ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

16 листопада 2015 р. Справа № 902/1246/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Стефанів Т. В.,

при секретарі судового засідання Незамай Д. Д.,

розглянувши матеріали справи № 902/1246/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1", 81118, Львівська обл., Пустомитівський район, с. Ставчани, код 32602104

до: Державного підприємства "Бджілянський спиртовий завод", 23840, Вінницька обл., Теплицький р-н, с. Бджільна, вул. Радянська, буд. 53

про стягнення 203 482,96 грн.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю №б/н від 07.09.2015;

відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю №458 від 20.10.2015

В С Т А Н О В И В :

02.09.2015 р. до господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 1708 від 17.08.2015 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1", 81118, Львівська обл., Пустомитівський район, с. Ставчани, код 32602104 до Державного підприємства "Бджілянський спиртовий завод", 23840, Вінницька обл., Теплицький р-н, с. Бджільна, вул. Радянська, буд. 53 про стягнення 203 482,96 грн. згідно договору транспортного перевезення № 161012/1м від 16.10.2012 р.

Ухвалою від 04.09.2015 р. суддею Стефанів Т. В. прийнято дану позовну заяву до розгляду і порушено провадження у справі № 902/1246/15. Справу призначено до розгляду в засіданні на 14 жовтня 2015 р.

Розгляд справи проводився в режимі відеоконференції та неодноразово відкладався в порядку ст. 77 ГПК України за клопотанням сторін та в зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів. Зокрема останньою ухвалою суду від 02.11.2015 року термін вирішення спору продовжено на 15 днів та відкладено розгляд справи на 16.11.2015 року.

В судове засідання 16.11.2015 року прибули представники обох сторін.

Представник позивача подав заяву (клопотання) про зменшення позовних вимог і просить читати позовні вимоги викладені в позовній заяві від 17.08.2015 року № 1708 до ДП "Бджільнянський спиртовий завод" в такій редакції: "1. стягнути індекс інфляції в розмірі 17362, 29 грн.; 2.стягнути 10% річних в розмірі 4233,69 грн.; 3. стягнути заборгованість в розмірі 121700 грн.; 4. стягнути судовий збір; 5. стягнути пеню в розмірі 19295 грн.".

Вказана заява є реалізацією права позивача на зменшення позовних вимог і тому приймається судом до розгляду відповідно до ст. 22 ГПК України.

Також 16.11.2015 року представником відповідача надано суду письмові пояснення (лист № 498 від 13.11.2015 року), з яких зокрема вбачається, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення 121700,00 грн. основного боргу, який виник внаслідок попередньої заборгованості згідно акту звірки взаємних розрахунків станом на 30.04.2014 року та станом на 31.08.2014 року.

Вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 38590,99 грн., 10% річних в розмірі 8467,38 грн. та 34724,59 грн. втрат від інфляції, відповідач вважає неправомірними, оскільки позивач не звертався до відповідача з претензією. Також відповідач вказує на те, що позивач не надав йому детального розрахунку штрафних санкцій. Посилаючись на ці та інші обставини, відповідач просить відмовити позивачу в стягненні пені в розмірі 38590,99 грн., 10% річних в розмірі 8467,38 грн. та 34724,59 грн. втрат від інфляції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

16.10.2012 року між позивачем ТОВ "Трасн-Сервіс-1" та відповідачем - ДП "Бджільнянський спиртовий завод" було укладено договір транспортного перевезення № 161012/1М, відповідно до п.1.1 якого позивач як перевізник зобов'язався надати відповідачу як замовнику послуги по перевезенню вантажу на умовах, визначених у додатках до даного договору, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити належним чином виконані перевізником послуги по перевезенню.

Кількість вантажу визначається у товаротранспортних накладних (п. 1.2.договору).

Оплата наданих перевізником за даним договором послуг здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок перевізника в строк три банківських дні з моменту виконання послуг з перевезення. Дата виконання послуг є дата підписання актів виконаних робіт. У випадку відсутності акту виконаних робіт з будь-яких причин, датою виконання перевезення вважаться дата послуг з перевезення, що зазначена в будь-якому іншому документі, що може підтвердити факт надання послуги (п. 3.2. договору).

Сторони визнають, що достатнім та належним доказом надання послуг з перевезення перевізником та відповідно прийняття їх замовником є або підписаний сторонами акт виконаних робіт, або товаротранспортний або інший документ, що може підтвердити факт надання та прийняття послуг за цим договором (п. 3.3. договору).

Сторони погодили, що у випадку коли у замовника перед перевізником існує неоплачена заборгованість за надані послуги з перевезення, то кожне перерахування коштів від замовника на поточний рахунок перевізника незалежно від цільового призначення зараховується насамперед на погашення самої давньої заборгованості, яка існує перед перевізником (п. 3.4. договору).

01.12.2014 року сторонами підписано додаткові угоди №13 та № 14 до договору перевезення, якими визначено, що вартість перевезення по маршруту: "Вінницька область, с. Бджільна - Одеська область, с. Базарянка" складає 11650,00 грн., а по маршруту "Вінницька область, с. Бджільна - Кіровоградська область, м. Олександрія" - 9650,00 грн.

Позивач надав відповідачу транспортні послуги з перевезення спирту етилового, що підтверджується такими актами виконаних робіт (надання послуг): №13462 від 25.05.2015 року на суму 11650,00 грн.; №13461 від 25.05.2015 року на суму 19300,00 грн.; №14025 від 28.05.2015 року на суму 11650,00 грн.; №14023 від 28.05.2015 року на суму 9650,00 грн.; №14662 від 30.05.2015 року на суму 9650,00 грн.; №15917 від 16.06.2015 року на суму 11650,00 грн.; №17262 від 29.06.2015 року на суму 28950,00 грн.; №15916 від 16.06.2015 року на суму 9650,00 грн.; №11583 від 30.04.2015 року на суму 11650,00 грн., а також наступними товарно-транспортними накладними на переміщення спирту етилового: № 294476 від 29.04.2015 року; № 294478 від 13.05.2015 року; № 2294479 від 14.05.2015 року; №294480 від 15.05.2015 року, №294484 від 21.05.2015 року; №294486 від 26.05.2015 року; №294490 від 28.05.2015 року; № 294496 від 10.06.2015 року; №2294496 від 10.06.2015 року; №294497 від 18.06.2015 року; №294501 від 23.06.2015 року; №294502 від 23.06.2015 року, № 294504 від 24.06.2015 року.

Відповідач за надані послуги з перевезення розрахувався з позивачем частково. Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань з оплати наданих послуг з перевезення, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день прийняття рішення у справі, становить 121700,00 грн., що визнається відповідачем та підтверджуються обопільно підписаним актом звірки взаємних розрахунків станом на 30.06.2015 року.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір перевезення регламентується главою 32 Господарського кодексу України та главами 64, 65 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.306 ГК України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 ст.909 ЦК України та згідно з ч.1 ст.307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.5 ст.307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно ст.920 ЦК України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідач доказів сплати боргу не подав, визнав позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості за надані послуги з перевезення в сумі 121700,00 грн., доказів її погашення суду не надав, в зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення 121700,00 грн. боргу за послуги з перевезення, визнаються обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 19295,00 грн. пені, втрат від інфляції в сумі 17362, 29 грн., 10% річних в сумі 4233,69 грн. (з урахуванням поданої 16.11.2015 року позивачем заяви про зменшення) судом встановлено наступне.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.6 ст.231 та ч.2 ст.343 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором; платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. ст.1, 3 ОСОБА_3 України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього ОСОБА_3, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як роз'яснено в п. 2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", за приписом ст.3 ОСОБА_3 України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч.2 ст.343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня; якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Пунктом 4.3. договору транспортного перевезення від 16.10.2012 року №161012/1М, сторони передбачили, що за порушення замовником термінів оплати послуг перевізника, замовник сплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, а також 10% річних від суми просроченої заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок визначений як "додаток № 2" позовних вимог про стягнення пені, втрат від інфляції та 10 % річних за допомогою калькулятора системи "Ліга: ОСОБА_3", а також на предмет його відповідності вимогам укладеного сторонами договору транспортного перевезення та чинного законодавства України, приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню в межах зменшених позивачем вимог, а саме: 19295,00 грн. пені, втрат від інфляції в сумі 17362, 29 грн. та 10% річних в сумі 4233,69 грн.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 49 ГПК України, покладаючи його на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовільнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Бджілянський спиртовий завод", 23840, Вінницька обл., Теплицький р-н, с. Бджільна, вул. Радянська, буд. 53, , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1", 81118, Львівська обл., Пустомитівський район, с. Ставчани, , 121700,00 грн. основного боргу за надані послуги з перевезення, 19295,00 грн. пені, 17362,29 грн. втрат від інфляції, 4233,69 грн. 10% річних, 3251,81 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23 листопада 2015 р.

Суддя Стефанів Т.В.