ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015р. Справа № 914/2509/15

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Міського комунального підприємства Жидачівтеплокомуненерго, м. Жидачів, Львівська область

про: стягнення 183826,48 грн.

Суддя Артимович В.М.

Секретар судового засідання Струк Н.Р.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, ОСОБА_3 директор.

Представникам сторін розяснено права і обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, в тому числі право заявляти відводи. У відповідності до ст. 81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, надалі позивач, звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до Міського комунального підприємства Жидачівтеплокомуненерго, м. Жидачів, Львівська область, надалі відповідач, про стягнення коштів в сумі 183826,48 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 28.07.2015 р. порушено провадження у справі, призначено справу до розгляду на 08.09.2015 р.

08.09.2015 р. на розгляд суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 14.09.2015 р. розгляд справи призначено на 22.09.2015 р.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Бортник О.Ю. автоматизованою системою документообігу суду матеріали справи передано для подальшого розгляду судді Артимовичу В.М.

В судове засідання 11.11.2015 р. зявились представники сторін, надали пояснення по суті спору, позивач просив задоволити позов в повному обсязі, відповідач просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, в їх сукупності, суд встановив наступне.

28.12.2012 р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р. за № 13/2896-ТЕ-21, згідно п. п. 1.1, 1.2 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Як зазначає позивач у позовній заяві, останній поставив протягом січня-квітня 2013р., жовтня-грудня 2013 р., а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 906750,61 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу.

На думку позивача, відповідач свої зобовязання за договором виконав, але з простроченням строків, передбачених п. 6.1 договору, відповідно до якого оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% оплати вартості обсягів газу в термін до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно п. п. 6.1, 7.2, 9.3 договору в порядку ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 66106, 84 грн., три відсотки річних в сумі 26809,58 грн., інфляційні втрати в сумі 90910,06 грн.

У свою чергу відповідач згідно відзиву на позовну заяву від 07.09.2015 р. за № 9/3 не визнає позовні вимоги і вважає їх необґрунтованими, оскільки розрахунки за спожитий природний газ за 2013 р. на суму 906750,65 грн. проводились шляхом проведення взаєморозрахунків за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. за № 20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», п. 24 ст. 14 і п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 р.», на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету № 276 від 13.02.2014 р., № 1082 від 14.05.2014 р. та договору № 506/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 р.») від 01.10.2014 р., оскільки держава заборгувала підприємству відповідача за надання пільг, субсидій та компенсацій, а також у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії затвердженим тарифам. На підставі спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету № 276 від 13.02.2014 р. МКП «Жидачівтеплокомуненерго» було проведено розрахунки з позивачем за природний газ 2013 р. на суму 437404,16 грн., на підставі спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету № 1082 від 14.05.2014 р. МКП «Жидачівтеплокомуненерго» було проведено розрахунки з позивачем за природний газ 2013 р. на суму 67509,76 грн., на підставі договору №506/30 про організацію взаєморозрахунків від 01.10.2014 р. МКП «Жидачівтеплокомуненерго» було проведено розрахунки з позивачем за природний газ 2013 р. на суму 401836,69 грн. Отож, на думку відповідача, спільні протокольні рішення та договір № 506/30 про організацію взаєморозрахунків встановлюють інші строки та умови оплати за природний газ 2013 р. і відповідальність за недотримання вже цих документів. Відповідач стверджує, що він не порушував строків проведення розрахунків за природний газ 2013 р., передбачених спільними протокольними рішеннями та договором №506/30 про організацію взаєморозрахунків, тому штрафні санкції за несвоєчасну оплату за поставлений природний газ 2013 р., нараховані відповідно до договору від 28.12.2012 р. є необґрунтованим та безпідставним.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, п. п. 2.2 2.6 спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання від 13.02.2014 р. за № 276 Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету стороні-1 Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області у сумі 437404,16 грн. з приміткою: «Постанова Кабінету міністрів України від 11.01.2005 р. за № 20». Сторона-1 перераховує на рахунок сторони-2 Департаменту фінансів Львівської облдержадміністрації кошти в сумі 437404,16 грн. з таким записом у графі «призначення платежу»: за січень місяць 2014р. «п» 112764,57 грн., «с» 254639,59 грн. та очікуване нарахування на лютий 2014 р. «п» 20000,00 грн., «с» 50000,00 грн. та «Постанова Кабінету міністрів України» від 11.01.2005 р. № 20». Сторона-2 перераховує на рахунок сторони-3 Міському комунальному підприємстві «Жидачівтеплокомуненерго» з таким записом у графі «призначення платежу»: за січень місяць 2014 р. «п» 112764,57 грн., «с» 254639,59 грн. та очікуване нарахування на лютий 2014 р. «п» 20000,00 грн., «с» 50000,00 грн. та «Постанова Кабінету міністрів України» від 11.01.2005 р. № 20». Сторона-3 перераховує на рахунок сторони - Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» кошти в сумі 437404,16 грн., у т.ч. ПДВ 72900,69 грн., за природний газ 2013 р. згідно з договором від 28.12.2012 р. № 13/2896-ТЕ-21 з таким записом у графі «призначення платежу»: Постанова Кабінету міністрів України від 11.01.2005 р. за № 20, за природний газ 2013 р., договір від 28.12.2012 р. № 13/2896-ТЕ-21, у т.ч. ПДВ 72900,69 грн.». Сторона остання перераховує кошти в сумі 437404,16 грн. до загального фонду Державного бюджету України у вигляді податків. Згідно п. п. 2.2 2.6 спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання від 14.05.2014 р. за № 1082 Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету стороні 1 Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області у сумі 67509,76 грн. з приміткою: «Постанова Кабінету міністрів України від 11.01.2005 р. за № 20». Сторона-1 перераховує на рахунок сторони-2 Департаменту фінансів Львівської облдержадміністрації кошти в сумі 67509,76 грн. з таким записом у графі «призначення платежу»: за квітень місяць 2014 р. «п» 19302,37 грн., «с» 48207,39 грн. та очікуване нарахування на травень 2014 р. «п» 0,00 грн., «с» 0,00 грн. та «Постанова Кабінету міністрів України» від 11.01.2005 р. № 20». Сторона-2 перераховує на рахунок сторони-3 Міському комунальному підприємстві «Жидачівтеплокомуненерго» кошти в сумі 67509,76 грн. з таким записом у графі «призначення платежу»: за квітень місяць 2014 р. «п» 19302,37 грн., «с» 48207,39 грн. та очікуване нарахування на травень 2014 р. «п» 0,00 грн., «с» 0,00 грн. та «Постанова Кабінету міністрів України» від 11.01.2005 р. № 20». Сторона-3 перераховує на рахунок сторони - Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» кошти в сумі 67509,76 грн., у т.ч. ПДВ 11251,63 грн., за природний газ 2013 р. згідно з договором від 28.12.2012 р. № 13/2896-ТЕ-21 з таким записом у графі «призначення платежу»: Постанова Кабінету міністрів України від 11.01.2005 р. за № 20, за природний газ 2013 р., договір від 28.12.2012 р. № 13/2896-ТЕ-21, у т.ч. ПДВ 11251,63 грн.». Сторона остання перераховує кошти в сумі 67509,76 грн. до загального фонду Державного бюджету України у вигляді податків. Відповідно до п. п. 3-9 договору про організацію взаєморозрахунків за № 506/30 від 01.10.2014 р., Казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», стороні першій (Територіальний орган Казначейства в Львівській області) у сумі 401836,69 грн. на підставі рішення Мінфіну. Сторона перша переховує на рахунок сторони другої (Департамент фінансів Львівської облдержадміністрації) кошти у сумі 401836,00 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої (Фінансове управління Жидачівської райдержадміністрації) у сумі 401836,69 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 401836,69 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона четверта переховує на рахунок сторони останньої (НАК «Нафтогаз України») кошти у сумі 401836,69 грн., у тому числі ПДВ 66972,78 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 р. згідно з договором від 28.12.2012 р. за № 13/2896-ТЕ-21. Сторона остання перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобовязань і проведення розрахунків з постачальником імпортованого природного газу. Сторони у графі платіжного доручення «Призначення платежу» додатково зазначають «п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 р.», а також дату і номер договору.

Суд вважає, що відсутні підстави для стягнення пені відповідно до договору та стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки уклавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання та договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу. Тому для застосування санкцій, передбачених договором поставки природного газу, та наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених протокольних рішень та договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до п. 15 договору від 01.10.2014 р. за № 506/30 сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Також у п. п. 4, 5 сторони спільних протокольних рішень узгодили те, що несуть відповідальність за недотримання вимог постанови КМУ від 11.01.2005 р. та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію (зі змінами) і невиконання взятих на себе зобовязань за цим спільним протокольним рішенням відповідно до чинного законодавства, а усі спірні питання, повязані із виконанням спільного протокольного рішення, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Щодо подібних правовідносин Верховним Судом України винесена постанова № 3-105 гс14 від 09.09.2014 р., у якій встановлено відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої умовами договору поставки природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Однією з основних засад судочинства згідно ст. 129 Конституції України є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судовий збір слід покласти на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 4-5, 4-7, 12, 33, 34, 38, 43, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, відмовити повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 16.11.2015 р.

Суддя Артимович В.М.