КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа№ 910/13474/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Давиденко К.Ю. - представник за довіреністю від 12.03.2015 року;

від відповідача: Моісеєнко Б.І. - представник за довіреністю від 16.03.2015 року;

від третьої особи: Моісеєнко Б.І. - представник за довіреністю від 08.07.2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аси-Ойл»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року

у справі № 910/13474/15 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аси-Ойл»

до Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Банк»

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал»

про внесення змін до кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аси-Ойл» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» про внесення змін до, укладеного між сторонами, кредитного договору №054-11-13 від 29.11.2013 року в частині строків (термінів) повернення траншів (та процентів за ними), наданих позивачу: за додатковою угодою №1 від 25.04.2014 року із подальшими змінами та доповненнями до кредитного договору №054-11-13 від 29.11.2013 року; за додатковою угодою №2 від 24.07.2014 року із подальшими змінами та доповненнями до кредитного договору №054-11-13 від 29.11.2013 року, шляхом продовження строків (термінів) сплати нарахованих за ними процентів відповідачу не раніше ніж до настання наступного терміну: для траншу, в сумі 30 000, 00 доларів США наданого 03.12.2013 року за кредитним договором №054-11-13 від 29.11.2013 року - до 28.11.2017 року; для траншу в сумі 15 000,00 доларів США наданого 10.12.2013 року за кредитним договором №054-11-13 від 29.11.2013 року - до 28.11.2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку із загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України та проведенням антитерористичної операції, сталася істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання кредитного договору на умовах, які досягнуто сторонами при його укладанні, а тому на підставі ст. 652 ЦК України позивач звернувся до суду із вимогою внести зміни до договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року у справі № 910/13474/15 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тими ж підставами, що і позовна заява.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2015 року справу № 910/13474/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю. та призначено до розгляду на 07.10.2015 року.

У судовому засіданні 07.10.2015 року оголошено перерву в розгляді справи до 28.10.2015 року.

Представники сторін у судовому засіданні 28.10.2015 року надали додаткові пояснення.

Крім того, представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання позивача та відповідача про продовження строку розгляду спору.

У судовому засіданні 28.10.2015 року оголошена перерва до 17.11.2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні 17.11.2015 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.11.2015 року заперечував доводи апеляційної та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 29.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аси-Ойл» (надалі - позичальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Банк Петрокоммерц-Україна» (надалі - банк, відповідач) був укладений кредитний договір №054-11-13, відповідно до умов якого банк надає позичальникові кредит в розмірі, що не перевищує ліміт фінансування - 450 000,00 доларів США, а позичальник приймає, зобов'язується належним чином використати та повернути банку отриманий кредит, а також сплатити проценти за змінюваною процентною ставкою Libor (3M) + 10,1%, значення ставки Libor 3M на дату укладення договору приймається 0,23910% та діє протягом 3 місяців.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору відповідач надав позивачу кредит у сумі 450 000,00 доларів США., а саме: 03.12.2013 року - 300 000, 00 доларів США.; 10.12.2013 року - 150 000, 00 доларів США.

Відповідно до графи 8 розділу І та п. 1.3.1 договору повернення грошових коштів відбувається по 125 000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення - 28.11.2016 року.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за договором у повному обсязі (п.6.2).

24.04.2014 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, якою сторони дійшли згоди реструктуризувати прострочену заборгованість за кредитним договором на загальну суму 450 000,00 доларів США, шляхом встановлення строку погашення траншів не пізніше 02.06.2014 року.

24.04.2014 року між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору, якою сторони дійшли згоди реструктуризувати прострочену заборгованість за кредитним договором на загальну суму 450 000, 00 доларів США, шляхом встановлення строку погашення траншів не пізніше 28.11.2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, з посиланням на ст. 652 ЦК України, зазначає про істотну зміну обставин, що передбачають право сторони на зміну умов договору, якими, зокрема є: місцезнаходження позивача в зоні проведення антитерористичної операції та проведення Національним банком України низки заходів щодо стабілізації курсу гривні, обмеження продажу валюти, т.і., що унеможливило стабільну співпрацю позивача з іноземними контрагентами з закупівлі пального та своєчасного розрахунку за вже придбане майно.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне положення закріплене і у ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 ст. 652 Цивільного кодексу України визначено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Разом з тим, при розгляді спорів щодо зміни або розірвання кредитного договору у зв'язку із істотною зміною обставин, що передбачено статтею 652 ЦКУ, то суд має мати на увазі, що позичальнику необхідно довести наступне:

1) при зміні договору посилання на істотну зміну обставин можливе лише у тому разі, коли сторони при укладенні договору визначили такі обставини, як істотні.

2) обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, у чому саме вони змінились і чому зміна обставин є істотною. Вимагаючи розірвання договору на цій підставі, позивач, з урахуванням положень процесуального законодавства щодо обов'язку доказування, повинен довести, зокрема, впевненість сторін у момент укладення договору в тому, що така зміна обставин не настане.

3) одночасно наявність чотирьох умов, перелічених у частині 2 статті 652 ЦК, у розрізі конкретної ситуації, акцентуючи, яким чином виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

4) враховуючи те, що за істотної зміни обставин зміна договору за рішенням суду допускається у виняткових випадках (частина 4 статті 652 ЦК), необхідно також довести наявність однієї з двох таких умов: 1) розірвання договору повинно суперечити суспільним інтересам або 2) може потягнути для сторін (чи однієї з них) шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (Лист Верховного Суду України «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 роки)»).

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів наявність всіх умов, обов'язковість яких наведена в ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до листа Служби безпеки України від 13.06.2014 року № 33/2117 07.04.2014 року, на підставі ст. ст. 10, 11 Закону України „Про боротьбу з тероризмом" прийнято рішення щодо проведення антитерористичної операції в Донецькій, Луганській і Харківській областях.

На час проведення антитерористичної операції з метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 №1669-VII.

Таким чином, на території Донецької, Луганської та Харківської областях відбуваються бойові дії та здійснюється проведення антитерористичної операції

Як вбачається з матеріалів справи, місцем реєстрації позивача є м. Донецьк, вул. Щорса, 108-А.

Основну господарську діяльність позивач здійснює на території Донецької області.

Ці обставини не заперечуються учасниками судового процесу та підтверджуються наявним в матеріалах справи сертифікатом (висновком) про настання обставин непереборної сили ТПП України від 12.09.2014 №3078/05-4.

Так, вказаним сертифікатом встановлено, що за інформацією Служби безпеки України, 07.04.2014 року згідно з вимогами чинного законодавства України прийнято рішення щодо проведення антитерористичної операції в Донецькій, Луганській і Харківський областях. У проведенні АТО в установленому законом порядку задіяні сили (особовий склад, спеціалісти) і засоби (зброя, транспорті, спеціальні та інші матеріально-технічні засоби) суб'єктів боротьби з тероризмом та інших суб'єктів, відповідно до законів України. При цьому в ході проведення АТО уповноваженими правоохоронними органами виявляються та розслідуються численні кримінальні правопорушення, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплень будівель і споруд, незаконного заволодіння транспортними засобами, незаконного позбавлення волі, захоплення заручників, блокування і пошкодження об'єктів транспортної системи тощо. Зазначені правопорушення, вчинювані озброєними організованими злочинними угрупованнями та окремими фізичними особами, створюють загрозу життю і здоров'ю людей, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією зазначених областей.

Як вбачається із матеріалів справи, договір між сторонами був укладений 29.11.2013 року, тобто до проведення бойових та військових дій на території місцезнаходження позивача, та здійснення антитерористичної операції.

Згідно із графою 13 розділу 1 кредитного договору № 054-11-13 від 29.11.2013 року встановлено, що цільовим використанням кредиту є поповнення обігових коштів.

З матеріалів справи вбачається, що головною господарською діяльністю позивача є роздрібна торгівля пальним.

При цьому, з наданих до матеріалів справи договорів купівлі-продажу та свідоцтв про право власності вбачається, що всі, окрім двох, автозаправні станції знаходяться на території на якій здійснюється антитерористична операція та проведення господарської діяльності на вказаній території неможлива.

Також, з листа Слов'янського міського відділу управління МВС у Донецькій області № 407 від 15.12.2014 року вбачається, що позивачем було подано заяву за фактом викрадення майна ТОВ «Аси-Ойл», а саме транспортного засобу з АЗС № 11 по трасі «Київ-Довжанське» у м. Слов'янську. За вказаною заявою порушено досудове розслідування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку із проведенням на території місцезнаходження позивача бойових дій та здійснення антитерористичної операції, останній позбавлений можливості нормально здійснювати господарську діяльність.

В даному випадку, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що сторони не могли передбачити у майбутньому, з усією обачністю та добросовісністю, різкого погіршення умов ведення господарської діяльності в регіоні місцезнаходження позивача, зокрема масові заворушення, захоплення будівель державних установ, проведення бойових та військових дій, а тому в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане.

Отже в зв'язку з істотною зміною обставин, подальше виконання договору, без відповідних змін, порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки позивач та відповідач знаходяться в різних економічно-соціальних умовах.

Крім цього, суд зазначає, що істотна зміна обставин, з якою позивач пов'язує необхідність внесення змін до договору, не є тотожною самому факту проведення антитерористичної операції, а полягає у тих суспільно-політичних подіях, які передували та супроводжували проведення антитерористичної операції.

Прийняття державою відповідних законодавчих (Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції") та інших правових актів щодо початку проведення антитерористичної операції та встановлення його режиму стало лише офіційною реакцією держави на відповідну різку зміну ситуації в регіоні, що підтверджує істотність суспільно-політичного та економічного характеру тих подій, які позивач вважає істотною зміною обставин відносно спірного договору. Тобто істотна зміна обставин відбулася до спливу строку виконання зобов'язання позивачем.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що прострочення погашення кредитних коштів у позивача почалося з 04.03.2014 року, тобто коли розпочалися вищевказані суспільно-політичні події. До початку вищевказаних дій позивач виконував умови кредитного договору № 054-11-13 від 29.11.2013 року належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 652 ЦК України передбачено, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Так, колегія суддів зазначає, що розірвання кредитного договору призведе до одночасного повернення позивачем всієї суми кредиту, що у даному випадку, за відсутності у позивача можливості нормально здійснювати господарську діяльність, може призвести до банкрутства останнього.

Отже, колегія суддів вважає, що розірвання кредитного договору № 054-11-13 від 29.11.2013 року потягне для позивача шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що сторони при укладанні договору не могли передбачити, що на території місцезнаходження позивача будуть вестися бойові дії. При цьому, позивач при всій турботливості не може усунути (змінити) вказані обставини, а подальше виконання договору без відповідних змін призведе до порушення співвідношення інтересів сторін, оскільки позивач і відповідач знаходяться в різних економічно-соціальних умовах. Крім того, із суті договору не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведені всі умови передбачені ч. 2 ст. 652 ЦК України, наявність яких є обов'язковою для внесення змін до договору, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Аси-Ойл» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аси-Ойл» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року у справі № 910/13474/15 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

4. Внести зміни до кредитного договору № 054-11-13 від 29.02.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Петрокоммерц - Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" в частині строків (термінів) повернення траншів (та процентів за ними), наданих Товариству з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл":

за додатковою угодою №1 від 24.04.2014 із подальшими змінами та доповненнями до кредитного договору № 054-11-13 від 29.11.2013 року;

за додатковою угодою №2 від 24.07.2014 із подальшими змінами та доповненнями до кредитного договору № 054-11-13 від 29.11.2013 року,

шляхом продовження строків (термінів) повернення таких траншів та строків (термінів) сплати нарахованих за ними процентів Публічному акціонерному товариству "Банк Петрокоммерц - Україна" не раніше ніж до настання наступного терміну:

для траншу, в сумі 300 000, 00 доларів США наданого 03.12.2013 року за кредитним договором № 054-11-13 від 29.11.2013 року - до 28.11.2017 року;

для траншу, в сумі 150 000, 00 доларів США наданого 10.12.2013 року за кредитним договором № 054-11-13 від 29.11.2013 року - до 28.11.2017 року.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц - Україна» (01601, м. Київ, вул. В.Житомирська, буд. 20, ідентифікаційний код 22906155) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аси-Ойл» (83114, Донецька область, м. Донецьк, вул. Щорса, буд. 108-А, ідентифікаційний код 30500737) 1218, 00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 609, 00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

7. Матеріали справи № 910/13474/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко