ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2015 року Справа № 904/5629/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Крицька Я.Б.

за участі представників сторін:

від позивача: Пастернак Л.Ф., представник, довіреність № 46-11-40 від 16.01.15р.;

від відповідача: ОСОБА_2, паспорт № НОМЕР_2 від 19.05.15р.;

від третьої особи: Кайнога Я.О., представник, довіреність № 32 від 07.10.15р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2014р. у справі № 904/5629/14

за позовом Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду Державного майна України, м. Дніпропетровськ

про стягнення 25 516,50 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014р. Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 25 516,50 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2014 року у справі № 904/5629/14 (суддя Ніколенко М.О.) позов задоволено частково; стягнуто з фізичної особи - ОСОБА_2 (49010, АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) на користь Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (49027, м. Дніпропетровськ, вул. Ворошилова, 25, код 00493675) заборгованість по орендній платі у розмірі 13 069,76 грн., пеню в розмірі 1120,18 грн., 3% річних - 202,73 грн., інфляційних втрат - 1605,46 грн. та судовий збір в розмірі 1145,48 грн.; в решті позову відмовлено.

Рішення господарського суду обґрунтовано частковою доведеністю позивачем наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-5276-ОД від 26.06.13р.

Не погодившись із зазначеним рішенням, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний господарський суд скасувати частково рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2014 року у справі № 904/5629/14 і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати, пені, 3% річних, інфляційних втрат після 12.04.2012р.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що ним було повернуто орендований об'єкт орендодавцю по акту прийому-передачі 12.04.2014р., тому нарахування позивачем орендної плати після цієї дати, як і штрафних санкцій є безпідставним та суперечить чинному законодавству.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.10.2014 відновлено строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 19.11.2015 року.

У судовому засіданні по справі скаржник доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечують, вважають оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу відповідача безпідставною. При цьому позивач посилається на те, що відповідач не надавав позивачу документів, які-б підтверджували розірвання договору оренди з 12.04.2014р., тому позивач мав усі підстави для нарахування орендної плати і після зазначеної дати. Відповідачем, також частково було виконано оскаржуване рішення до подання апеляційної скарги на нього.

Представник третьої особи надав у судовому засіданні усні пояснення згідно з якими підтверджує припинення орендних відносин з відповідачем з 12.04.2014р. та підтримує доводи апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та повноту з'ясування і доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника та третьої особи, судова колегія дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.13р. між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України (орендодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-5276-ОД (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно: вбудовані нежитлові приміщення, загальною площею 143,5 кв.м., розміщені за адресою: АДРЕСА_2 на першому поверсі чотирьохповерхової будівлі, що перебуває на балансі Дніпропетровського державного аграрного університету (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 03.01.13р. і становить за незалежною оцінкою 87 4059,00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення їдальні, буфету без продажу товарів підакцизної групи (п.1.2 Договору).

Згідно п.п. 3.1, 3.3 договору оренди, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786 зі змінами і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - березень 2013 - 4374,66 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - червень 2013, визначається, шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за квітень, травень та червень 2013.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

За п. 3.4. Договору, у разі користування майном протягом неповного календарного місяця, добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Згідно п. 3.6 орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні: 50 % - до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділеннями державного казначейства - у розмірі 2187,33 грн; 50% - балансоутримувачу - у розмірі 2187,33 грн., щомісяця не пізніше 15 числа, місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу установлених КМУ і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п. 3.8 Договору).

Згідно п. 3.11 Договору, у разі припинення (розірвання) Договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно.

Відповідно до п. 10.1. Договору його було укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 26.06.13р. по 25.05.16р. включно.

Разом з підписанням Договору сторонами 26.06.2013р. було підписано акт приймання-передачі об'єкта оренди. Натомість, як вбачається з акту про фактичну передачу майна, орендар вступив в користування майном 19.11.13р. (а.с.15).

Пред'являючи позов у суді позивач зазначав, що в порушення ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, п.п. 3.1 Договору оренди, відповідач своєчасно не сплачував балансоутримувачу орендну плату у встановленому обсязі за період листопад 2013р. - червень 2014р. включно, внаслідок чого, згідно розрахунку позивача, у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 20 668,76грн., на яку позивачем у період з 16.11.2013р. по 15.07.2014р. була нарахована пеня у розмірі 1159,62грн., 3% річних у розмірі 205,75грн. та інфляційні у розмірі 1634,18грн. Також, позивач просив стягнути з відповідача 1848,76грн. відповідно до акту Державної фінансової інспекції № 07-24/2 від 28.02.14р., якою було встановлено перевищення фактично займаної відповідачем площі орендованого майна, ніж встановлена Договором на 20кв.м.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, господарський суд виходив з того, що відповідачу була нарахована заборгованість по орендній платі у сумі 20 668,76грн., яка не враховувала здійснені відповідачем платежі по оплаті орендної плати по Договору у сумі 7 000,00 грн. та 598,43 грн., що також обумовило відповідний перерахунок заявленої до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Виходячи з норм ст.ст. 11, 525, 526, 651 ЦК України, ст.ст. 193, 286 ГК України, а також обставин не внесення сторонами відповідних змін до Договору, відмовлено було судом першої інстанції, з чим погоджується і апеляційний суд, і у стягненні з відповідача 1848,76 грн., які визначені актом ревізії державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області № 07-24/2 від 28.02.14р. як недоотримана орендна плата.

З матеріалів справи, також вбачається, що розгляд справи № 904/5629/14 відбувався без участі відповідача, а підставою для подання відповідачем апеляційної скарги було повернення ним об'єкту оренди балансоутримувачу 12.04.2014р., що не було враховано при розгляді справи судом першої інстанції та підтверджується відповідним актом приймання-передачі, копія якого була долучена відповідачем до апеляційної скарги, а оригінал оглянутий апеляційним судом в судовому засіданні.

Обставини повернення відповідачем балансоутримувачу 12.04.2014р. об'єкту оренди за Договором підтверджуються і орендодавцем, яким надано апеляційному суду копії акту приймання-передачі від 12.04.2014р. та наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна України від 10.09.2014р. № 12/02-187-ПО про розірвання Договору, укладеного з відповідачем з 12.04.2014р. Представником третьої особи, також зазначено в судовому засіданні про неможливість надання цих документів суду першої інстанції у зв'язку з великою кількістю укладених договорів та з'ясуванням вказаних обставин вже після прийняття рішення у справі.

З огляду на вищенаведене, а також те, що подані до апеляційного суду відповідачем та третьою особою докази мають суттєве значення для правильного вирішення спору у справі, колегія суддів вважає за можливе прийняти їх до розгляду при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення.

Отже, виходячи з умов Договору, зокрема п.п. 2.1, 3.4., 3.6, 3.11, приписів ст.ст. 509, 525, 526, 530, 759, 762 ЦК України, ст.ст. 193, 283, 286, 291 ГК України та актів приймання-передачі від 19.11.13р. та 12.04.14р. відповідач мав грошове зобов'язання зі сплати орендної плати за Договором, а позивач вправі вимагати її оплати за період, починаючи з 19.11.13р. по 12.04.12р.

За наведений період, виходячи з розміру щомісячної орендної плати згідно з розрахунком позивача, відповідач мав сплатити позивачу 14 953,49грн. Відповідно до даних позивача та матеріалів справи фактично було сплачено відповідачем орендної плати - 10 672,82грн. (3 074,39грн. - лютий 2014р., 598,43грн. - травень 2014р., 7 000,00грн. - липень 2014р.), отже заборгованість відповідача по оплаті орендної становить 4 280,67грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно підлягають перерахунку і заявлені до стягнення позивачем суми пені, 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, згідно з п. 3.6. Договору, прострочка оплати орендної плати за листопад 2013р. починається з 16.12.2013р., тому саме з цієї дати та по 15.07.2014р., до якої складено розрахунок позивача, апеляційним судом здійснювався перерахунок заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Таким чином, виходячи з дати та періоду існування у відповідача заборгованості по оплаті щомісячної орендної плати, умов п. 3.8. Договору та ст. 625 ЦК України, а також сплачених відповідачем сум орендної плати, належний до стягнення розмір пені за період з 16.12.2013р. по 15.07.2014р. становить 708,89грн., 3% річних за період з 16.12.2013р. по 15.07.2014р. становить 125,46грн., а інфляційних втрат за період грудень 2013р. - липень 2014р. становить 1160,00грн.

Враховуючи вищевикладене та неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні щодо розміру стягнутих з відповідача сум, а саме з відповідача слід стягнути заборгованість по орендній платі у сумі 4 280,67грн., пеню у сумі 708,89грн., 3% річних у сумі 125,46грн., інфляційні втрати у сумі 1160,00грн. та судовий збір за подання позову у сумі 449,44грн., який розраховано апеляційним судом пропорційно задоволеним позовним вимогам.

В решті оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з встановленої вище відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог у заявленому позивачем розмірі.

При цьому, колегія суддів враховує, що сплачені відповідачем на виконання оскаржуваного рішення суми не підлягають врахуванню при його апеляційному перегляді, оскільки здійснені після набрання рішенням законної сили, сплачені у меншому розгляді, ніж визначено апеляційним судом та можуть бути враховані при виконанні даної постанови.

Отже, апеляційний суд вбачає підстави для зміни рішення місцевого господарського суду в частині розміру стягнутої суми заборгованості, пені, 3% річних, інфляційних втрат та судового збору, а не часткового скасування рішення та прийняття нового рішення, як просить скаржник в апеляційній скарзі.

Судові витрати сплачені відповідачем по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід віднести на позивача пропорційно стягнутій сумі за результатами розгляду апеляційної скарги, а саме у розмірі 1205,82грн.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2014р. у справі № 904/5629/14 - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2014р. у справі № 904/5629/14 - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з фізичної особи - ОСОБА_2 (49010, АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) на користь Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (49027, м. Дніпропетровськ, вул. Ворошилова, 25, код 00493675) заборгованість по орендній платі у сумі 4 280,67грн., пеню у сумі 708,89грн., 3% річних у сумі 125,46грн., інфляційні втрати у сумі 1160,00грн. та судовий збір у сумі 449,44грн.».

В решті рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2014р. у справі № 904/5629/14 - залишити без змін.

Стягнути з Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (49027, м. Дніпропетровськ, вул. Ворошилова, 25, код 00493675) на користь фізичної особи - ОСОБА_2 (49010, АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1205,82грн.

Видачу наказів згідно зі ст.ст. 116-117 ГПК України доручити господарському суду Дніпропетровської області

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.11.2015 року.