РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015Справа №910/20100/15

За позовом Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району"

до Державного агентства резерву України

про стягнення 168 533, 32 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Яковіщук Я.М.;

від відповідача: Михайлець О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного агентства резерву України (далі-відповідач) про стягнення 168 533, 32 грн., у тому числі: основний борг - 160 908, 45 грн., інфляційні втрати - 942, 03 грн., 3 % річних - 6 682, 84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором Ц-Б012 про надання послуг з централізованого постачання теплової енергії від 26.04.2012.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.08.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У судовому засіданні 20.08.2015 оголошувалась перерва до 07.09.2015 у порядку ст. 77 ГПК України.

07.09.2015 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшли копії документів на підтвердження наданих послуг, а також додаткові пояснення щодо направлення рахунків та актів виконаних робіт за період квітень-грудень 2012 року.

У судовому засіданні 07.09.2015 представник відповідача надав відзив на позов, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви, вказуючи, що позивачем не додано до позову детального та обґрунтованого розрахунку заборгованості.

У судовому засіданні 07.09.2015 оголошувалась перерва до 05.10.2015 на підставі ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 05.10.2015 представник відповідача заявив клопотання про продовження строку розгляду справи та просив суд його задовольнити.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.10.2015 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

07.10.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що виписками по рахункам підтверджується оплата відповідачем комунальних послуг, в тому числі теплопостачання на спірний період, крім того зазначає, що умовами договору № Ц-Б012 від 26.04.2012 не передбачено стягнення індексу інфляції та 3 % річних.

У судовому засіданні 22.10.2015 оголошувалась перерва до 16.11.2015 у порядку ст. 77 ГПК України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовної заяви.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2003 між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (далі-постачальник) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (далі-споживач) укладено договір №320-0333 на постачання теплової енергії у гарячій воді, умовами якого передбачено, що постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в даному договорі.

Відповідно до п. 2.2. договору, постачальник зобов'язується безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності зі споживачем для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку 1.

Згідно п. 2.3.1. договору, споживач зобов'язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром, які визначені у додатку № 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в термін та за тарифами, зазначеними у додатку № 2.

Даний договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2003. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення (п.п. 4.1. та 4.3. договору).

26.04.2012 між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради та Державним агентством резерву України укладено договір № Ц-Б012 про надання послуг з централізованого постачання теплової енергії, умовами якого передбачено, що позивач зобов'язується у 2012 році надати відповідачу послуги з постачання водяної пари і гарячої води (включно з холодоагентами) - централізоване постачання теплової енергії, а відповідач - прийняти і оплатити зазначені послуги.

Найменування послуг - постачання водяної пари і гарячої води (включно з холодоагентами) - централізоване постачання теплової енергії (40.30.1).

Кількість послуг - 480, 600 Гкал.

Обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна даного договору становить 175 200, 00 грн. з ПДВ.

Згідно п. 4.1. договору, розрахунки проводяться шляхом оплати відповідачем після пред'явлення позивачем рахунка на оплату послуг та після підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг.

У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 4.4. договору).

Розділом 5 договору встановлено, що строк надання послуг квітень - грудень 2012 р.

Місце надання послуг: нежиле приміщення за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 28, загальною площею 2 635, 70 кв.м.

Пунктом 6.1.1. договору передбачено, що відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2012. Відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України умови даного договору застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до моменту укладення даного договору з 01.02.2012 (п. 12.1. договору).

Отже, як зазначає позивач, у період з 15.05.2012 по 28.12.2012 за відповідачем утворилась заборгованість за надані комунальні послуги у розмірі 160 908, 45 грн., на підтвердження чого надано суду акти надання послуг: № 35872 від 15.05.2012, № 50122 від 03.07.2012, № 73566 від 18.09.2012, № 90850 від 27.11.2012, № 90849 від 27.11.2012, № 98638 від 26.12.2012, № 98640 від 26.12.2012 та рахунки на оплату № 90957 від 31.10.2012, № 91252 від 27.11.2012, № 100550 від 26.12.2012, № 100551 від 26.12.2012, № 32638 від 15.05.2012, № 47084 від 03.07.2012, № 70095 від 18.09.2012.

Так, позивачем на адресу відповідача направлялись претензії від 26.03.2014 та від 18.12.2014, в яких позивач зазначає, що на адресу приміщень, яке займає відповідач регулярно надсилаються рахунки на оплату комунальних послуг, проте на дату надсилання претензії існує непогашена заборгованість за комунальні послуги за договором № Ц-Б012 про надання послуг з централізованого постачання теплової енергії від 26.04.2012, що підтверджується списками згрупованих поштових відправлень та копіями фіскальних чеків № 6188 від 27.03.2014 та № 4140 від 20.12.2014 (в матеріалах справи).

Державне агентство резерву України на зазначені вище претензії відповіді не надало.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати спожитих комунальних послуг на суму 160 908, 45 грн. за договором № Ц-Б012 про надання послуг з централізованого постачання теплової енергії від 26.04.2012, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 160 908, 45 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 942, 03 грн. - інфляційних втрат та 6 682, 84 грн. - 3 % річних.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № Ц-Б012 про надання послуг з централізованого постачання теплової енергії від 26.04.2012, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ч. 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до статей 12, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" передбачено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, надав передбачені договором комунальні послуги.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи банківських виписок вбачається, що відповідач частково здійснив оплату спожитих комунальних послуг, зокрема проведено оплату за наступними актами: № 98638 від 26.12.2012 на суму 1 325, 24 грн., № 90850 від 28.11.2012 на суму 6 056, 14 грн., № 50122 від 11.07.2012 на суму 985, 39 грн., № 12041 від 21.05.2012 на суму 4 141, 15 грн., № 35872 від 21.05.2012 на суму 4 720, 69 грн., № 35872 від 21.05.2012 на суму 5 464, 92 грн., № 73566 від 25.10.2012 на суму 1 864, 21 грн., № 35872 від 21.05.2012 на суму 9 854, 05 грн., № 35872 від 21.05.2012 на суму 9 705, 30 грн., тобто за надані комунальні послуги відповідач здійснив оплату на загальну суму у розмірі 44 117, 09 грн.

Таким чином, з урахуванням часткової оплати відповідачем наданих комунальних послуг, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача 116 791, 36 грн., за вирахуванням сплачених відповідачем коштів (160 908,45 грн. - 44 117, 09 грн.).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначати, що з банківських виписок чітко вбачається, що оплату спожитих послуг відповідачем здійснено із посиланням в призначенні платежу на відповідний акт, що підтверджує отримання відповідачем зазначених актів наданих послуг.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору Ц-Б012 про надання послуг з централізованого постачання теплової енергії від 26.04.2012, положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості підлягають задоволенню частково у розмірі 116 791, 36 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 942, 03 грн. - інфляційних втрат та 6 682, 84 грн. - 3 % річних.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних і встановлено, що в останньому допущену помилку у визначенні розміру нарахування 3 % річних.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума 3 % річних у розмірі 3 369, 45 грн. (розрахунок здійснений у правовому порталі України Ліга Закон) розрахована виходячи з розміру стягуваної суми основного боргу, таким чином підлягають стягненню 942, 03 грн. - інфляційних втрат та 3 369, 45 грн. - 3 % річних.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного агентства резерву України (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 28, ідентифікаційний код - 37472392) на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (03190, м. Київ, вул. Кирпоноса, буд. 10/8, ідентифікаційний код - 31731838) 116 791 (сто шістнадцять тисяч сімсот дев'яносто сім) грн. 36 коп. - заборгованості, 3 369 (три тисячі триста шістдесят дев'ять) грн. 45 коп. - 3 % річних, 942 (дев'ятсот сорок дві) грн. 03 коп. - інфляційних втрат та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 05 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 20.11.2015.

Суддя Бондарчук В.В.