ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р.Справа № 922/4758/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 ОСОБА_3" в особі Харківської обласної дирекції АТ "ОСОБА_2 аваль", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Vip Дизайн", м. Харків
про стягнення 500906,16 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Vip Дизайн" (далі - відповідач) звернулось ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №010-2/07/1-880-07 від 02.08.2007 року, укладеного у відповідності до Генеральної кредитної угоди №671 від 02.08.2007 року у розмірі 596083,11 грн. з яких: 559486,44 грн. сума заборгованості за кредитом; 24914,87 грн. сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом; 9156,14 грн. сума пені, нарахованої за порушення строку погашення тіла кредиту; 2525,66 грн. сума пені, нарахована за порушення строку погашення відсотків. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 25.08.2015 року було порушено провадження у справі та її розгляд був призначений на 23.09.2015 року об 11:45 год. Ухвалою суду від 23.09.2015 року розгляд справи був відкладений до 12.10.2015 року до 11:45 год.

Ухвалою суду від 12.10.2015 року було задоволено обопільне клопотання представників сторін про продовження строку розгляду спору, строк розгляду спору був продовжений до 04.11.2015 року та розгляд справи був відкладений до 02.11.2015 року до 10:45 год.

02.11.2015 року позивачем суду була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №010-2/07/1-880-07 від 02.08.2007 року, укладеного у відповідності до Генеральної угоди №671 від 02.08.2007 року у розмірі 500906,16 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом складає 475958,35 грн., сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом 5036,05 грн., сума пені, нарахована за порушення строку погашення тіла кредиту 15251,42 грн., сума пені, нарахована за порушення строку погашення відсотків 4660,34 грн.

В судовому засіданні 02.11.2015 року надана заява досліджена судом та враховуючи те, що, відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, а до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, прийнята судом до провадження та розгляд справи продовжений з її урахуванням.

Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення", результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, за винятком тих випадків, коли суд вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову (статті 67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку виконання рішення (стаття 121 ГПК).

02.11.2015 року представником відповідача суду був поданий відзив на позовну заяву, в якому він вказує на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, та просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Наданий відзив та додані до нього документи, досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 02.11.2015 року до 03.11.2015 року до 12:00 год. та представника позивача було зобов'язано надати суду повний та обґрунтований розрахунок позову, з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні представники відповідача подали суду клопотання в якому просили суд долучити до матеріалів справи платіжне доручення №161 від 26.10.2015 року про оплату 5036,05 грн. відсотків за жовтень 2015 року. Надане клопотання та додані до нього докази досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 03.11.2015 року представник позивача надав суд детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №010-2/07/1-880-07 станом на 20.10.2015 року. Наданий документ досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову.

Присутні в судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечували та просили суд відмовити в його задоволенні.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

02.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством "ОСОБА_2 ОСОБА_3" як кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "VIP Дизайн" як позичальником було укладено Генеральну кредитну угоду №671 від 02.08.2007 року (а.с. 8-10), відповідно до п.1.1 якої кредитор зобовязувався надавати позичальнику кредитні кошти в порядку та умовах, визначених у кредитних договорах, укладених у рамках цієї Генеральної угоди і які є її невідємними частинами (п.1.1.).

Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати 1350000,00 грн. (п. 1.2).

Дана кредитна угода чинна по 02 серпня 2017 року (п.1.3.).

Кредитор надає позичальнику кредитні кошти на умовах їх забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування (п.2.1.).

На підставі додатково укладеного кредитного договору позичальнику може надаватися кредит у національній валюті на умовах, зокрема, строк надання кредиту: в межах терміну чинності даної угоди, інші умови кредитування: для уникнення будь-яких непорозумінь вважається узгодженим, що видані позики не можуть бути сплачені до терміну повернення, окрім окремих випадків, коли клієнт спеціально звертається до банку з проханням і банк дає свою згоду на дострокове погашення кредиту окремо у кожному випадку (п.2.2.).

Конкретні строки користування кредитними коштами, відсоткові ставки за користування кредитними коштами, обєми кредитування визначаються сторонами окремо в кожному кредитному договорі, укладеному у відповідності до цієї угоди (п. 2.4.).

02.08.2007 року, на виконання зазначеної Генеральної кредитної угоди №671 від 02.08.2007 року, між сторонами було укладено кредитний договір №010-2/07/1-880-07 від 02.08.2007 року (а.с. 11-16), згідно умов якого позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 1350000,00 грн. до 02 серпня 2017 року зі сплатою 12% річних строком з 02.08.2007 року до 01.01.2008 року та 17% річних строком з 02.01.2008 року по 02.08.2017 року, одержання яких позичальником підтверджується наявними у справі платіжними документами (а.с. 27-29).

Зазначений кредитний договір №010-2/07/1-880-07 від 02.08.2007 року містить посилання на базові умови кредитування, предмет договору, права та обовязки сторін тощо, а також графік погашення заборгованості по кредиту та відсоткам.

У справі також наявні додаткові угоди до кредитного договору №010-2/07/1-880-07, датовані 11.12.2007 року, 16.05.2008 року, 20.05.2008 року, 27.05.2008 року, якими змінювалися графік погашення та сплати процентів за користування позичальником отриманих кредитних коштів.

Як вказує позивач у позовній заяві та підтверджено поясненнями представника позивача у судовому засіданні, з моменту укладення та до січня 2015 року зобовязання за кредитним договором відповідач виконував, а з січня 2015 року зобовязання за кредитним договором відповідач виконує неналежним чином, не сплачує в повному обсязі заборгованість за кредитом, відсотками та неустойкою.

З посиланням на п. 1.9.1. кредитного договору №010-2/07/1-880-07 від 02.08.2007 року позивач вказує, що має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань у цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником, поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобовязань за договорами. При цьому посилається на направлення ним 24.06.2015 року претензій, які містять вимоги про дострокове погашення зобовязань за кредитним договором. Також вказує, що у звязку з порушенням позичальником своїх зобовязань за вказаним кредитним договором загальна сума заборгованості перед банком становить 500906,16 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом складає 475958,35 грн., сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом 5036,05 грн., сума пені, нарахована за порушення строку погашення тіла кредиту 15251,42 грн., сума пені, нарахована за порушення строку погашення відсотків 4660,34 грн.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, які виникли у справі, з урахуванням заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до п. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Пунктом 1 ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як слідує з наявних у справі доказів та пояснень представників відповідача, у звязку з договором іпотеки, який було укладено на забезпечення виконання кредитного договору №010-2/07/1-880-07 від 02.08.2007 року, майновий поручитель ТОВ Енергосервіс платіжними дорученнями №188 від 09.10.2015 року на суму 50864,50 грн., №189 від 12.10.2015 року на суму 9120,39 грн., №190 від 12.10.2015 року на суму 7592,64 грн., №191 від 12.10.2015 року на суму 8185,32 грн. сплатив поточну, передбачену графіком погашення кредиту та сплати процентів, заборгованість відповідача ТОВ "VIP Дизайн" відповідно за тілом кредиту, а також відсотками за користування кредитом, на яку позивач у позовній заяві вказував як на прострочену суму заборгованості за тілом кредиту й нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч.3 ст.528 ЦК України такі сплачені майновим поручителем ТОВ Енергосервіс платежі мають бути прийняті як належне виконання зобовязання самого боржника.

Крім того, як зазначалося вище, платіжним дорученням №161 від 26.10.2015 року відповідачем було сплачено 5036,05 грн. у рахунок погашення відсотків за жовтень 2015 року.

Як вбачається з наявної у справі вимоги про усунення порушення (а.с. 30-31) від 24.06.2015 року, на яку посилається позивач як на доказ дострокового стягнення усієї суми заборгованості за кредитом, банк повідомив відповідача, що ним порушено строки виконання зобовязання, передбачені п.1.5.1. кредитного договору №010-2/07/1-880-07 від 02.08.2007 року, й зазначив, що станом на 23.06.2015 року загальна сума заборгованості за цим договором становить 613423,37 грн., з них прострочена сума заборгованості складає 65382,93 грн., де сума заборгованості за кредитом складає 575455,46 грн., у тому числі прострочена сума за тілом кредиту 48632,25 грн., сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом 23924,17 грн., сума пені, нарахованої за порушення строку погашення тіла кредиту 11106,05 грн., сума пені, нарахована за порушення строку погашення відсотків 2946,69 грн.

Разом з тим, в указаній вимозі позивач не ставив питання про дострокове погашення суми кредиту, а лише вказав, що у разі непогашення у тридцяти денний строк з моменту одержання цієї вимоги простроченої заборгованості за кредитним договором банк буде змушений звернутися з позовною заявою суми загальної заборгованості за кредитним договором.

Тобто, в самій вимозі позивач визнавав, що лише заборгованість за тілом кредиту 48632,25 грн. та сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом 23924,17 грн. є простроченою сумою. Аналогічні посилання (з відповідними сумами заборгованості) були зроблені позивачем і у позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст.35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Тобто, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та за змістом п.1.5.1. укладеного сторонами кредитного договору №010-2/07/1-880-07 від 02.08.2007 року, крім передбачених у них фактичних підстав, зокрема, прострочення повернення позивальником чергової частини позики, банком має бути предявлена вимога про дострокове погашення відповідних платежів, які не передбачені обовязковим для сторін графіком погашення заборгованості. Лише у звязку з такою обставиною може починатися обчислюватися 30-денний строк для дострокового повернення кредиту та може мати місце факт прострочення як порушення зобовязання.

За інших обставин строк повернення боржником всієї суми кредиту не настає. При передбачених сторонами строках звичайного (передбаченого договором) виконання грошових зобовязань відсутність фактичних підстав та предявленої вимоги про дострокове погашення боргу свідчить про відсутність заборгованості позивальника й виключає можливість стягнення такого боргу судом за його відсутністю.

Лише констатація позивачем у вимозі існуючого, на його думку, однак не передбаченого графіком платежів зобовязання, строк належного виконання якого за домовленістю сторін закінчується 02.08.2017 року, не породжує обовязку його дострокового погашення, так як прямо суперечить попереднім домовленостям сторін.

Наявна у справі вимога дійсно могла бути направлена позивачем, що є його правом, однак її посилання на як вже існуючу заборгованість позичальника з не передбачених графіком платежів сум, суперечить попереднім договірним відносинам сторін.

Отже, враховуючи наведені законодавчі норми та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 475958,35 грн. заборгованості за кредитом.

Суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 5036,05 грн. нарахованих відсотків, оскільки, як зазначалося вище, платіжним дорученням №161 від 26.10.2015 року відповідач перерахував вказану суму у рахунок погашення відсотків за жовтень 2015 року. Втім, позивач включив вказану суму у заборгованість, яку просив стягнути з відповідача у заяві про зменшення розміру позовних вимог подану до суду 02.11.2015 року, тобто після оплати відповідачем вказаної суми відсотків.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені, нарахованої за порушення строку погашення тіла кредиту 15251,42 грн. та суми пені, нарахованої за порушення строку погашення відсотків 4660,34 грн., суд зазначає наступне.

Як роз'яснено у п. 1.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.1013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 02.11.2015 року до 03.11.2015 року та представника позивача було зобов'язано надати суду докладний і обґрунтований розрахунок пені (із зазначенням дат, з яких починається нарахування, і дат, якими закінчується нарахування, кількості днів прострочення, суми боргу, на які нараховуються пеня (із зазначенням підсумкової суми, заявленої до стягнення). Втім, представник позивача надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором №010-2/07/1-880-07 станом на 20.10.2015 року, а не розрахунок пені, з якого не вбачається можливим встановити правильність здійснення позивачем розрахунку пені, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Як вбачається з абз. 3 п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" від 11.04.2005 року № 01-8/344, якщо для здійснення перерахунку сум штрафних санкцій, річних тощо необхідні додаткові матеріали, суд витребує їх у позивача, а в разі неподання ним таких матеріалів - з урахуванням обставин конкретної справи залишає позов (в частині стягнення відповідних спірних сум) без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України або відмовляє в задоволенні позову у відповідній частині, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

З огляду на те, що позивач не виконав вимоги суду щодо надання докладного і обґрунтованого розрахунку пені, суд позбавлений можливості самостійно перевірити правомірність та правильність нарахування позивачем заявленої до стягнення пені.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені, нарахованої за порушення строку погашення тіла кредиту 15251,42 грн. та суми пені, нарахованої за порушення строку погашення відсотків 4660,34 грн., залишити без розгляду, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України. Разом із цим, суд звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права в подальшому повторно звернутися до суду із позовом про стягнення зазначених сум в загальному порядку у відповідності до п. 4 ст. 81 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, 173, 174 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ПАТ "Райфайзен банк ОСОБА_3" в особі ХОД АТ "Райфайзен банк ОСОБА_3" про стягнення з ТОВ "VIP дизайн" 475958,35 грн. заборгованості за кредитом та 5036,05 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом - відмовити.

Позовні вимоги ПАТ "Райфайзен банк ОСОБА_3" в особі ХОД АТ "Райфайзен банк ОСОБА_3" про стягнення з ТОВ "VIP дизайн" пені, нарахованої за порушення строку погашення тіла кредиту у розмірі 15251,42 грн. та пені, нарахованої за порушення строку погашення відсотків у розмірі 4660,34 грн. - залишити без розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_5