РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Справа № 903/281/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Савченко Г.І.

суддя Павлюк І. Ю. ,

суддя Василишин А.Р.

при секретарі судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

органу ДВС - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції на ухвалу господарського суду Волинської області від 10.09.15 р.

у справі № 903/281/14 (суддя Слупко Валентина Леонтіївна )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг"

про стягнення 1 081 539, 10 грн.

ВСТАНОВИВ:

23.06.2015р. ТОВ "Спектр-Агро" звернулось до господарського суду Волинської області зі скаргою на бездіяльність ВДВС Луцького РУЮ по виконанню ухвали суду від 05.06.2014 р., яка є виконавчим документом, та зобов'язання ВДВС вчинити виконавчі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" для примусового виконання рішення суду.

Скаргу обґрунтовує тим, що державним виконавцем не накладено арешт на кошти боржника, про що свідчить той факт, що боржник 29.05.2015 р. самостійно вчинив проплату товариству "Спектр-Агро" в сумі 10 тис. грн. з рахунку №2567, який відкритий в ПАТ КБ "ПриватБанк". Не накладено також арешт на грошові кошти, які містяться в касі боржника.

Зазначає, що тривале невиконання ВДВС виконавчого документа по даній справі свідчить про невжиття державним виконавцем жодних необхідних заходів, які чітко визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалою господарського суду Волинської області від 10.09.2015 р. у справі №903/281/14 визнано незаконною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції при примусовому виконанні ухвали господарського суду Волинської області від 05.06.2014 р. у справі №903/281/14. Зобов`язано ВДВС Луцького РУЮ терміново вжити всі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи для повного виконання ухвали суду від 05.06.2014 р. (ВП №46825644) в тому числі шляхом накладення арештів на грошові кошти та майно боржника з винесенням про це відповідних постанов.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ВДВС Луцького РУЮ подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ТОВ "Спектр-Агро".

Скаржник вказує, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник не погоджується, що мала місце неправомірна бездіяльність державного виконавця, оскільки державним виконавцем в рамках даного виконавчого провадження накладено арешт на рахунки боржника та вжито всі необхідні заходи для виконання судового рішення.

Крім того, скаржник зазначає, що на рахунок боржника №2567 у ПАТ КБ "ПриватБанк" державним виконавцем було накладено арешт, про що винесено відповідну постанову. Однак, постанова державного виконавця в цій частині не виконана банком, оскільки кошти, які знаходяться на даному рахунку, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів в силу приписів Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням".

Скаржник також звертає увагу на помилковість тверджень місцевого господарського суду про те, що державним виконавцем безпідставно та всупереч закону винесено постанову від 27.07.2015 р. про звільнення майна боржника з-під арешту. Зазначає, що такий висновок суду першої інстанції суперечить вимогам ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач (стягувач) та відповідач (боржник) відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Сторони та орган ДВС явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень та засвідченою копією реєстру на відправку рекомендованої кореспонденції Рівненського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 р. /а.с.205-207, т.2/.

Колегія суддів враховує, що на момент винесення постанови апеляційним господарським судом вручення позивачу (стягувачу) рекомендованого поштового відправлення (ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 р. про прийняття апеляційної скарги до провадження) не відбулося, відповідне поштове повідомлення про вручення до суду не повернулося.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, явка представників в судове засідання обов'язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, враховуючи, що строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції становить 15 днів та спливає 25.11.2015 р., колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників сторін та органу ДВС за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Волинської області від 05.06.2014р. у справі №903/281/14 за позовом ТОВ "Спектр-Агро" до ТОВ"Волиньагрохолдинг" про стягнення 1081539,10 грн. затверджено мирову угоду, згідно якої стягнення заборгованості, пені та штрафних санкцій із ТОВ"Волиньагрохолдинг" (всього в загальній сумі 929 114,41 грн.) на користь ТОВ "Спектр-Агро" проводиться із визначеним у мировій угоді графіком щомісячних сум проплат /а.с. 216-217, т.1/.

14.01.2015 р. у зв'язку з порушенням боржником умов мирової угоди, скаржник звернувся до відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області із заявою про прийняття до виконання виконавчого документу, відкриття виконавчого провадження та застосування заходів примусового виконання рішення суду.

17.01.2015 р. постановою відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання.

Ухвалою суду від 04.02.2015р. за скаргою стягувача було визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті виконавчого документа) від 15.01.2015 р. по виконавчому провадженню ВП № 46050590 /а.с. 243-244, т.1/.

11.03.2015р. стягувачем було повторно подано до ВДВС Луцького РУЮ для виконання ухвалу суду від 05.06.2014р. №903/281/14, за якою 13.03.2015р. було винесено державним виконавцем Камцем Д.С. постанову про відкриття виконавчого провадження за №46825644 та надано боржнику строк для самостійного виконання вищевказаної ухвали, яка є виконавчим документом /а.с. 92, т.2/.

З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2015р. державним виконавцем надіслано запити до управління Держземагенства у Волинській області, ВРЕВ ДАІ УМВС України у Волинській області, Реєстраційної служби Луцького району, Державної інспекції сільського господарства в Луцькому районі, ДФС України. 03.04.2015р. державним виконавцем Камцем Д.С. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копію постанови надіслано Луцькому МРЕВ ДАІ УМВС України у Волинській області, Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції.

Також 03.04.2015р. винесено постанову про арешт коштів боржника /а.с. 93, т.2/.

Позивач/стягувач у скарзі просить визнати незаконною бездіяльність Відділу ДВС Луцького РУЮ в особі старшого державного виконавця Камця Д.С. при примусовому виконанні ухвали господарського суду Волинської області від 05.06.2014 р. у справі №903/281/14 (ВП №46825644) та зобовязати Відділ ДВС Луцького РУЮ в особі старшого державного виконавця Камця Д.С. накласти арешт на грошові кошти боржника, які містяться на рахунка у банківських установах, в тому числі і на рахунок №2567 у ПАТ КБ "ПриватБанк", а також в касі боржника, про що винести відповідні постанови.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та цим Законом. Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на момент відкриття виконавчого провадження) державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Наведені вище виконавчі дії (запити про надання інформації щодо рахунків, майна боржника, накладення арешту на рахунки боржника тощо) вчинені державним виконавцем в межах 6-місячного строку, встановленого для вчинення виконавчих дій.

Колегія суддів враховує, що згідно повідомлень ПАТ "Укргазбанк" від 15.04.2015р. /а.с. 97, т.2/, АТ "ОСОБА_2 Аваль" від 16.04.2015р. /а.с. 96, т.2/, ПАТ "Креді ОСОБА_3" від 16.04.2015 р. /а.с. 95, т.2/ постанова про арешт коштів на рахунках боржника від 03.04.2015р. у виконавчому провадженні №46825644 не прийнята до виконання, у звязку з тим, що найменування клієнта (боржника) не відповідає найменуванню юридичної особи, що обслуговується банками. Відділом ДВС зазначені недоліки усунуто не було.

Однак, позивач не оскаржує такі дії державного виконавця, а оскаржує бездіяльність.

Бездіяльність це певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов'язків і згідно з законодавством України.

Колегія суддів за результатами перегляду матеріалів справи не встановила бездіяльності Відділу ДВС Луцького РУЮ при виконанні ухвали господарського суду Волинської області від 05.06.2014 р. у справі №903/281/14.

При цьому враховано наступне.

Із листа ПАТ КБ "ПриватБанк" від 16.04.2015р. за вих. №20.1.0.0.0/7-20150415/2334 /а.с. 94, т.2/ вбачається, що арешт на рахунки боржника накладено в сумі 1102771,18грн. На кошти, які обліковуються на рахунках за №2017, 2567 та належать ТзОВ "Волиньагрохолдинг", не може бути спрямоване стягнення, оскільки це є страхові кошти, які використовуються виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до вимог Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням".

В силу приписів ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що рахунок № 2567 відкритий боржником в ПАТ КБ "ПриватБанк" саме для обліку коштів соціального страхування відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Отже, вказаний рахунок має спеціальний режим використання, та є спеціалізованим, а саме: є рахунком Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, на якому обліковуються кошти, які надійшли боржнику від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності для виплати коштів працівникам відповідача.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Таким чином, арешт вказаного рахунку із спеціальним режимом використання порушує права та охоронювані законом інтереси працівників боржника, які обмежені у праві на отримання коштів з цього рахунку з моменту його арешту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Згідно ч. 1 ст. 72 Закону України "Про виконавче провадження", на допомогу по державному соціальному страхуванню, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу інвалідам з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам", стягнення може бути звернено тільки за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також втратою годувальника.

Таким чином, враховуючи що реальне виконання рішення шляхом стягнення коштів, які знаходяться на цьому рахунку, є неможливим, накладення арешту на рахунок зі спеціальним режимом використання є недоцільним та таким, що порушує права інших осіб, а відтак, безпідставним.

Отже, ненакладення державним виконавцем арешту на рахунок боржника №2567 в ПАТ КБ "ПриватБанк" обумовлено неможливістю стягнення коштів з даного рахунку, а не безпідставним ухиленням органу ДВС від вчинення заходів примусового виконання ухвали суду (бездіяльністю).

Колегія суддів також враховує, що в подальшому головним державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ ОСОБА_4 24.07.2015 р. усунуто недоліки, винесено постанову про арешт коштів боржника, яка прийнята до виконання відповідними банківськими установами /а.с. 195-198, т.2/ та вчинено ряд інших виконавчих дій з примусового виконання ухвали господарського суду Волинської області від 05.06.2014 р. у справі №903/281/14.

Стаття 115 Господарського процесуального кодексу України визначає, що рішення господарського суду, які набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, в тому числі наказів господарських судів.

Згідно зі ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Наведені норми кореспондовані із нормами Закону України "Про державну виконавчу службу", якими визначено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом (ч.2 ст.1), і державний виконавець, будучи представником влади, здійснює примусове виконання судових рішень у порядку, передбаченому законом (ст.4).

Отже, відповідно до чинного законодавства держава покладає на державну виконавчу службу /її органи/ завдання своєчасно і повно виконувати рішення судів в порядку, регламентованому законом, тому виключається необхідність окремого рішення суду щодо зобовязання органу ДВС здійснювати усі передбачені Законом заходи примусового виконання конкретного наказу, виданого господарським судом.

Відповідно до п.9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги на дії ДВС виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За наведених обставин вимоги скаржника (стягувача), викладені у скарзі на бездіяльність державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби України Луцького РУЮ щодо виконання ухвали господарського суду Волинської області від 05.06.2014 р. у справі №903/281/14 не підлягають задоволенню як безпідставні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваної ухвали, надав правову оцінку постанові державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ від 27.07.2015 р. про зняття арешту з майна боржника, визнав її незаконною. При цьому, вказана постанова не була предметом оскарження, винесена державним виконавцем після подання скарги стягувачем. Таким чином, місцевий господарський суд неправомірно вийшов за межі скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Волинської області від 10.09.2015 р. у справі № 903/281/14 прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи. Таким чином, вбачаються підстави, визначені ст. 104 ГПК України, для скасування оскаржуваної ухвали.

Витрати на судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на позивача (стягувача).

Керуючись ст.ст. 99,101,103-105,106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції на ухвалу господарського суду Волинської області від 10.09.2015 р. у справі №903/281/14 задоволити.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 10.09.2015 р. у справі №903/281/14 скасувати.

Прийняти нове рішення. Відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (45630, Волинська обл., Луцький район, с.Маяки, вул. Бригадний двір, 19; ) на користь Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції (43001, Волинська обл., м.Луцьк, вул. Винниченка, 27а; ід.код 35041407) 1218 грн. витрат на судовий збір за подання апеляційної скарги.

3. Матеріали справи №903/281/14 повернути до господарського суду Волинської області

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Василишин А.Р.