ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.11.15р. Справа № 904/8205/15

За позовом ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш ім. Артема", 49034, м. Дніпропетровськ, Амур - Нижньодніпровський район, вул. Білостоцького, 98, ( )

про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку

Суддя Камша Н.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - паспорт НОМЕР_3 виданий 22.02.2001р. Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Громадянин ОСОБА_1 ( далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш імені Артема» (далі - ПАТ «Дніпроважпапірмаш імені Артема», відповідач) нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за 9 місяців 2011 року, за 9 місяців 2012 року, за січень 2013 року, середній заробіток за період з 13 грудня 2012 р. по 13 серпня 2013 року в сумі 40 209 грн. та за період затримки розрахунку з 13 серпня 2013 року по 07 вересня 2015 року.

Ухвалою від 11.09.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, зобов'язано позивача надати обгрунтований розрахунок стягуваної суми, довідку Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про стан виконавчого провадження з виконання рішення суду за виконавчим листом від 24.10.2013 р. № 2/199/2943/13; відповідача зобов'язано надати відзив на позов, докази в обгрунтування заперечень.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2013 року у справі № 199/8020/13-ц з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 27 917,13 грн. Крім того, відповідач зазначив, що 30.05.2013 р. по платіжній відомості № 386 позивачем отримано 1253,44 грн. Більше того, позивачем невірно вказаний період, за який стягнуто заборгованість за рішенням місцевого суду, оскільки середній заробіток стягнуто по день винесення рішення - 09.09.2013 р., тобто період, за який могли заявлятись вимоги, повинен обчислюватись з 10.09.2013 р. по 07.09.2015 р. Також відповідач у відзиві стверджував, що позивачем пропущено тримісячний строк на звернення до суду з такого роду позовом та посилався на відсутність вини у виплаті заборгованості по заробітній платі через накладений арешт на грошові кошти, які містились у його на рахунках.

У судовому засіданні 08.10.2015 р. оголошено перерву до 27.10.2015 р.

27.10.2015р. представник відповідача подав заяву про продовження строку вирішення спору на 15 днів, ухвалою від 27.10.2015 р. строк вирішення спору продовжено до 24.11.2015р., судове засідання призначено на 19.11.2015 р., зобов'язано відповідача подати контррозрахунок стягуваної суми.

У судове засідання 19.11.15р. представник відповідача не з'явився.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області 16.12.14 р. порушено провадження у справі № 904/8661/14 про банкрутство, на даний час провадження перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в пункті 7 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач з 31 серпня 2004 року по 13 грудня 2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем - ПАТ «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» на посаді провідного інженера, що підтверджується копією трудової книжки, поданою позивачем. 13 грудня 2012 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням згідно зі ст. 38 Кодексу законів про працю України ( далі - КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цьго Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач у липні 2013 року звертався з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2013 р. по справі № 199/8020/13ц, яке набрало законної сили 20.09.2013 року, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 27 917,13 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 15 293,46 грн., а всього - 43 210,59 грн. Цим рішенням стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку по дату прийняття рішення - 09.09.2013 р. В рішенні також визначено середньоденну заробітну плату позивача, яка становить 84,03 грн.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідач не надав доказів того, що ним проведено остаточний розрахунок з позивачем, що дає підстави позивачу вимагати стягнення середнього заробітку за весь період затримки - тобто з 10.09.2013 року по дату, зазначену у позовній заяві при зверненні до господарського суду Дніпропетровської області - 07.09.2015 р. Загальна сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні становить 42 015,00 грн. (84,03 грн. за 1 день *на 500 днів (з 10.09.2013 р. по 07.09.2015 р.). Ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Господарський суд не приймає до уваги заперечень відповідача щодо відсутності його вини у непроведенні остаточного розрахунку з позивачем через арешт грошових коштів, оскільки вимоги законодавства про необхідність проведення остаточного розрахунку при звільненні є імперативними, а арешт грошових коштів на рахунках відповідача не виключає його відповідальності.

Позивач також просив допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, однак ця вимога задоволенню не підлягає оскільки заробітну плату стягнуто 09.09.2013 р., а в даній справ суд стягує середній заробіток за період затримки остаточного розрахунку при звільненні, що не є тотожним. Крім того, чинний Господарський процесуальний кодекс України не передбачає такої процесуальної дії суду до набрання рішенням законної сили.

Позивачем повторно заявлено до стягнення суму заборгованості по заробітній платі 27 917,13 гр. та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, який стягнуто рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2013 року у цивільній справі. Тому в цій частині провадження у справі слід припинити згідно з п.2 ч.1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1218,00 грн. слід віднести на відповідача, стягнувши його в доход державного бюджету України.

Враховуючи вищеозначене, керуючись ст.ст.47, 115-117, 238 КЗпП України, ст.ст. 4-1, 12, 49, 80, 82 Господарського процесуального кодексу України, ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» (49034, м. Дніпропетровськ, вул. Білостоцького, 98, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у сумі 42 015,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» (49034, м. Дніпропетровськ, вул. Білостоцького, 98, ) на користь державного бюджету (одержувач - управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, , р/р 3005, банк одержувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001, судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1218,00 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Провадження в частині решти вимог - припинити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено та підписано 23.11.2015 р.

Суддя Н.М. Камша