ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

18.11.2015р. № 905/3086/15 за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Київ

про стягнення заборгованості в розмірі 2979,74грн.

Суддя Тоцький С.В.

Позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків, звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Київ про стягнення заборгованості в розмірі 2979,74грн.

Одночасно із позовною заявою Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків надало клопотання у якому, посилаючись на ст.8 Закону України «Про судовий збір», просить суд врахувати майновий стан та звільнити від сплати судового збору.

Розглянувши матеріали позовної заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків та додані до неї документи, суд дійшов до висновку, що вказана позовна заява підлягає поверненню без розгляду з наступних підстав:

Отже, в порушення зазначених вище приписів позивачем взагалі не надано доказів сплати судового збору.

Пунктом 4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів сплати судового збору у передбаченому порядку та розмірі.

Відповідно до вимог передбачених п.3 частини 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно статей 1, 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції від 01.09.2015р., містить вичерпний перелік осіб та підприємств, які звільняються від сплати судового збору, проте Регіональні відділення Фонду державного майна України даним переліком не визначено, тобто заявник не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до вимог передбачених ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Також, враховуючи майновий стан сторони суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від нього.

Частинами 1 та 3 ст.9 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади. Отже заявник, своїми діями, а саме не внесенням судового збору за подання позовної заяви до Державного бюджету України, позбавляє права працівників органів судової влади на належне забезпечення, здійснення та функціонування під час здійснення судочинства.

Крім того, приписами п.3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.013 №7, зазначено, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади. Самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набув чинності 01.09.2015 року, на Кабінет Міністрів України покладено забезпечення відповідного фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Твердження позивача про відсутність видатків для сплати судового збору у кошторисі установи на 2015 рік належними доказами не доведено, оскільки достовірність такої інформації може бути підтверджено лише Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області (аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого господарського суду України від 16.09.2015 по справі № 14/312).

Отже, позивачем надано лише довідку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків, яка не є належним доказом щодо відсутності фінансування, оскільки працівники зазначеної установи згідно чинного законодавства отримують фінансування на зарплатню.

Таким чином, розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку, що позивачем в обґрунтування доводів свого клопотання не подано належних та допустимих доказів, у зв'язку з чим у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору суд відмовляє.

Крім того, суд бере до уваги, що заявником ставиться питання саме про звільнення його від сплати судового збору, а не відстрочення на певний строк (до ухвалення рішення) сплати судового збору, що позбавить суд у подальшому стягнути із заявника судовий збір, як це передбачено приписами пунктів 3.2., 3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.013 №7.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду для усунення допущеного порушення, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.10.2015р. Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків у позові до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Київ про стягнення заборгованості в розмірі 2979,74грн. вже було відмовлено в прийнятті оскільки заявником не сплачено судовий збір.

Керуючись вимогами передбаченими статтями 10, 19, 57, 129 Конституції України, п.3.1., 3.2., 3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.013 №7, ст.ст. 1, 2, 4, 5, 8, 9 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.1, 2, 4-5, 4-6, 12, 15, 22, п.3 частини 1 ст. 57, ст.61, п.4 частини 1 ст.63, ст.ст.86, 115 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Донецької області,-

У Х В А Л И В :

Відмовити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток: позовна заява з додатками згідно переліку, конверт.

Суддя С.В. Тоцький