ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р.Справа № 922/5933/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Публічне акціонерне товариство "Харківгаз", м. Харків
до Відділ освіти Валківської РДА, м. Валки
про стягнення коштів у розмірі 470 125,87 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за дов. № 2642 від 13.07.2015 року

відповідача - ОСОБА_2, за дов. № 3 від 23.11.2015 року

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Харківгаз", звернувся з позовною заявою до відповідача - Відділу освіти Валківської РДА, про стягнення 311 403,71 грн. основної заборгованості, 93 581,49 грн. пені, 5 310,80 грн. 3% річних, 59 829,86 грн. інфляційних втрат. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у розмірі 7 051,89 грн. Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов'язання за договором № 05ПТ-БФ-95-2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом (установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) від 12 лютого 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 листопада 2015 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/5933/15 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 23 листопада 2015 року.

В засіданні суду 23 листопада 2015 року судом долучено до матеріалів справи надані сторонами докази: позивачем - Витяг та виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців стосовно позивача та відповідача; відповідачем - заперечення на позовну заяву з додатками та оголошено перерву в засіданні суду до 24 листопада 2015 року.

Після перерви 24 листопада 2015 року судове засідання було продовжено, представники сторін в дане судове засідання з'явилися.

В судовому засіданні 24 листопада 2015 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням про долучення до матеріалів справи копій: договору № 05ПТ-БФ-2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом (установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) від 12 лютого 2015 року та наказу № 1704-П від 20 листопада 2015 року, дані документи судом долучено до матеріалів справи; позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити

Відповідач в засіданні суду просив суд за клопотанням, яке долучено також судом до матеріалів справи, зменшити розмір пені на 50%. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення основного боргу у розмірі 311 403,71 грн., 5 310,80 грн. 3% річних, 59 829,86 грн. інфляційних втрат. Водночас просив суд у зв'язку з обмеженою сумою затверджених асигнувань на 2015 рік по КТКВКМБ 070201 КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки", за якими крім оплати пені, 3% річних та індексу інфляції проводиться також сплата перерозподілу видатків, зменшити суму пені на 50%.

В судовому засіданні 24 листопада 2015 року учасники судового процесу не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

12 лютого 2015 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір № 05ПТ-БФ-95-2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом (установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів).

Відповідно до п. п 1.1, 1.2 договору, постачальник постачає природний газ (газ) споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в додатку № 1 до договору.

Послуги з постачання газу документально оформлюються підписаними сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку № 1 до договору. Постачальник до 05-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника. Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п. п. 2.7, 2.8, 2.9 договору).

Розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01 січня 2015 року становить 5 900,00 грн., без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ (2%) - 118,00 грн.; тариф на постачання природного газу за регульованим тарифом - 46,50 грн.; тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами (ПАТ "Укртрансгаз" та/або ПАТ "Укргазвидобування", ПАТ "Укрнафта") - 24,90 грн.; тариф на транспортування природного газу розподільними мережами ПАТ "Харківгаз" - 341,80 грн.; ПДВ за ставкою 20%. До сплати за 1000 м.к. природного газу - 6 431,20 грн., крім того ПДВ (20%) - 1 286,24 грн., всього з ПДВ 7 717,44 грн. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 договору. Загальна вартість договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу, та на момент укладання договору складає 1 780 992,22 грн., в тому числі ПДВ. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату додаткових обсягів послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Оплата вартості послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (п. п. 4.1, 4.2.1, 4.5.1, 4.5.2, 4.6, 4.7 договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України. У разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. п. 6.1, 6.2.2 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання та, відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦКУ, поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01 січня 2015 року та діє до 31 грудня 2015 року, в частині проведення розрахунків - до повного здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи Актами прийому-передачі природного газу № 01/15 від 31 січня 2015 року на суму 415 684,47 грн.; № 02/15 від 28 лютого 2015 року на суму 330 029,15 грн.; № 03/15 від 31 березня 2015 року на суму 345 248,08 грн.; № 04/15 від 30 квітня 2015 року на суму 2 786,20 грн., які підписано та скріплено печатками сторін. Втім відповідач лише частково оплатив вартість отриманого природного газу у розмірі 782 344,19 грн., даний факт й став підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору № 05ПТ-БФ-95-2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом (установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) від 12 лютого 2015 року, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги порушення відповідачем умов договору № 05ПТ-БФ-95-2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом (установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) від 12 лютого 2015 року щодо проведення розрахунку, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 311 403,71 грн. Даний факт не заперечував й представник відповідача під час судового засідання 24 листопада 2015 року. З огляду на наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором № 05ПТ-БФ-95-2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом (установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) від 12 лютого 2015 року у розмірі 311 403,71 грн. є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 59 829,86 грн. інфляційних втрат (за період квітень-вересень 2015 року та за період травень-вересень 2015 року) та 5 310,80 грн. 3% річних (з 11 квітня 2015 року по 27 жовтня 2015 року та з 11 травня 2015 року по 27 жовтня 2015 року) суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як свідчать матеріали справи, період нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за розрахунком визначено вірно згідно діючого законодавства, що дає підстави суду задовольнити позовні вимоги позивача, стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 5 310,80 грн. (з 11 квітня 2015 року по 27 жовтня 2015 року та з 11 травня 2015 року по 27 жовтня 2015 року) та інфляційні втрати в розмірі 59 829,86 грн. (за період квітень-вересень 2015 року та травень-вересень 2015 року).

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 93 581,49 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 6.2.2 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, інших обставин, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідністю розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Пунктом 3.17.4 Постанови Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватися виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормами права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 223 ГК України.

За приписами п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Виходячи з вище викладеного, беручи до уваги те, що позивач не заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача (вх. № 47216 від 24 листопада 2015 року) про зменшення розміру пені на 50%, суд вважає за можливе його задовольнити та зменшити розмір пені на 50%, а саме стягнути з відповідача пеню у розмірі 46 790,75 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів п. 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу. пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 193, 216, 217, 230, 232, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 6, 11, 509, 526, 549, 551, 625, 626, 627, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти Валківської районної державної адміністрації, 63002, Харківська область, м. Валки, вул. К. Лібкнехта, 5 () на користь Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1 (рахунок № НОМЕР_1 АБ "Клірінговий дім" м. Київ, МФО 300647, код 03359500) 311 403,71 грн. основної заборгованості, 46 790,75 грн. пені, 5 310,80 грн. 3% річних, 59 829,86 грн. інфляційних втрат та 7 051,89 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 27.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/5933/15