ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 року Справа № 915/1759/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "ЗАКАРПАТНАФТОПРОДУКТ-МУКАЧЕВО" /вул. Берегівська-об'їздна, 11, м. Мукачеве, Закарпатська обл., 89600/

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "МИКОНТ" /вул. Космонавтів, 1, м. Миколаїв, 54018/

про повернення палива дизельного ULSD 10 ppm

Суддя Бездоля Д.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Богомолов О.О. (довіренсть від 15.02.2015)

від відповідача: Цимбаліст С.І. - директор, Батаріна Л.А. (довіреність від 19.05.2015), Могутов А.М. (довіреність від 19.05.2015)

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про повернення відповідачем позивачу палива дизельного ULSD 10 ppm (вміст сірки до 10 мг/кг) в кількості 312,860 тонн.

Підставою даного позову позивач визначив обставину невиконання відповідачем умов договору про надання послуг по прийому, зберіганню та відпуску нафтопродуктів від 07.10.2014 № МЗ-16 в частині повернення відповідачем позивачу зі зберігання за цим договором палива дизельного ULSD 10 ppm в кількості 312,86 тонн.

Позивач пояснив суду, що 16.06.2015 відповідач за актом від 16.06.2015 № 4 до договору поставки від 16.11.2014 № МЗ-19 повернув позивачу право власності на паливо дизельне ULSD 10 ppm в кількості 520 тонн. При цьому фактично дане паливо в кількості 520 тонн було прийнято відповідачем на зберігання на підставі договору про надання послуг по прийому, зберіганню та відпуску нафтопродуктів від 07.10.2014 № МЗ-16. Згідно з заявками позивача відповідач відвантажив частину цього палива дизельного ULSD 10 ppm в кількості 207,14 тонн, що підтверджується актами від 23.06.2015 № 23-06/ДТ, від 24.06.2015 № 24-06/ДТ та листом відповідача від 31.07.2015 № 282-01.

На вимогу суду позивач подав суду письмові пояснення, в яких пояснив, що письмових доказів передачі позивачем відповідачу 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm на зберігання згідно з договором про надання послуг по прийому, зберіганню та відпуску нафтопродуктів від 07.10.2014 № МЗ-16 у позивача немає. Акти прийому-передачі позивачем відповідачу на зберігання 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm та акти наданих відповідачем по договору від 07.10.2014 № МЗ-16 послуг зі зберігання вказаних 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm сторонами не складались.

За цих підстав, позивач вважає, що відповідач має виконати умови договору про надання послуг по прийому, зберіганню та відпуску нафтопродуктів від 07.10.2014 № МЗ-16 та повернути позивачеві паливо дизельне ULSD 10 ppm в кількості 312,860 тонн.

Відповідач проти задоволення позову позивача заперечив, мотивуючи наступним:

- відповідач повернув позивачу за актом від 16.06.2015 № 4 до договору поставки від 16.11.2014 № МЗ-19 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm;

- позивач не передавав, а відповідач не приймав від позивача на зберігання 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm на підставі договору про надання послуг по прийому, зберіганню та відпуску нафтопродуктів від 07.10.2014 № МЗ-16, відповідно не зобов'язаний виконувати заявки позивача на відвантаження даного палива;

- за актами від 23.06.2015 № 23-06/ДТ та від 24.06.2015 № 24-06/ДТ відповідач не передавав позивачу зі зберігання дизельне паливо, яке передав позивачу за актом від 16.06.2015 № 4 до договору поставки від 16.11.2014 № МЗ-19;

- відповідач не чинить позивачу перешкод у володінні спірним дизельним паливом;

- у відповідача відсутні належні позивачу на праві власності 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm, поставка якого є предметом договору від 16.11.2014 № МЗ-19, укладеного між сторонами;

- директор відповідача, посилаючись у листі від 31.07.2015 № 282-01 на договір про надання послуг по прийому, зберіганню та відпуску нафтопродуктів від 07.10.2014 № МЗ-16, припустився технічної помилки. Зміст даного листа свідчить насамперед про необхідність проведення додаткових заходів щодо збору нафтопродуктів з чотирьох резервуарів та технологічних трубопроводів в один резервуар. Акт виконаних робіт щодо збирання дизельного палива в один резервуар не складався.

Ухвалою суду від 12.10.2015 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 02.11.2015 о 15 год. 00 хв.

У судовому засіданні 02.11.2015 оголошувалась перерва до 13.11.2015 о 12 год. 00 хв.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення присутніх представників учасників судового процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2014 між сторонами був укладений договір поставки № МЗ-19 (далі - договір № 1), за яким позивач зобов'язався передати, а відповідач, в свою чергу, прийняти та оплатити нафтопродукти (далі - товар) на умовах цього договору та додатків до нього, які є невід'ємною частиною договору (далі - додатки). Базис і терміни поставки, кількість, номенклатура і ціна товару зазначаються в додатках до цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору № 1 отриманий товар використовуватиметься для забезпечення технологічних потреб при здійсненні приймання та видачі нафтопродуктів клієнтів відповідача і не може бути реалізований третім особам.

Згідно з п. 3.1. договору № 1 ціна на кожну партію товару, що поставляється за цим договором, вказується в додатках до цього договору.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.3. договору № 1:

- поставка товару здійснюється на умовах EXW назва місця передачі товару, якщо інше не передбачено відповідним додатком;

- зобов'язання позивача з поставки партії товару вважаються виконаними, право власності на товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від позивача до відповідача при базисі EXW назва місця передачі товару - з підписання акту прийому-передачі товару. Датою поставки товару вважається: при базисі EXW назва місця передачі товару - підписання акту прийому-передачі товару.

Згідно з п. 5.3. договору № 1 відповідач має право протягом дії цього договору в будь-який час повернути позивачу отриманий товар, а позивач зобов'язаний його прийняти. При поверненні товару ніякі додаткові платежі не проводяться.

Відповідно до п. 6.1. договору № 1 відповідач зобов'язаний здійснити оплату вартості товару у строк до 20.03.2016, якщо інше не передбачено відповідним додатком. Строк оплати товару може бути продовжений за згодою сторін.

Згідно з п. 11.1. договору № 1 цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 20.03.2016.

Відповідно до п. 1.1. додатку від 21.11.2014 № 1 до договору № 1 позивач зобов'язався передати, а відповідач прийняти і оплатити дизельне паливо ULSD 10 ppm (ULTRA LOW SULFUR DIESEL) у кількості 520 тонн загальною вартістю 9464000,00 грн., що в еквіваленті становить 591502,08 доларів США.

Згідно з п.п. 2.1., 2.2., 3.2. вказаного додатку до договору № 1:

- відповідач здійснює оплату за товар у строк до 20.03.2016. Строк оплати товару може бути продовжений за згодою сторін;

- сума, що підлягає сплаті відповідачем за товар у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти станом на день, що передує даті платежу за даними офіційного сайту Національного банку України;

- поставка товару здійснюється на умовах EXW - нафтобаза ТОВ "МІКОНТ" (м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 1).

Відповідно до п. 4.1. цього ж додатку до договору № 1 цей додаток набуває чинності з моменту його підписання сторонами, є невід'ємною частиною договору № 1 та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим додатком або підписання сторонами угоди про розірвання цього додатку за взаємною згодою.

На виконання умов договору № 1, 21.11.2014 позивач передав, а відповідач прийняв на умовах EXW - нафтобаза ТОВ "МІКОНТ" (м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 1) дизельне паливо ULSD 10 ppm (ULTRA LOW SULFUR DIESEL) у кількості 520 тонн загальною вартістю 9464000,00 грн., що підтверджується актом від 21.11.2014 № 1 до договору № 1 та поясненнями сторін.

16.06.2015 між сторонами була укладена угода про розірвання додатку від 21.11.2014 № 1 до договору № 1, за якою відповідач зобов'язався протягом двох робочих днів з дня її підписання повернути позивачу по базису терміналу ТОВ "МІКОНТ" (м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 1) дизельне паливо ULSD 10 ppm (ULTRA LOW SULFUR DIESEL) в кількості 520 тонн.

Актом від 16.06.2015 № 4 сторони засвідчили факт передачі відповідачем та прийняття позивачем по базису нафтобаза ТОВ "МІКОНТ" (м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 1) дизельного палива ULSD 10 ppm (ULTRA LOW SULFUR DIESEL) в кількості 520 тонн.

07.10.2014 між сторонами був укладений договір про надання послуг по прийому, зберіганню та відпуску нафтопродуктів № МЗ-16 (далі - договір № 2), за яким відповідач зобов'язався за завданням позивача надати визначені даним договором послуги та виконати роботи (далі - послуги), а позивач, в свою чергу, зобов'язався прийняти їх належним чином та оплатити згідно з умовами даного договору.

Відповідно до п.п. 1.3., 1.6. договору № 2:

- об'єм послуг по прийманню та зберіганню нафтопродуктів, який є предметом даного договору, включає: прийом нафтопродуктів судновими насосами із танкера в берегові резервуари, а також прийом нафтопродуктів, які надійшли залізничним транспортом; зберігання нафтопродуктів у резервуарах відповідача, строк зберігання яких обмежується строком дії договору; налив нафтопродуктів у водний транспорт, залізничні та автомобільні цистерни;

- послуги по прийому та відвантаженню нафтопродуктів надаються на терміналі, який розташований за адресою: Україна, 54018, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 1.

Згідно з п.п. 3.1., 3.3. договору № 2:

- якість та об'єм кожної конкретної партії нафтопродуктів обумовлюються сторонами додатково у письмовому вигляді;

- підтвердженням прийнятої кількості нафтопродуктів є генеральний акт, акт-повідомлення та акт замірів у берегових резервуарах, складені за висновком незалежних інспекторів, які залучені сторонами.

Відповідно до п/п. 4.3.7., 4.3.8., 4.3.10. п. 4.3. договору № 2 позивач зобов'язався:

- забезпечити на період прийому нафтопродуктів в резервуари присутність свого уповноваженого представника для здійснення контролю та підписання генерального акту;

- підписувати зі своєї сторони акт відвантаження нафтопродуктів при відвантаженні в день виконання вказаних у актах дій;

- прийняти відповідальність по збереженню майна з моменту відвантаження йому майна або передати відповідальність по збереженню майна перевізнику на фронті наливу.

Згідно з п.п. 6.1., 6.2. та 6.3. договору № 2:

- вартість послуг визначається виходячи з фактично прийнятої та відвантаженої відповідачем кількості нафтопродуктів та встановлених сторонами розцінок. Розрахунковою є кожна партія майна;

- оплата послуг відповідача здійснюється у порядку та розмірі, встановленому додатком до цього договору;

- здача послуг відповідачем та приймання їх позивачем оформлюється актами наданих послуг, які підлягають узгодженню з позивачем протягом 3-х календарних днів з моменту надання актів у розпорядження представників позивача.

Відповідно до п. 8.1. договору № 2 договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками та діє до 07.10.2016 включно, а в частині розрахунків між сторонами та вивозу майна позивачем - до повного виконання зобов'язань.

07.10.2014 сторони уклали додатки №№ 1, 2 до договору № 2, у пунктах 3 яких узгодили, що позивач здійснює оплату вартості послуг по прийому та відвантаженню нафтопродуктів шляхом перерахування грошових коштів на рахунок відповідача наступним чином: протягом 1-го банківського дня з дня підписання акту прийому майна на зберігання відповідачем та позивачем.

Листом від 22.06.2015 № 329 позивач на виконання умов договору № 2 просив відповідача провести виборку мертвих залишків дизельного палива ULSD 10 ppm (ULTRA LOW SULFUR DIESEL) з резервуарів та технологічних трубопроводів.

23-24.06.2015 відповідач повернув, а позивач прийняв зі зберігання дизельне паливо ULSD 10 ppm в кількості 207,78 тонн, що підтверджується актами від 23.06.2015 № 23-06/ДТ та від 24.06.2015 № 24-06/ДТ.

У вказаних актах відсутні відомості про те, що повернене за ними зі зберігання позивачу дизельне паливо повертається в рахунок прийнятого на зберігання дизельного палива, що було об'єктом договору № 1. Позивач цю обставину визнає як дійсну, натомість відповідач проти її дійсності заперечує.

Посилання у цих актах на договір від 07.10.2014 № МК-14 сторони визнають помилковим, оскільки договір з зазначеними реквізитами між сторонами не укладався.

Листом від 25.06.2015 № 256-01 відповідач повідомив позивача про готовність виконання робіт вартістю 18328,95 грн. по відкачці мертвих залишків ДП RON(EN 228) із резервуарів та трубопроводів у резервуар № 24.

25.06.2015 позивач для відшкодування витрат по перекачці ДП згідно з договором № 2 сплатив відповідачу 18328,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 25.06.2015 № 130.

Сторонами не подано суду доказів виконання відповідачем робіт по відкачці мертвих залишків дизельного палива з резервуарів та технологічних трубопроводів, вказаних у наведених листах сторін.

20.07.2015 позивач подав відповідачу по договору № 2 заявку № 368 про відвантаження з терміналу відповідача дизельного палива в кількості 240 тонн.

Сторонами не подано суду доказів виконання відповідачем даної заявки позивача.

Листом від 31.07.2015 № 282-01 відповідач повідомив позивачу, що згідно з договором № 2 на зберіганні відповідача знаходиться 312,86 тонн належного позивачу дизельного палива. Для виконання заявки позивача від 20.07.2015 № 368 необхідно завершити роботи по збиранню всього палива з резервуарів та технологічних трубопроводів в один резервуар.

Під час розгляду справи відповідач повідомив суду, що директор відповідача, посилаючись у листі від 31.07.2015 № 282-01 на договір № 2, припустився технічної помилки. Зміст даного листа свідчить насамперед про необхідність проведення додаткових заходів щодо збору нафтопродуктів з чотирьох резервуарів та технологічних трубопроводів в один резервуар.

21.08.2015 позивач подав відповідачу по договору № 2 заявку № 400 про відвантаження з терміналу відповідача дизельного палива в кількості 312,860 тонн.

Сторонами не подано суду доказів виконання відповідачем даної заявки позивача.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Прийняття речі на зберігання при пожежі, повені, раптовому захворюванні або за інших надзвичайних обставин може підтверджуватися свідченням свідків. Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Відповідно до ст. 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, згідно з наведеними нормами права прийняття речі на зберігання повинно підтверджуватись певним належним та допустимим доказом.

Як встановлено судом у спірних відносинах по договору № 2 даним доказом сторони визначили генеральний акт або акт прийому майна на зберігання, які підписуються обома сторонами.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Позивач сам вказує, що письмових доказів передачі позивачем відповідачу 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm на зберігання згідно з договором № 2 у позивача немає. Акти прийому-передачі позивачем відповідачу на зберігання 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm та акти наданих відповідачем по договору № 2 послуг зі зберігання вказаних 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm сторонами не складались. Відповідач дану обставину визнає та вказує, що він не приймав від позивача на зберігання 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm на підставі договору № 2.

Таким чином, сторонами не подано суду:

- підписану сторонами додаткову письмову угоду згідно з п. 3.1. договору № 2, в якій сторони мали погодити прийняття відповідачем від позивача на зберігання по договору № 2 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm;

- підписані сторонами генеральний акт або акт прийому відповідачем від позивача 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm на зберігання по договору № 2;

- підписані сторонами акти наданих відповідачем позивачу послуг по договору № 2 зі зберігання 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm;

- докази оплати позивачем відповідачу послуг по договору № 2 зі зберігання 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm.

За цих обставин, господарський суд вважає, що позивачем не доведено обставину прийняття відповідачем від позивача на зберігання по договору № 2 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm, а тому, враховуючи, що підставою даного позову позивача є невиконання відповідачем умов договору № 2, у позові позивачу слід відмовити.

Господарський суд не приймає до уваги як доказ отримання відповідачем від позивача на зберігання 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm по договору № 2 акти від 23.06.2015 № 23-06/ДТ та від 24.06.2015 № 24-06/ДТ, оскільки як встановлено судом у вказаних актах відсутні відомості про те, що повернене за ними зі зберігання позивачу дизельне паливо повертається в рахунок прийнятого на зберігання дизельного палива, що було об'єктом договору № 1. Позивач цю обставину визнає як дійсну, натомість відповідач проти її дійсності заперечує. Сторонами не подано суду інших доказів, які б підтверджували обставину, що за вказаними актами відповідачем позивачу було повернено зі зберігання дизельне паливо в рахунок вказаних 520 тонн дизельного палива.

Господарський суд не приймає до уваги як доказ отримання відповідачем від позивача на зберігання 520 тонн палива дизельного ULSD 10 ppm по договору № 2 лист відповідача від 31.07.2015 № 282-01, з наступних підстав:

- даний лист не є первинним документом, що згідно з ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є підставою для бухгалтерського обліку господарської операції;

- сторонами у договорі № 2 та ЦК України визначено яким належним та допустимим доказом має підтверджуватись факт прийняття відповідачем від позивача на зберігання спірного дизельного палива;

- під час розгляду справи відповідач повідомив суду, що директор відповідача, посилаючись у листі від 31.07.2015 № 282-01 на договір № 2, припустився технічної помилки, а тому суд вважає, що на підставі лише даного листа встановити обставину зберігання відповідачем по договору № 2 спірного дизельного палива позивача не є допустимим.

Крім того, згідно з ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Судом встановлено, що актом від 16.06.2015 № 4 сторони засвідчили факт передачі відповідачем та прийняття позивачем по базису нафтобаза ТОВ "МІКОНТ" (м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 1) дизельного палива ULSD 10 ppm (ULTRA LOW SULFUR DIESEL) в кількості 520 тонн, доказів передачі позивачем відповідачу даного палива на зберігання згідно з умовами договору № 2 позивачем суду не подано, а отже, згідно з приписами ст. 322 ЦК України тягар утримання даного майна лежить на позивачеві.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства, в т.ч., є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Позивачем не подано суду доказів, яким чином при заявленні даного позову ним обраховувалась кількість спірного дизельного палива з урахуванням норм природних втрат.

За встановлених обставин, господарський суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні даного позову з підстав недоведеності.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Судовий збір в сумі 85410 грн. 78 коп., сплачений платіжним дорученням від 05.10.2015 № 2277, покласти на Публічне акціонерне товариство "ЗАКАРПАТНАФТОПРОДУКТ-МУКАЧЕВО".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 18.11.2015.

Суддя Д.О.Бездоля