ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.11.2015 Справа № 905/2313/15

Суддя господарського суду Донецької області Філімонова О.Ю., розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» м.Горлівка Донецька область

до Приватного підприємства науково-виробничої фірми «Головний інженер» м.Горлівка Донецька область

про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 4578,00грн., пені у розмірі 171,00грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1-довіреність №31/02-15 від 02.03.2015р.

від відповідача: не явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Концерн Стирол» м.Горлівка Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Приватного підприємства науково-виробничої фірми «Головний інженер» м.Горлівка Донецька область про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 4578,00грн., пені у розмірі 171,00грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору поставки та монтажу обладнання №37/13 від 07.08.2013р. відповідач зобовязався поставити у власність позивача товар, а позивач зобовязався прийняти та оплатити товар, однак свої зобовязання відповідач не виконав в повному обсязі, в результаті чого за ним утворилась заборгованість за недопоставлений товар у розмірі 4578,00 грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 526, 530, 610, 611, 664, 670, 693, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2,5, 12, 15, 54, 57 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 193, 232 Господарського кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд.

В С Т А Н О В И В:

07.08.2013р. між Приватним підприємством науково-виробничою фірмою «Головний інженер» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Концерн Стирол» (замовник) укладено договір поставки та монтажу обладнання №37/13.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов язується поставити та передати у власність замовнику в узгоджений замовником строк кулера у комплектності згідно додатку-специфікації (додаток №1), який є невід`ємною частиною даного договору, а замовник зобовязується прийняти та оплатити поставлене обладнання у порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Загальна вартість обладнання за даним договором вказується у додатку-специфікації (додаток №1), який є невід`ємною частиною даного договору (п.3.1. договору).

Згідно з п.3.2. договору, оплата за поставлене обладнання здійснюється у наступному порядку:

3.2.1. 100% передоплата протягом 15-ти банківських днів з дати підписання даного договору і виставлення рахунку на оплату постачальником;

Відповідно до п.4.1. поставка обладнання здійснюється протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з дати отримання постачальником передплати, вказаної у п.3.2.1. даного договору.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі порушення постачальником строків поставки обладнання, вказаних у п.4.1. даного договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості обладнання по даному договору, за кожний день прострочення.

Між сторонами також були підписані додатки-специфікації: №1 від 07.08.2013р., №2 від 11.11.2013р.

30.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Концерн Стирол» (замовник) та Приватним підприємством науково-виробничою фірмою «Головний інженер» (постачальник) укладено додаткову угоду №1 до договору поставки та монтажу обладнання №37/13 від 07.08.2013р., пунктом 1 якої передбачено викласти п.10.1. договору №37/13 від 07.08.2013р. у наступній редакції:

«п.10.1. договір вступає в силу з дня підписання його сторонами та діє до 31.12.2014р., але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань».

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Договір №37/13 від 07.08.2013р., укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм ст. 264-271 Господарського кодексу України та істотними умовами договору поставки, зокрема, є предмет, ціна, строк дії договору, умови поставки, термін її здійснення.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 Господарського кодексу України, основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору поставки та монтажу обладнання №37/13 від 07.08.2013р., на підставі видаткової накладної № ГИ- 0000002 від 15.01.2014 р. на суму 1870,00грн. Публічне акціонерне товариство «Концерн Стирол» отримало від приватного підприємства науково-виробничої фірми «Головний інженер» «HotFrost V208 BS водний діспенсер» (а.с. 23).

Відповідачем був виставлений рахунок-фактура №ГИ-000083 від 11.11.2013р. на оплату отриманого товару, а саме: «Family WD-2202LD водний діспенсер», «C&H MYL 15S-35S водний діспенсер», «HotFrost V208 BS водний діспенсер» на загальну суму 6448,00грн.

26.11.2013р. згідно платіжних доручень: №99992711, №99992710 позивачем був оплачений товар на загальну суму 6448,00грн. (а.с.24-25).

Відповідачем не був поставлений товару позивачу на суму 4578,00грн.

Позивач направив відповідачу претензію від 11.04.2014р. №06.01-3/3 про повернення грошових коштів у розмірі 4578,00грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином

Відповідач доказів поставки товару на загальну суму 4578,00грн. до матеріалів справи не надав, тому суд вважає позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 171,00грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені, наданий позивачем, суд позовні вимоги в частині стягнення пені задовольняє повністю: за період з 21.09.2014 р. по 21.03.2015р. на суму заборгованості 4578,00грн. пеня складає 727,34грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, тому стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 171,00грн.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства науково-виробничої фірми «Головний інженер» (84617, Донецька область, м.Горлівка, вул.Свердлова, буд.30, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» (84610, Донецька область, м.Горлівка, вул.Горлівської дивізії, 10, ) 4578 (чотири тисячі пятсот сімдесят вісім)грн.00коп., пеню у розмірі 171 (сто сімдесят одна)грн.00коп., судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)грн.00коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання повного тексту рішення 20.11.2015р.

Надруковано 3 примірника: 1-до справи; 1-позивачу; 1-відповідачу