту. Також до 20.09.2014р. позивачу необхідно було сплатити 2500000 грн. і в строк з 08.08.2014 по 25.09.2014 був повернутий кредит у зазначеній сумі. Також до 20.10.2014 позивачу необхідно було погасити кредит в сумі 3 млн. грн. з яких погашено 1582200 грн. Також, позивачем своєчасно погашались відсотки за користуванням кредитом. Так, з 15.01.2014 по 12.09.2014 сума сплачених відсотків склала 1177038,32 грн. Тобто за короткий строк з 17.07.2014 по 26.09.2014 позивачем повернуто банку 5255570 грн. кредитних коштів та окремо сплачувались щомісячно відсотки. Залишок по кредиту складає 4417730 грн. Зазначене свідчить про платоспроможність позивача і можливість своєчасно виконувати прийняті на себе зобов'язання. Водночас, як зазначив відповідач, за весь час дії оспорюваного договору питання про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» не порушувалось ні самим підприємством, ні його кредиторами, а відтак станом на 31.12.2013 позивач був в змозі виконати свої зовнішні зобов'язання за рахунок усіх своїх активів, тобто він був платоспроможним.

У судовому засіданні 07.09.2015 представник позивача подав клопотання про призначення судової фінансово-економічної експертизи, в якому просив суд призначити у справі № 910/17315/15 судову фінансово-економічну експертизу та на розгляд експерта поставити питання: 1) якими є основні фінансово-економічні показники, а саме ліквідності, платоспроможності та рентабельності господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» на дату укладення Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013; 2) чи був тяжким фінансово-економічний стан Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» на момент укладення Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013, виходячи з наведених вище економічних показників; 3) чи є достатнім перелік витребуваних від Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» Публічним акціонерним товариством «Актабанк» документів для отримання кредитних коштів за Кредитним договором № 01-1656/Т від 31.12.2013 для встановлення фінансового стану Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» з огляду на чинне на момент укладення договору Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 № 23 та Положення про кредитування Публічного акціонерного товариства «Актабанк».

Розглянувши у судовому засіданні 07.09.2015 клопотання позивача про призначення судової фінансово-економічної експертизи, суд відмовив у зв'язку з необґрунтованістю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2015, відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та у судовому засіданні 07.09.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 18.09.2015.

07.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про призначення судової фінансово-економічної експертизи, в якому позивач просив суд призначити у справі № 910/17315/15 судову фінансово-економічну експертизу та на розгляд експерта поставити питання: 1) якими є основні фінансово-економічні показники, а саме ліквідності, платоспроможності та рентабельності господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» на дату укладення Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013 виходячи з наведених вище економічних показників; 2) чи є достатнім перелік витребуваних від Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» Публічним акціонерним товариством «Актабанк» документів для отримання кредитних коштів за Кредитним договором № 01-1656/Т від 31.12.2013 для встановлення фінансового стану Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» з огляду на чинне на момент укладення договору Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 № 23 та Положення про кредитування Публічного акціонерного товариства «Актабанк».

16.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про призначення судової фінансово-економічної експертизи, в якому позивач просив суд призначити у справі № 910/17315/15 судову фінансово-економічну експертизу та на розгляд експерта поставити питання: 1) якими є основні фінансово-економічні показники, а саме ліквідності, платоспроможності та рентабельності господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» на дату укладення Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013 виходячи з наведених вище економічних показників; 2) як показники ліквідності, платоспроможності та прибутковості на дату укладення Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013 характеризують господарсько-фінансову діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута»; 3) чи був тяжким фінансово-економічний стан Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» на момент укладення Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013, виходячи з наведених вище економічних показників; 4) який загальний розмір кредиторської заборгованості згідно з бухгалтерським обліком Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» існував на дату укладення Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013; 5) чи є достатнім перелік витребуваних від Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» Публічним акціонерним товариством «Актабанк» документів для отримання кредитних коштів за Кредитним договором № 01-1656/Т від 31.12.2013 для встановлення фінансового стану Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» з огляду на чинне на момент укладення договору Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 № 23 та Положення про кредитування Публічного акціонерного товариства «Актабанк».

16.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якому позивач зауважив, що підтримує вимоги, викладені у позовній заяві, однак бажає доповнити їх вимогами про визнання недійсним Договору застави (транспортного засобу) № 01-1656/Т/5 від 14.01.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська аграрна екологічна група «Біоленд» та Публічним акціонерним товариством «Актабанк».

16.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд вжити заходів до забезпечення позову та заборонити Публічному акціонерному товариству «Актабанк» вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет застави за Договором застави (транспортного засобу) № 01-1656/Т/5 від 14.01.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська аграрна екологічна група «Біоленд» та Публічним акціонерним товариством «Актабанк», до моменту набрання рішенням у справі № 910/17315/15 законної сили; вжити заходів до забезпечення позову та зупинити стягнення на підставі Договору застави (транспортного засобу) № 01-1656/Т/5 від 14.01.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська аграрна екологічна група «Біоленд» та Публічним акціонерним товариством «Актабанк», до моменту набрання рішенням у справі № 910/17315/15 законної сили.

18.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому позивач просив суд витребувати у відповідача положення про кредитування Публічного акціонерного товариства «Актабанк», затверджене органами управління відповідача, відповідно до якого укладеного Кредитний договір № 01-1656/Т від 31.12.2013 та позивачу було надано кредитні кошти; перелік документів, які підлягають наданню позичальниками (юридичними особами) для одержання від Публічного акціонерного товариства «Актабанк» кредитних коштів, чинного станом на момент вчинення оспорюваного правочину; письмову інформацію за підписом уповноваженої посадової особи або керівника Публічного акціонерного товариства «Актабанк» щодо обставин, яким чином установою банку оцінювались такі фінансові показники позичальника як платоспроможність, ліквідність та рентабельність; висновки щодо оцінки фінансово-економічного стану Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» при укладенні оспорюваного правочину, що складені згідно з Положенням про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженими Постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 № 23 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 15.02.2012 за № 231/20544; кредитну справу позивача як позичальника за оспорюваним правочином.

18.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про колегіальний розгляд справи № 910/17315/15

18.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про здійснення технічної фіксації судового засідання, яке було задоволено судом.

У судовому засіданні 18.09.2015, розглянувши заяву позивача про зміну предмету позову, суд відмовив в її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В пункті 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Так, у заяві про зміну предмету позову позивач просить суд визнати недійсним Договір застави (транспортного засобу) № 01-1656/Т/5 від 14.01.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська аграрна екологічна група «Біоленд» та Публічним акціонерним товариством «Актабанк», при цьому інші позовні вимоги (щодо визнання недійсним Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013) позивач просить залишити без змін.

Разом з тим, господарський суд перейшов до розгляду справи № 910/17315/15 по суті у судовому засіданні 07.09.2015, що підтверджується протоколом судового засідання від 07.09.2015.

Таким чином, враховуючи, що право позивача на зміну предмета позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» у задоволенні заяви про зміну предмету позову.

Крім того, розглянувши у судовому засіданні 18.09.2015 заяву позивача про забезпечення позову, суд відмовив в її задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Зважаючи на те, що рішення суду про визнання договору недійсним не передбачає стадії виконання (є по суті рішенням про визнання), суд відмовляє позивачу в задоволенні клопотання про забезпечення позову у зв'язку з необгрунтованістю.

Крім того, заява позивача про забезпечення позову стосується саме Договору застави (транспортного засобу) № 01-1656/Т/5 від 14.01.2014, однак суд відмовив у задоволенні заяви позивача про зміну предмету позову (щодо доповнення позову позовними вимогами про визнання Договору застави (транспортного засобу) № 01-1656/Т/5 від 14.01.2014 недійсним).

У судовому засіданні 18.09.2015, розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, суд відмовив у його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2015 призначено колегіальний розгляд справи № 910/17315/15 та відкладено розгляд справи № 910/17315/15 для визначення складу колегії суддів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 колегією суддів у складі головуючого судді Отрош І.М., суддів Мандриченка О.В. та Спичака О.М. прийнято справу № 910/17315/15 до провадження; розгляд справи призначено на 20.10.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 10.11.2015.

03.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про призначення судової фінансово-економічної експертизи, в якому позивач просив суд призначити у справі № 910/17315/15 судову фінансово-економічну експертизу та на розгляд експерта поставити питання: 1) які основні фінансово-економічні показники (ліквідності, платоспроможності та рентабельності) господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» на дату укладення Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013; 2) як показники ліквідності, платоспроможності та прибутковості на дату укладення Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013 характеризують господарсько-фінансову діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута»; 3) чи був тяжким фінансово-економічний стан Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» на момент укладення Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013, виходячи з наведених вище економічних показників; 4) який загальний розмір кредиторської заборгованості згідно з бухгалтерським обліком Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» існував на дату укладення Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013; 5) чи є достатнім перелік витребуваних від Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» Публічним акціонерним товариством «Актабанк» документів для отримання кредитних коштів за Кредитним договором № 01-1656/Т від 31.12.2013 для встановлення фінансового стану Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» з огляду на чинне на момент укладення договору Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 № 23 та Положення про кредитування Публічного акціонерного товариства «Актабанк».

У судовому засіданні 10.11.2015 представник відповідача подав письмові пояснення по справі, в яких відповідач, зокрема, зазначив, що основним документом, який регулював процес надання кредитів у Публічному акціонерному товаристві «Актабанк», є Положення про розміщення залучених коштів корпоративним клієнтам Публічного акціонерного товариства «Актабанк», затверджене Рішенням Правління Публічного акціонерного товариства «Актабанк» (протокол № 105 від « 25» листопада 2013 р.), яке долучено відповідачем до матеріалів справи у судовому засіданні 10.11.2015. Відповідач зазначив, що при наданні кредиту відповідачу було проведено аналіз платоспроможності та якості кредитної операції, а саме: виходячи з даних фінансової звітності позивача, визначено платоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» згідно з Інструкцією № 23. Згідно з наведеною у Інструкції № 23 методикою, за результатом розрахунку класу позичальника Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» отримало клас « 6». Згідно п. 2.10 Інструкції № 23, заборгованість позичальників 6-го класу, у разі належного обслуговування кредиту, класифікується як заборгованість II класу (з можливих V класів: І найкращий, V найгірший). Таким чином, згідно з встановленої НБУ Інструкції, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» була класифікована як заборгованість II класу, що характеризує її як заборгованість високої якості; наявність збитків у діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» за результатами 3 кв. 2013 року не свідчить про наявність у позивача погіршення платоспроможності. При цьому, як зазначив відповідач, у внутрішніх нормативних документах Публічного акціонерного товариства «Актабанк», які регулюють процес надання; та супроводження кредитів, немає обмеження, що кредити не можуть надаватися позичальникам, які мають збитки від операційної діяльності за окремий період. Відповідач зауважив, що під час отримання кредиту позивачем було надано техніко-економічне обгрунтування погашення кредиту, з якого вбачалася наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» можливості погашення кредиту в майбутньому. При цьому, відповідно до п. 3.8. Положення, Банк самостійно визначає порядок залучення та використання кредитних ресурсів, проведення кредитних операцій, встановлення рівня процентних ставок, комісій та інших платежів за кредитними договорами. Загальні вимоги Банку щодо порядку нарахування, черговості сплати, обліку та розміру процентів, комісій та інших платежів визначається обліковою політикою Банку, Комітетом з управління активами та пасивами, Тарифним комітетом та іншими органами Банку в межах їх повноважень. Відповідач зауважив, що згідно з рішенням Комітету з управління активами та пасивами (протокол № 1607/5 від 16.07.2013) у Публічному акціонерному товаристві «Актабанк» були встановлені такі типові умови кредитування юридичних осіб у гривні: процентна ставка 22%, разова комісія за ініціювання кредиту при строку кредитування більше 180 днів - 1% від суми кредиту; комісія за невикористаний ліміт кредитування 2%, процентна ставка на прострочену заборгованість - 40% річних. Саме на таких загальних (типових) умовах, як стверджує відповідач, був наданий кредит Товариству з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» за Кредитним договором № 01-1656/Т від 31.12.2013.

У судовому засіданні 10.11.2015, розглянувши клопотання позивача про призначення судової фінансово-економічної експертизи, подані 07.09.2015, 16.09.2015 та 03.11.2015, суд відмовив в їх задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю.

У судовому засіданні 10.11.2015 представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з необхідністю ознайомлення із поданими відповідачем документами.

У судовому засіданні 10.11.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 10.11.2015 на 16:40 год., у зв'язку із задоволенням клопотання позивача для надання часу на ознайомлення із поданими відповідачем документами.

10.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просив суд витребувати у відповідача рішення уповноваженого органу Публічного акціонерного товариства «Актабанк» про затвердження типової форми кредитного договору, згідно з яким був укладений оспорюваний договір; інші документи, про витребування яких було заявлено у клопотанні від 18.09.2015.

Розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, суд відмовив в його задоволенні у зв'язку з необгрунтованістю.

При цьому, у вказаному клопотанні позивач просив суд відкласти розгляд справи у зв'язку з неможливістю явки представника позивача у судове засідання, призначене на 10.11.2015 о 16:40 год., та з метою надання часу для подання відповідачем витребовуваних документів.

Розглянувши у судовому засіданні 10.11.2015 клопотання позивача про відкладення розгляд справи, суд відмовив в його задоволенні, зважаючи на те, що чинним законодавством України не обмежено коло осіб, які можуть бути представниками сторін при розгляді справи.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Суд зазначає, що стаття 22 ГПК України зобов'язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Представник відповідача у судове засідання 10.11.2015 (о 16:40 год) не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення перерви та протоколом судового засідання від 10.11.2015 (11:41 год.).

Представник позивача у судове засідання 10.11.2015 (о 16:40 год) не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення перерви та протоколом судового засідання від 10.11.2015 (11:41 год.).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу у судовому засіданні за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 10.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

31.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» (позичальник) укладено Кредитний договір № 01-1656/Т, відповідно до умов якого банк на умовах цього Договору надає позичальнику грошові кошти у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 10000000 грн. 00 коп., а позичальник зобов'язується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 22% річних, та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 01-1656/Т банк надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, відкличності, повернення та плати за користування. У разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених п. 6.15 цього Договору, банк має право починаючи з першого числа наступного місяця за місяцем виникнення такого порушення, підвищити процентну ставку за користування кредитом на 2% річних. У разі, якщо було здійснено вказане підвищення процентної ставки, її зниження на 2% річних може бути здійснено за клопотанням клієнта лише у разі виконання ним зобов'язань, передбачених п. 6.15 цього Договору, протягом щонайменше двох місяців поспіль. У разі порушення позичальником або третіми особами зобов'язань, передбаченими п. 6.16, п. 6.17, п. 6.18 цього Договору, банк має право починаючи з першого числа наступного місяця за місяцем виникнення такого порушення, підвищити процентну ставку за користування кредитом на 2% річних. У разі, якщо було здійснено вказане підвищення процентної ставки, її зниження на 2% річних може бути здійснено за клопотанням клієнта лише у разі виконання ним зобов'язань, передбачених п. 6.16, п. 6.17, п. 6.18 цього Договору протягом щонайменше двох місяців поспіль. У разі відмови (ухилення) позичальника або третіх осіб від укладення угод, передбачених п. 2.1 та/або п. 6.3 цього Договору, та/або від виконання їх умов, з наступного дня від дати такого ухилення (від дати, у які мали бути укладені ці договори), банк має право підвищити процентну ставку за користування кредитом на 2% річних. У разі, якщо було здійснено вказане підвищення процентної ставки, її зниження на 2% річних може бути здійснено за клопотанням клієнта лише у разі виконання позичальником або третіми особами зобов'язань, передбачених п. 2.1 та п. 6.3 цього Договору (укладення позичальником та третіми особами всіх угод, передбачених п. 2.1 та п. 6.3 цього Договору). Підвищення процентної ставки за порушення кожного з вказаних пунктів цього Договору здійснюється незалежно один від одного, тобто у разі одночасного порушення п. 6.15, п. 6.16, п. 6.17, п. 6.18, п. 2.1 та п. 6.3 цього Договору банк має право підвищити процентну ставку на 12 % річних. При цьому, підвищення процентної ставки за вказані порушення не позбавляє банк права на застосування інших заходів, передбачених цим Договором за неналежне виконання позичальником умов цього Договору, в т.ч. права вимагати дострокового погашення кредиту.

Згідно з п. 1.2 Кредитного договору № 01-1656/Т надання кредиту здійснюється згідно з графіком: 15.01.2014 - 5000000 грн. 00 коп. (при умові оформлення в забезпечення автотранспортних засобів заставною вартістю 15972773 грн. 00 коп., без ПДВ, виконання позичальником усіх зобов'язань, передбачених кредитним договором); 14.02.2014 - 2500000 грн. 00 коп. (при умові оформлення в забезпечення автотранспортних засобів заставною вартістю 15972773 грн. 00 коп., без ПДВ, надання документів, які підтверджують цільове використання попереднього траншу кредиту (підтвердження факту оплати та поставки товару) виконання позичальником усіх зобов'язань, передбачених кредитним договором); 14.03.2014 - 2500000 грн. 00 коп. (при умові оформлення в забезпечення автотранспортних засобів заставною вартістю 15972773 грн. 00 коп., без ПДВ, надання документів, які підтверджують цільове використання попереднього траншу кредиту (підтвердження факту оплати та поставки товару) виконання позичальником усіх зобов'язань, передбачених кредитним договором). Надання кредиту (його частки) у межах ліміту, встановленого п. 1.1 цього Договору (з урахуванням змін цього ліміту відповідно до наведеного вище графіку надання кредиту та графіку погашення кредиту згідно з п. 1.3 цього Договору) здійснюється банком після отримання листа позичальника з клопотанням про отримання відповідної суми кредиту за цим Договором та при умові укладення договору застави, передбаченого п. 2.1.1 цього Договору.

Згідно з п. 1.3 Кредитного договору № 01-1656/Т погашення кредитної заборгованості здійснюється згідно з графіком: 20.07.2014 - 500000 грн. 00 коп., 20.08.2014 - 1000000 грн. 00 коп., 20.09.2014 - 2500000 грн. 00 коп.; 20.10.2014 - 3000000 грн. 00 коп.; 20.12.2014 - 500000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору № 01-1656/Т в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, неустойки та інших платежів, передбачених цим Договором, а також відшкодування інших витрат, пов'язаних зі здійсненням стягнення забезпеченої заставою вимогою, банк укладає такі договори та угоди: договір застави транспортних засобів з Товариством з обмеженою відповідальністю «УАЕГ «Біоленд»; договір поруки з Товариством з обмеженою відповідальністю «УАЕГ «Біоленд»; договір поруки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігів-Агроенерджи»; договір поруки з Приватним підприємством «Агрофон»; договір поруки з ОСОБА_4

Згідно з п. 3.1 Кредитного договору № 01-1656/Т кредитні кошти призначені на/для поповнення обігових коштів для виконання виробничої програми вирощування та збирання сільськогосподарських культур урожаю сезону 2014 року, в т.ч. закупівля добрив, насіння, засобів захисту рослин, пально-мастильних матеріалів, запчастин до техніки, тощо, а саме: - 5000000 грн. 00 коп. (закупівля засобів захисту рослин, мінеральних добрив, насіння, запчастин та для поповнення оборотних коштів); - 2500000 грн. 00 коп. (закупівля дизельного палива, мінеральних добрив, насіння, поповнення оборотних коштів); - 2500000 грн. 00 коп. (закупівля дизельного палива, мінеральних добрив, насіння, засобів захисту рослин, поповнення оборотних коштів). Надання чергового траншу здійснюється за умови підтвердження цільового використання попереднього траншу, а саме надання до банку підтвердження факту оплати і підтвердження факту поставки товару.

Відповідно до п. 3.5 Кредитного договору № 01-1656/Т сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно по 10 число місяця включно, наступного за місяцем, за який було здійснено таке нарахування, та остаточно при повному погашенні кредиту (в т.ч. достроково, відповідно до п. 8.2 цього Договору) на рахунок № 1224, відкритий в ПАТ «АКТАБАНК», позичальника. У випадку, якщо 10 число місяця є неробочим (небанківським) днем в Україні, позичальник зобов'язаний сплатити суму нарахованих процентів у перший наступний робочий (банківський) день. Погашення кредиту здійснюється позичальником у валюті кредиту у строк, визначений у п. 1.3 та достроково, відповідно до п. 8.2 цього Договору, на позичковий рахунок, вказаний у п. 5.1 цього Договору.

Відповідно до п. 3.8 Кредитного договору № 01-1656/Т у разі, якщо протягом 10 робочих днів з дня виникнення порушення строку погашення кредиту або його частини не буде усунуте позичальником, на 11-й робочий день з дня виникнення вказаного порушення банк має право вважати строк погашення кредиту таким, що настав, і вимагати від позичальника в цей день погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти, плату за надання кредиту, пеню, неустойку, інші платежі згідно з цим Договором, розраховані на цей день (за фактичний час користування кредитом).

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Вимогами статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав на те, що укладений між ним та відповідачем Кредитний договір № 01-1656/Т від 31.12.2013 було вчинено Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» під впливом тяжкої для нього обставини, обумовленої збитками у результатах фінансової діяльності позивача, від'ємним значенням його сукупного доходу, а також кризовими явищами на ринку сільськогосподарської продукції та погіршення фінансового стану Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута». Позивач зазначив, що в результаті складної економічної ситуації Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» потребувало негайного залучення додаткових фінансових ресурсів для належного та вчасного виконання обов'язків перед працівниками підприємства, інвесторами, бюджетами різних рівнів, іншими кредитними установами, постачальниками насіння, витратних матеріалів (пального, мінеральних добрив, тощо) у зв'язку з чим підприємство фактично знаходилось на межі банкрутства. При цьому, позивач зауважив, що відповідачу на підставі фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» за 9 місяців 2013 року було відомо про збиткові показники фінансових результатів позивача, а також від'ємне значення його сукупного доходу на момент отримання кредиту за оспорюваним правочином. Позивач наголосив на тому, що відповідач скористався тяжкими обставинами, які виникли у позивача, внаслідок чого уклав з позивачем Кредитний договір № 01-1656/Т на вкрай невигідних для позивача умовах.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з підпунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, угода може бути визнана недійсною лише з підстав, передбаченими законом.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст.233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11 ознаками правочину, що підпадає під дію статті 233 ЦК України, є вчинення особою правочину на вкрай невигідних для себе умовах (зокрема, реалізації за низьку оплату майна, що має значну цінність), під впливом тяжкої для неї обставини (наприклад, під загрозою банкрутства) і добровільно, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Суд зазначає, що статтею 233 Цивільного кодексу України передбачено можливість визнання недійсними правочинів (договорів), вчинених особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах. Такі правочини, які в цивілістичній науці одержали назву кабальних, мають ваду волі, оскільки їх формування здійснюється за таких обставин, за яких практично виключається нормальне формування волі, що змушує особу вчинити правочин на невигідних для себе умовах.

Під тяжкими обставинами кабального договору необхідно розуміти не будь-яке несприятливе матеріальне, фінансове, соціальне чи інше становище, а його крайні форми, наприклад, важка хвороба особи чи її близьких, смерть її годувальника, крайня нужденність сім'ї, загроза втратити заставлене житло, загроза банкрутства та інші обставини, для усунення чи пом'якшення яких необхідне термінове укладення правочину. Підставами визнання правочину, укладеного на вкрай невигідних умовах, може слугувати, наприклад, надзвичайно низька винагорода, порівняно з ціною відчуженої речі, виконаної роботи, наданої послуги. Однак для кваліфікації правочину за ст. 233 необхідна обов'язкова наявність зазначених двох умов.

Кабальний правочин особа вчиняє добровільно (тут немає насильства), більше того, вона сама може бути ініціатором такого правочину, вона також усвідомлює, що вчиняє правочин на вкрай невигідних для себе умовах (тут нема помилки або обману), але вимушена це зробити під впливом тяжкої обставини.

Разом з тим, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами існування на момент укладення Кредитного договору № 01-1656/Т тяжкого фінансового стану (його крайньої форми), зокрема, загрози банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута».

Так, відповідно до п. 3.2 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» товариство здійснює, зокрема, діяльність у сфері сільськогосподарської діяльності.

У відзиві на позовну заяву, поданому у судовому засіданні 07.09.2015, представник відповідача зазначив, що позивач є сільгоспвиробником, тобто має сезонний характер виробництва, так як здійснює один збір урожаю на рік, який реалізує в кінці року. Тому здійснює значні витрати в 1 - 3 кварталах року, а після реалізації вирощеної продукції в 4 кварталі покриває всі витрати і по результатам діяльності за рік виходить на прибуткову діяльність. Тому обґрунтування тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину посилаючись на фінансові звіти в 1 - 3 кварталах не відображає реального фінансового стану підприємства по результатам його роботи за рік.

Представник відповідача зазначив, що вказані обставини безпосередньо підтверджуються балансом та звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» за 2013 рік з показником «Чистий фінансовий результат. Прибуток складає (рядок 2350) 1505,00 тис. грн. Тобто, на момент видачі кредиту діяльність позичальника за весь 2013 рік характеризувалась як прибуткова.

Також, прибуткова діяльність в 2012 році підтверджується балансом та звітом про фінансові результати за 2012 рік, де в рядку (220) зазначений чистий прибуток за рік в сумі 446,00 тис. грн.

Окрім того, підтвердженням прибуткової діяльності підприємства є також дані, які були зазначені в п. 4.1. анкети клієнта-юридичної особи сільгоспвиробника, яка надавалась позивачем банку перед видачею кредитних коштів, де зазначена прибуткова діяльність підприємства за 2012 рік. Чистий прибуток на 01.01.2013 року склав 446 тис. грн. Тобто сам позивач неодноразово надавав до банку відомості про прибуткову діяльність в 2012 та 2013 роках.

Вказані документи долучені відповідачем до матеріалів справи разом із відзивом на позовну заяву у судовому засіданні 07.09.2015 року.

Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи довідку вих. № 2989 від 04.09.2015 з інформацією про те, що 13.08.2013 позивачем в Публічному акціонерному товаристві «Актабанк» був отриманий кредит за Кредитним договором № 01-1504/Т в сумі 2400 тис. грн., який погашений достроково 12.12.2013; за період користування зазначеним кредитом позивачем не допускались прострочок по погашенню кредиту, відсотків та комісії.

При цьому, відповідачем долучено до матеріалів справи довідку Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» вих. № 1026/01-2565 від 18.11.2013 про кредитові обороти на рахунку позивача за період з листопада 2012 року по листопад 2013 року, які склали 14867141,79 грн. Також у довідці зазначено, що станом на 10.11.2013 у ТОВ «Грін Ленд. Славута» відсутня кредитна заборгованість перед Чорноморською філією ПАТ «Банк «Київська Русь».

Як зазначає відповідач, вказана довідка свідчить про бездоганну кредитну історію Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута», що було прийнято до уваги Публічним акціонерним товариством «Актабанк» при прийнятті рішення про видачу кредиту.

При цьому, відповідач зазначив, що підтвердженням спроможності позивача виконати після настання встановленого строку сплати свої грошові зобов'язання перед кредиторами є дані, які були зазначені в п. 5.2 анкети клієнта-юридичної особи сільгоспвиробника, яка надавалась ТОВ «Грін Ленд. Славута» до ПАТ «АКТАБАНК» перед видачею кредитних коштів, де зазначені середньомісячні надходження в національній валюті по всім банкам, в яких обслугувався позивач з листопада 2012 року по жовтень 2013 року, та які склали суму в розмірі 1967012,55 грн. на місяць.

Відповідач зазначив, що згідно з розрахунком суми боргу за Кредитним договором № 01-1656/Т від 31.12.2013 станом на 31.08.2015 встановлено, що позивачем своєчасно погашалась заборгованість по кредиту, відповідно до встановленого графіку. Так, згідно з графіком до 20 липня 2014 року підприємство повинно було здійснити повернення кредитних коштів в сумі 500000 грн., що і було зроблено 17.07.2014. Наступний платіж в сумі 1 млн. грн. необхідно було здійснити в строк до 20 серпня 2014 р. і 07.08.2014 в сумі 636500 грн. та 08.08.2014 р. в сумі 509000 грн. позивачем достроково було здійснено повернення кредиту. Також до 20.09.2014р. позивачу необхідно було сплатити 2500000 грн. і в строк з 08.08.2014 по 25.09.2014 був повернутий кредит у зазначеній сумі. Також до 20.10.2014 позивачу необхідно було погасити кредит в сумі 3 млн. грн. з яких погашено 1582200 грн. Також, позивачем своєчасно погашались відсотки за користуванням кредитом. Так, з 15.01.2014 по 12.09.2014 сума сплачених відсотків склала 1177038,32 грн. Тобто за короткий строк з 17.07.2014 по 26.09.2014 позивачем повернуто банку 5255570 грн. кредитних коштів та окремо сплачувались щомісячно відсотки. Залишок по кредиту складає 4417730 грн.

Зазначене свідчить про платоспроможність позивача і можливість своєчасно виконувати прийняті на себе зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Згідно Методичних рекомендацій щодо вивчення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Мінекономіки України від 19.01.2006, поточною неплатоспроможністю характеризується фінансовий стан будь-якого підприємства, якщо на конкретний момент у зв'язку з випадковим збігом обставин тимчасово суми наявних у нього коштів і високоліквідних активів недостатньо для погашення поточного боргу, що відповідно до законодавчого визначення розглядається неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати сплатити грошові зобов'язання перед кредиторами, у тому числі із заробітної плати, а також виконати зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

Водночас, суду не надано доказів, що на момент укладення оспорюваного договору порушувалось питання про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» самим підприємством або його кредиторами.

Крім того, пунктом 4.1 Кредитного договору № 01-1656/Т сторони визначили, що при отриманні кредиту позичальник гарантує, що він є товариством, підприємством /організацією, установою/, зареєстрованим та існуючим згідно з чинним законодавством України; позичальник спроможний здійснити цей Договір та виконати зобов'язання за ним, оскільки він має повноваження згідно з його статуту, або від співвласників/акціонерів, що не суперечать положенням чинного законодавства або договірним обмеженням, обов'язковим для позичальника, його статуту або іншим установчим документам; не існує ніякого відомого позичальнику розслідування з боку суду, господарського суду, державних чи інших органів, яке може суттєво негативно вплинути на фінансові можливості або діяльність позичальника та про які банк не був попереджений до укладення цього договору; його фінансові звіти (включаючи баланс та звіт про фінансові результати), які подані банку, були подані останньому в завершеному та правильному стані і вірно відображають фінансове становище і результат діяльності позичальника на цю дату і на періоди, що закінчились на той час, знаходяться у відповідності з чинними стандартами бухгалтерської звітності. За час після дати складання фінансових звітів не відбулося несприятливих змін у фінансовому стані чи в результатах діяльності позичальника (у випадку суттєвих несприятливих змін у фінансовому стані позичальник повинен повідомити про це банк письмово); особа, яка підписала цей Договір, є належним чином обраною/уповноваженою відповідно до установчих документів позичальника та чинного законодавства та має достатні повноваження для підписання і укладення цього Договору; у позичальника є всі необхідні повноваження для укладання та виконання даного Договору; у позичальника відсутні будь-які перешкоди для виконання даного Договору на день його підписання; позичальником надані усі, пов'язані з цим договором, документи, які не містять будь-яких недостовірних відомостей, складені та/або отримані в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

При цьому, в матеріалах справи наявні довідки (вих. № 06/06-1 від 06.06.2013 та вих. № 25/12-1 від 25.12.2013) Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута», які, як зазначив відповідач у відзиві, були подані Публічному акціонерному товариству «Актабанк» перед видачею кредитних коштів згідно Кредитного договору № 01- 1656/Т від 31.12.2013, в яких зазначено, що станом на 06.06.2013 та станом на 25.12.2013 проти Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» не порушено справу про відновлення платоспроможності, банкрутства тощо; ТОВ «Грін Ленд. Славута» не бере участі у судових спорах, відсутні позови (претензії) кредиторів, підприємство не має простроченої заборгованості за кредитами та процентами, простроченої дебіторської та кредиторської заборгованості, заборгованості за податками та зборами і простроченими векселями. Товариство «Грін Ленд. Славута» повідомляє, що станом на 06.06.2013 та станом на 25.12.2013 не має кримінальних справ, порушених проти керівників.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Однак, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами існування на момент укладення Кредитного договору № 01-1656/Т загрози банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута».

Крім того, суд зазначає, що при дослідженні питання щодо наявності підстав для визнання кредитного договору недійсним з підстав, зазначених позивачем, необхідним є врахування правової та економічної природи кредитного договору. Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у нього був тяжкий фінансовий стан, у зв'язку з чим він був змушений укласти оспорюваний договір. Водночас, суд наголошує на тому, що укладення кредитного договору завжди пов'язано з певними фінансовими труднощами суб'єкта господарювання.

Так, при здійсненні своєї діяльності більшість суб'єктів підприємництва постійно або періодично відчувають дефіцит грошових коштів, які їм необхідні для різноманітних цілей (наприклад, закупівлі товарів, розширення власного виробництва тощо). Одним із дієвих способів вирішення вказаної проблеми є залучення сторонніх позикових ресурсів як у грошовій, так і в натуральній формі, що надає можливість суб'єктам значно підвищити ефективність своєї діяльності.

Суд зазначає, що за своєю сутністю кредитом є економічні відносини, що виникають між економічними субґєктами у звґязку з переданням один одному в тимчасове користування вільних коштів на засадах добровільності, повернення і платності. Економічною основою кредиту є мобілізація й нагромадження тимчасово вільних коштів і формування з них позичкового капіталу. Кредит необхідний для підтримки безперервного кругообігу фондів підприємств із метою компенсації тимчасового розриву між виробничим циклом і періодом реалізації продукції, між здійсненням поточних витрат і надходженням виручки.

Необхідність кредиту зумовлюється особливостями індивідуального кругообігу засобів підприємства, що повґязані з коливаннями потреби в додаткових коштах. Ці особливості визначаються як обґєктивними, так і субґєктивними факторами. До обґєктивних факторів відносять: галузеву належність підприємства, характер виробничого процесу, умови постачання матеріалів і сировини, сезонність виробництва. До субґєктивних факторів відносять: рівень організації виробництва, рівень організації збуту і постачання, інші фактори.

Таким чином, метою укладення кредитного договору завжди є намагання подолати фінансові труднощі підприємства, що не може водночас оцінюватись як тяжка обставина та як підстава для визнання кредитного договору недійсним.

Що стосується тверджень позивача, що Кредитний договір № 01-1656/Т був укладений на вкрай невигідних для нього умовах, чим відповідач скористався, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 01-1656/Т у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених п. 6.15 цього Договору, банк має право починаючи з першого числа наступного місяця за місяцем виникнення такого порушення, підвищити процентну ставку за користування кредитом на 2% річних. У разі, якщо було здійснено вказане підвищення процентної ставки, її зниження на 2% річних може бути здійснено за клопотанням клієнта лише у разі виконання ним зобов'язань, передбачених п. 6.15 цього Договору, протягом щонайменше двох місяців поспіль. У разі порушення позичальником або третіми особами зобов'язань, передбаченими п. 6.16, п. 6.17, п. 6.18 цього Договору, банк має право починаючи з першого числа наступного місяця за місяцем виникнення такого порушення, підвищити процентну ставку за користування кредитом на 2% річних. У разі, якщо було здійснено вказане підвищення процентної ставки, її зниження на 2% річних може бути здійснено за клопотанням клієнта лише у разі виконання ним зобов'язань, передбачених п. 6.16, п. 6.17, п. 6.18 цього Договору протягом щонайменше двох місяців поспіль. Підвищення процентної ставки за порушення кожного з вказаних пунктів цього Договору здійснюється незалежно один від одного, тобто у разі одночасного порушення п. 6.15, п. 6.16, п. 6.17, п. 6.18, п. 2.1 та п. 6.3 цього Договору банк має право підвищити процентну ставку на 12 % річних.

Згідно з п. 3.7 Кредитного договору № 01-1656/Т при порушенні позичальником строку погашення кредиту або його частини відповідно до графіку, встановленого у п. 1.3 цього Договору, нарахування процентів здійснюється з розрахунку 40% річних на суму простроченої заборгованості з першого дня порушення строку погашення кредиту (його частки) по день, що передує дню усунення вказаного порушення. Під усуненням порушення розуміється погашення кредиту або його відповідної частки та приведення заборгованості за кредитом у відповідність до графіку погашення кредиту, встановленого у п. 1.3 цього Договору.

Згідно з п. 3.9 Кредитного договору № 01-1656/Т у разі пролонгації кредиту (тобто продовження строку надання кредиту) з дня, наступного за днем пролонгації, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі процентної ставки, встановлено у п. 1.1 цього Договору, збільшеної на 5% річних, на суму заборгованості за кредитом, якщо сторони не дійдуть згоди про інше. Пролонгація кредиту не звільняє позичальника від сплати пені, неустойки та інших платежів, передбачених цим договором, що були розраховані на день пролонгації.

Відповідно до п. 6.15 Кредитного договору № 01-1656/Т починаючи з січня 2014 року і до повного виконання зобов'язань за цим Договором позичальник зобов'язаний забезпечувати щомісячні надходження виручки від реалізації продукції (надання послуг) на поточні, в т.ч. валютні, рахунки позичальника, відкриті у ПАТ «Актабанк», у розмірі не меншому ніж 100% від загального обсягу надходжень виручки від реалізації продукції (надання послуг) на всі рахунки позичальника в усіх обслуговуючих банках.

Відповідно до п. 6.16 Кредитного договору № 01-1656/Т позичальник зобов'язаний починаючи з січня 2014 року і до повного виконання зобов'язань за цим Договором забезпечувати щомісячні надходження виручки від реалізації продукції (надання послуг) на поточні, в т.ч. валютні, рахунки ТОВ «Чернігів-Агроенерджи», відкриті у ПАТ «Актабанк» у розмірі не меншому ніж 100% від загального обсягу надходжень виручки від реалізації продукції (надання послуг) на всі рахунки позичальника в усіх обслуговуючих банках.

Згідно з п. 6.17 Кредитного договору № 01-1656/Т позичальник зобов'язаний забезпечити щомісячно забезпечити надходження виручки від реалізації продукції (надання послуг) на поточні, в т.ч. валютні, рахунки підприємств, Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута», ТОВ «Українська аграрна екологічна група «Біоленд», ТОВ «Чернігів-Агроенерджи», ПП «Агрофон», відкриті в ПАТ «Актабанк» в період з січня 2014 року по червень 2014 року в сумі не менше 1000000 грн. 00 коп. щомісячно; у період з липня 2014 року по грудень 2014 року в сумі не менше 4000000 грн. 00 коп. щомісячно. У разі якщо загальна місячна виручка Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута», ТОВ «Українська аграрна екологічна група «Біоленд», ТОВ «Чернігів-Агроенерджи», ПП «Агрофон», буде меншої зазначеної суми, забезпечити щомісячні надходження виручки від реалізації продукції (надання послуг) на поточні, в т.ч. валютні, рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута», ТОВ «Українська аграрна екологічна група «Біоленд», ТОВ «Чернігів-Агроенерджи», ПП «Агрофон» в Публічному акціонерному товаристві «Актабанк» у розмірі не меншому ніж 50% від загального обсягу надходження виручки від реалізації продукції (надання послуг) на всі рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута», ТОВ «Українська аграрна екологічна група «Біоленд», ТОВ «Чернігів-Агроенерджи», ПП «Агрофон».

Пунктом 6.18 Кредитного договору № 01-1656/Т сторони погодили, що позичальник зобов'язаний забезпечити обов'язкові страхування заставного майна в акредитованій у Публічному акціонерному товаристві «Актабанк» страховій компанії в день підписання договору застави на всю заставну вартість майна.

У письмових поясненнях, поданих у судовому засіданні 10.11.2015, представник відповідача зазначив, що основним документом, який регулював процес надання кредитів у Публічному акціонерному товаристві «Актабанк», є Положення про розміщення залучених коштів корпоративним клієнтам Публічного акціонерного товариства «Актабанк», затверджене Рішенням Правління Публічного акціонерного товариства «Актабанк» (протокол № 105 від « 25» листопада 2013 р.), яке долучено відповідачем до матеріалів справи у судовому засіданні 10.11.2015.

Основним нормативним документом Національного банку України, який регулює процес формування резервів та, відповідно, процес визначення платоспроможності позичальників та якості кредитних операцій, є Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 № 23 (надалі Інструкція №23).

Згідно п. 3.5 Положення, Банк надає кредитні кошти правоздатним платоспроможним корпоративним клієнтам, які мають самостійне майно і власні кошти, можуть від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов'язки, бути позивачами і відповідачами в суді, господарському і третейському суді, мають фінансові можливості для повернення (погашення) кредитних коштів та правові форми забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором. При розгляді заявки на отримання кредитних коштів Банк, при інших рівних умовах, віддає перевагу клієнтам Банку, що вже користувалися в Банку кредитними або іншими продуктами та мають позитивну кредитну історію. При прийнятті рішення про надання кредитних коштів або надання зобов'язань, вивчає та аналізує діяльність потенційного Клієнта, визначає його плато- та кредитоспроможність, прогнозує ризик неповернення кредиту.

Відповідач зазначив, що при наданні кредиту відповідачу були виконані всі вказані вище умови, в т.ч. було проведено аналіз платоспроможності та якості кредитної операції, а саме: виходячи з даних фінансової звітності позивача, визначено платоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» згідно з Інструкцією № 23. Згідно з наведеною у Інструкції № 23 методикою, за результатом розрахунку класу позичальника Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» отримало клас « 6». Згідно п. 2.10 Інструкції № 23, заборгованість позичальників 6-го класу, у разі належного обслуговування кредиту, класифікується як заборгованість II класу (з можливих V класів: І найкращий, V найгірший). Таким чином, згідно з встановленої НБУ Інструкції, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» була класифікована як заборгованість II класу, що характеризує її як заборгованість високої якості; наявність збитків у діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» за результатами 3 кв. 2013 року не свідчить про наявність у позивача погіршення платоспроможності.

Платоспроможність (кредитоспроможність) - це здатність позичальника розраховуватися за своїми зобов'язаннями, в т.ч. достатність активів для виконання своїх зобов'язань. Згідно балансу станом на 30.09.2013, вартість запасів готової продукції порівняно з відповідним показником на 01.01.2013 збільшилася з 7.8 млн. грн. до 15.7 млн. грн. Це свідчило про наявність у позивача активів (запасів готової продукції та/або незавершеного виробництва), яку позивач міг реалізувати за грошові кошти та виконати зобов'язання за кредитом та за іншими зобов'язаннями.

При цьому, відповідач зазначив, що інші зобов'язання позивача (крім зобов'язань за кредитами) за аналогічний період збільшилися несуттєво, і вартість активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» протягом 2013 року перевищувала суму зобов'язань. Протягом 2013 року зберіглося позитивне значення власного капіталу підприємства (536 тис. грн. станом на 31.10.2013). Це означає, що наявність збитків за 3 кв. не здійснило суттєвий вплив на майновий стан та кредитоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута», а саме наявних у позивача активів (майна) достатньо для компенсації незначних збитків за окремий період і не впливає на спроможність Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» розраховуватися за своїми зобов'язаннями.

Відповідач зауважив, що згідно наявних у нього даних, на рахунки позивача за період з січня 2013 року по листопад 2013 року надійшло грошових надходжень (від реалізації товарів, продукції) в обсязі 17.9 млн. грн., що достатньо для виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута».

При цьому, відповідач ще раз наголосив на тому, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» є сільгоспвиробником, наявність збитків за результатами неповного року не дає об'єктивної картини фінансового стану, оскільки у 3-му кварталі здійснюється посівна кампанія озимих культур та підготовка земель до весняної посівної кампанії, тобто у цей період різко зростають витрати (вкладення) у незавершене виробництво (що підтверджується даними балансу на 01.10.2013), тоді як значна частина виручки від реалізації пізніх культур надходить у 4-му кварталі. Зокрема, це підтверджується тим, що згідно наданої звітності, за повний 2012 рік позивач отримав прибуток 446 тис. грн., а за повний 2011 рік - 10 тис. грн.

При цьому, як зазначив відповідач, у внутрішніх нормативних документах Публічного акціонерного товариства «Актабанк», які регулюють процес надання; та супроводження кредитів, немає обмеження, що кредити не можуть надаватися позичальникам, які мають збитки від операційної діяльності за окремий період.

Судом встановлено, що надання кредитів позичальникам з тимчасовими фінансовими труднощами дозволяється згідно з п. 3.6. Положення про розміщення залучених коштів корпоративним клієнтам Публічного акціонерного товариства «Актабанк».

Так, відповідно до п. 3.6 Положення у разі, якщо клієнт зазнає тимчасові фінансові труднощі, які не дозволяють своєчасно виконати зобов'язання за кредитним договором, але при цьому Клієнтом розроблено бізнес-план, техніко-економічне обґрунтування погашення кредитної операції та прогноз руху грошових коштів, якими доведено, що додаткове фінансування (надання нових кредитних коштів) або надання зобов'язання дозволить розвинути бізнес та в наступному розрахуватися за всіма кредитними операціями, то Кредитний комітет може прийняти рішення про надання додаткової (нової) кредитної операції такому клієнту.

Відповідач зауважив, що під час отримання кредиту позивачем було надано техніко-економічне обгрунтування погашення кредиту, з якого вбачалася наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» можливості погашення кредиту в майбутньому.

При цьому, відповідно до п. 3.8. Положення, Банк самостійно визначає порядок залучення та використання кредитних ресурсів, проведення кредитних операцій, встановлення рівня процентних ставок, комісій та інших платежів за кредитними договорами. Загальні вимоги Банку щодо порядку нарахування, черговості сплати, обліку та розміру процентів, комісій та інших платежів визначається обліковою політикою Банку, Комітетом з управління активами та пасивами, Тарифним комітетом та іншими органами Банку в межах їх повноважень.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Комітету з управління активами та пасивами (протокол № 1607/5 від 16.07.2013), копія якого долучена відповідачем до матеріалів справи у судовому засіданні 10.11.2015, у Публічному акціонерному товаристві «Актабанк» були встановлені такі типові умови кредитування юридичних осіб у гривні: процентна ставка 22%, разова комісія за ініціювання кредиту при строку кредитування більше 180 днів - 1% від суми кредиту; комісія за невикористаний ліміт кредитування 2%, процентна ставка на прострочену заборгованість - 40% річних.

Саме на таких загальних (типових) умовах був наданий кредит Товариству з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» за Кредитним договором № 01-1656/Т від 31.12.2013.

При цьому, позивачем не надано суду доказів звернення до інших банків із заявами про отримання кредиту, зокрема, на інших (більш вигідних) умовах, та не надано доказів невідповідності умов кредитування, встановлених відповідачем, ринковим цінам на ринку банківських послуг.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами існування підстав для визнання Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013 недійсним на підставі статті 233 Цивільного кодексу України.

Так, позивачем не доведено, що оспорюваний договір був вчинений позивачем під впливом тяжкої для нього обставини (зокрема, загрози банкрутства) і на вкрай невигідних умовах, чим скористався відповідач (інша сторона правочину), у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд.Славута» до Публічного акціонерного товариства «Актабанк» про визнання Кредитного договору № 01-1656/Т від 31.12.2013 недійсним задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 17.11.2015

Головуючий суддя І.М. Отрош

Судді О.В. Мандриченко

О.М. Спичак