ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"12" листопада 2015 р. Справа № 911/4881/14

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву № 1526 від 23.09.2015р. комунального підприємства Білоцерківської міської ради Білоцерківтепломережа про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області у справі

за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до комунального підприємства Білоцерківської міської ради Білоцерківтепломережа, Київська обл., м. Біла Церква

про стягнення 590660,81 грн.

при секретарі судового засідання Верьовкіні С.С.

за участю представників

від боржника: ОСОБА_1 (дов. № 5 від 06.01.2015 р.);

від стягувача: ОСОБА_2 (дов. № 14-105 від 18.04.2014 р.);

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла заява № 1526 від 23.09.2015 р. комунального підприємства Білоцерківської міської ради Білоцерківтепломережа про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області у справі № 911/4881/14, в якій заявник просить суд відстрочити виконання рішення господарського суду Київської області у справі № 911/4881/14 щодо сплати стягненої суми боргу терміном до 01.05.2016р.

Звертаючись до суду з зазначеною заявою, боржник посилається на те, що КП Білоцерківської міської ради Білоцерківтепломережа є комунальним підприємством міста, створене з метою забезпечення теплом та гарячою водою населення та всіх інших установ міста. Підприємство надає послуги споживачам, 90 % яких складає населення міста, яке в свою чергу несвоєчасно сплачує кошти за отримані послуги, а згідно законодавства підприємство немає можливості нараховувати штрафні санкції за несвоєчасне проведення розрахунків, а це є прямим збитком для нього. Як зазначає боржник, підприємство має тяжкий фінансово-економічний стан, оскільки станом на 01.09.2015 р. згідно з статистичною та податковою звітністю воно має дебіторську заборгованість у сумі 109275 тис. грн., кредиторську заборгованість у сумі 100766 тис. грн., у тому числі заборгованість за спожитий природній газ у сумі 91365 тис. грн. Збитки підприємства за 1 півріччя 2015 р. становлять 30590 тис. грн. Як вказує боржник, на підприємстві склалась дуже складна економічна ситуація, яка виникла у звязку зі збитковістю послуг з теплопостачання, а у випадку арешту рахунків та майна це заблокує його господарську діяльність та унеможливить повне виконання ним боргових зобовязань перед кредиторами і в майбутньому призведе до його банкрутства.

12.11.2015 р. до господарського суду Київської області від представника стягувача надійшли заперечення на заяву про відстрочку виконання рішення, в яких стягувач зазначив, що посилання боржника на незадовільний фінансовий стан за змістом ст. 121 ГПК України не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для відстрочки виконання рішення. Самі по собі фінансові труднощі боржника не свідчать про те, що боржник не має можливості виконати рішення суду, з огляду на існування інших, крім звернення стягнення на грошові кошти, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», способів виконання рішення суду. Також стягувач зазначає, що з 16.02.2015 р. по 27.10.2015 р. заходи примусового виконання рішення державним виконавцем по ВП № 46246919 не здійснювались, оскільки вказане виконавче провадження було зупинене на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з внесенням боржника до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу». Проте, як зазначає стягувач, відповідачем протягом дії процедури погашення заборгованості жодних передбачених законом заходів, спрямованих на погашення заборгованості по вказаному рішенню суду на суму 597105,89 грн. не здійснювались. Крім того, стягувач зазначає, що ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» для безперервного постачання газу споживачам повинна постійно проводити розрахунки за отриманий газ з іноземними постачальниками природного газу, що нерозривно повязано з оплатою вартості газу відчизняними споживачами на їх користь. Внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ стягувач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складає 20-24 % річних, що згідно балансу стягувача станом на 31.03.2015 р. складає 36406329 тис. грн., а згідно балансу на 30.06.2015 р. розмір довгострокових кредитів банків збільшився до 43387681 тис. грн. Як зазначає стягувач, згідно фінансової звітності боржника станом на 30.06.2015 р. його господарська діяльність жодними кредитними зобовязаннями не обтяжена. Враховуючи вищевикладене, стягувач просить суд у задоволенні заяви боржника про надання відстрочки виконання рішення у справі № 911/4881/14 відмовити в повному обсязі.

Представник стягувача в судовому засіданні 12.11.2015 р. заперечував проти задоволення заяви боржника про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області у справі № 911/4881/14 з підстав, зазначених у запереченнях.

Представник боржника в судовому засіданні 12.11.2015 р. підтримав заяву про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області у справі № 911/4881/14.

Розглянувши заяву про відстрочку виконання рішення, заслухавши пояснення представників стягувача та боржника, суд встановив наступне:

Рішенням господарського суду Київської області від 02.12.2014 р. позов публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задоволено частково; стягнуто з комунального підприємства Білоцерківської міської ради Білоцерківтепломережа на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 514248,48 грн. інфляційних втрат, 71149,45 грн. 3% річних та 11707,96 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

17.12.2014 р. на виконання рішення господарського суду Київської області від 02.12.2014 р., яке набрало законної сили 16.12.2014 р., було видано наказ.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони господарський суд у виняткових випадках, залежно від обставин справи може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Відповідно до пункту 7.1.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 р., № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2. постанови № 9 визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За змістом наведеної норми, розстрочка виконання рішення є правом, а не обовязком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Однак, в даному випадку, такі обставини, на які посилається боржник в обґрунтування поданої заяви про відстрочку виконання рішення суду, зокрема, скрутний фінансовий стан, різниця в тарифах, наявність заборгованості підприємства перед кредиторами, не можуть вважаться такими, що ускладнюють або виключають можливість виконання рішення. Крім того, заявник не надав суду доказів, які б підтверджували скрутний фінансовий стан та відсутність в нього грошових коштів, зокрема довідок фінансових установ, в яких відкриті рахунки заявника, чи банківських виписок, з яких вбачалось би відсутність грошових кошів на час розгляду даної заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Таким чином, у разі відсутності у боржника коштів для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржнику майно.

Крім того, як вбачається проміжного балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.03.2015 р. та проміжного балансу (звіту про фінансовий стан) на 30.06.2015 р. стягувача, які додані до заперечень на заяву про відстрочку виконання рішення, у стягувача станом на 31.03.2015 р. розмір довгострокових кредитів банків складає 36406329 тис. грн., а згідно балансу на 30.06.2015 р. розмір довгострокових кредиторів банків збільшився до 43387681 тис. грн.

Також, як вбачається з витягу з інформації про виконавче провадження ВП № 46246919 з виконання наказу господарського суду Київської області від 17.12.2014 р. у справі № 911/4881/14, виконавче провадження по даному наказу було зупинено 16.02.2015 р. на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що боржника внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості згідно з Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», а поновлено лише 27.10.2015 р. Таким чином, виконавче провадження по даному рішенню було зупинено та не виконувалось більше ніж пів року.

Також судом враховано той факт, що з часу набрання рішенням господарського суду Київської області від 02.12.2014 р. у справі № 911/4881/14 законної сили минув майже рік. Проте за цей час боржником взагалі не було здійснено ніяких платежів щодо погашення заборгованості за вказаним рішенням.

Враховуючи тривале невиконання боржником рішення господарського суду від 02.12.2014 р., ненадання боржником доказів, які б підтверджували скрутний фінансовий стан та відсутність в нього грошових коштів і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, та те, що виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Київської області відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» було зупинено з 16.02.2015 р. по 27.10.2015 р., враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, суд дійшов висновку, що заява комунального підприємства Білоцерківської міської ради Білоцерківтепломережа про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області у справі № 911/4881/14 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 86, ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Заяву комунального підприємства Білоцерківської міської ради Білоцерківтепломережа про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області у справі № 911/4881/14 залишити без задоволення.

Суддя О.О. Рябцева