ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р.Справа № 922/5274/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад", м.Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВО "Укрспецкомплект", м.Харків,
про та зустрічним позовом до про зобов'язання вчинити певні дії Товариства з обмеженою відповідальністю "ВО "Укрспецкомплект", м.Харків, Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад", м.Київ, стягнення 535040,43 грн.
за участю представників:

ТОВ "Спецмонтажприлад" - ОСОБА_1 (довіреність № 16/11/2015-1 від 16.11.2015р.);

ТОВ "ВО "Укрспецкомплект" - ОСОБА_2 (довіреність № 02/06-15 від 02.06.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад" звернулось до господарського суду з позовною заявою про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВО "Укрспецкомплект" здійснити перерахування помилково сплачених грошових коштів у розмірі 381072,00 грн. на поточний рахунок позивача. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

У відзиві на позовну заяву, який було надано до суду 05.10.2015р., відповідач проти позову заперечував, наполягав на тому, що договір між сторонами, хоча не був підписаний, але був укладений відповідно до чинного законодавства. Зазначив, що відповідач, не зважаючи на письмові гарантії, не виконав своїх зобов'язань за договором, чи порушив законні права та інтереси позивача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.10.2015р. до спільного розгляду з первісним позовом в межах провадження у справі № 922/5274/15. було прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВО "Укрспецкомплект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад" про стягнення 535040,43 грн., у тому числі 381072,00 грн. заборгованості за замовлену продукцію, 8780,00 грн. відсотків за неправомірне користування чужими засобами, 145188,43 грн. індексації.

17.11.2015р. ТОВ "Спецмонтажприлад" було надано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому відповідач за зустрічним позовом проти заявлених позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, не було підписано письмового договору, а саме не виникло ніяких договірних відносин. Виставлений позивачем за зустрічним позовом рахунок був помилково оплачений бухгалтерською службою ТОВ "Спецмонтажприлад", у зв'язку з чим ТОВ "ВО "Укрспецкомплект" повинно повернути ці кошти як безпідставне набуте майно.

У судовому засіданні представник ТОВ "Спецмонтажприлад" підтримала первісні позовні вимоги у повному обсязі та заперечувала проти зустрічного позову; надала письмові пояснення, в яких, посилаючись на приписи ст. 638 Цивільного кодексу України, зазначила, що між сторонами не виникло жодних договірних відносин, оскільки не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. На думку позивача між сторонами відбулися лише переддоговірні переговори, які не є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків у розумінні ч.ч. 2-5 ст. 11 ЦК України.

Представник ТОВ "ВО "Укрспецкомплект" проти первісного позову заперечувала повністю, підтримала зустрічні позовні вимоги та надала письмові пояснення на відзив на зустрічний позов, а також відповідь ПАТ "Полтаваобленерго" на запит ТОВ "ВО "Укрспецкомплект" щодо виконання позивачем за первісним позовом зобов'язань за Договором підряду № 1385 від 26.06.2014р., в рамках якого позивач мав намір закупити продукцію у відповідача за первісним позовом. Крім того, представник ТОВ "ВО "Укрспецкомплект" надала докази на підтвердження листування між сторонами на протязі року, з якого вбачається, що ТОВ "Спецмонтажприлад" наполягало на співробітництві.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВО "Укрспецкомлект" (відповідачем) в 2014 році відбулися переговори щодо укладання договору поставки, за умовами якого відповідач (постачальник) зобов'язався поставити позивачу (покупцю) продукцію - сигналізатор Флюорат-411 та газоаналізатор АГ-0012, а позивач - прийняти та оплатити продукцію.

У письмовому вигляді відповідного договору поставки між сторонами укладено не було.

01.07.2014р. TOB "ВО "Укрспецкомлект" було виставлено рахунок № СФ-0006101 про оплату продукції, а саме: сигналізатора Флюорат-411 у кількості 4 шт. та газоаналізатора АГ-0012 у кількості 4 шт., загальною вартістю - 762144,00 грн.

ТОВ "Спецмонтажприлад" платіжним дорученням № 667 від 16.07.2014р. здійснило перерахування грошових коштів за рахунком № СФ-0006101, а саме 381072,00 грн., що становить 50% від суми, заявленої у рахунку-фактурі.

Позивач за первісним позовом зазначає, що ним було отримано лист відповідача від 24.11.2014р. за № 1785/07/146К) з повідомленням про те, що товар знаходиться на складі відповідача, і проханням здійснити доплату за цей товар.

23.07.2015р. позивачем було направлено на адресу відповідача за первісним позовом лист за № 104 з вимогою повернути кошти, помилково перераховані платіжним дорученням № 667 від 16.07.2014р., протягом п'яти банківських днів.

У зв'язку з відмовою відповідача за первісним позовом здійснити перерахування грошових коштів в сумі 381072,00 грн. на рахунок ТОВ "Спецмонтажприлад", останній звернувся до господарського суду з позовом про зобов'язання відповідача здійснити перерахування зазначених грошових коштів, як помилково сплачених.

Ретельно дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх позицій у справі, з'ясувавши усі фактичні обставини спору та надавши їм правову кваліфікацію, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад", виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами проводились домовленості щодо укладення договору поставки.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Загальні положення про купівлю-продаж не передбачають обов'язкової письмової форми договору, предметом якого є таке рухоме майно, як прилади, які мало поставити ТОВ "ВО "Укрспецкомплект".

У відповідності до ст. 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Матеріали справи свідчать, що позивачем за первісним позовом було отримано від відповідача рахунок-фактуру № СФ-0006101 від 01.07.2014р. із зазначенням в ньому предмету договору, його кількості, ціни, умов оплати та строків відвантаження. На підставі даного рахунку-фактури позивачем було здійснено перерахування грошових коштів у розмірі 50% від визначеної суми вартості продукції.

За приписами ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом було прийнято пропозицію відповідача щодо поставки продукції - сигналізатора Флюорат-411 та газоаналізатора АГ-0012.

Відповідно до ч. 2 ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Згідно ч. 3 ст. 642 ЦК України, особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за первісним позовом звернувся до відповідача з вимогою повернути йому кошти в сумі 381072,00 грн., як помилково перераховані, лише через рік після перерахування цих коштів на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури № СФ-0006101 від 01.07.2014р. (лист від 23.07.2015р. № 104).

Вищевказані обставини свідчать, що між сторонами, у відповідності до вимог чинного законодавства, було укладено договір поставки шляхом оферти та її акцептування, а грошові кошти в сумі 381072,00 грн. були перераховані позивачем за первісним позовом на рахунок відповідача свідомо на виконання зобов'язань за укладеним між сторонами договором, з метою отримання замовленої продукції.

Крім того, про наявність у позивача за первісним позовом наміру продовжувати правовідношення з відповідачем свідчать копія листа ТОВ "Спецмонтажприлад" від 16.07.2014р. з повідомленням про оплату 50% загальної вартості поставки в сумі 381072,00 грн. та знаходженні Договору на підписанні у директора, а також копія гарантійного листа ТОВ "Спецмонтажприлад" від 27.11.2014р. вих. № 185, адресованого директору ТОВ "ВО "Укрспецкомплект", в якому позивач просить відповідача за первісним позовом відвантажити йому обладнання на суму оплаченого авансу для можливості виконання монтажних робіт та отримання від Замовника оплати за виконані роботи. Даним листом позивач гарантував відповідачу повний розрахунок за обладнання, що залишилось, одразу ж після отримання коштів від Замовника у строки з 15 по 25 грудня 2014р.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахування помилково сплачених грошових коштів у розмірі 381072,00 грн., оскільки обов'язок позивача щодо перерахування цих коштів був обумовлений укладеним між сторонами договором поставки.

Що стосується зустрічних позовних вимог, суд зазначає наступне.

У розрахунку-фактурі № СФ-0006101 від 01.07.2014р. однією з умов визначено 100% передоплату товару.

При цьому, строк здійснення замовником передоплати встановлено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 50% передоплати згідно рахунку-фактури № СФ-0006101 від 01.07.2014р. відповідачем за зустрічним позовом було здійснено у добровільному порядку 16.07.2014р.

Залишок передоплати відповідачем за зустрічним позовом сплачено не було, не зважаючи на неодноразові вимоги позивача.

Так, матеріали справи містять листи позивача за зустрічним позовом від 03.04.2014р., 24.11.2014р., 28.11.2014р., 01.12.2014р., 09.12.2014р., 21.01.2015р. з проханням здійснити доплату в розмірі 50% за продукцію та зазначити перевізника і номер складу для відвантаження, які були залишені відповідачем за зустрічним позовом без задоволення.

В частині 1 ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, що у разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 538 ЦК України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок (ч. 4 ст. 538 ЦК України).

З матеріалів справи та пояснень позивача за зустрічним позовом вбачається, що замовлена відповідачем продукція - сигналізатор Флюорат-411 у кількості 4 шт. та газоаналізатор АГ-0012 у кількості 4 шт., перебувала на складі позивача та була готова до відвантаження 03.10.2014р. (лист позивача б/н від 03.10.2014р.). При цьому, відвантаження продукції, згідно умов, зазначених у рахунку-фактурі № СФ-0006101 від 01.07.2014р., повинно бути здійснено транспортною компанією за рахунок вантажоотримувача.

На неодноразові прохання позивача щодо визначення умов відвантаження продукції (зазначення перевізника і номер складу для відвантаження) відповідач не відреагував.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом були належним чином виконані умови поставки. Проте, відповідач свого обов'язку з оплати замовленої продукції належним чином не здійснив.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем за зустрічним позовом розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 8780,00 грн. - 3% річних та 145188,43 грн. інфляційних втрат законними та обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 535040,43 грн., у тому числі: 381072,00 грн. основного боргу, 8780,00 грн. - 3% річних та 145188,43 грн. інфляційних втрат.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВО "Укрспецкомплект" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати суд покладає на позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - ТОВ "Спецмонтажприлад".

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 538, 610, 611, 612, 625, 638, 639, 641, 642, 644, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісних позовних вимог відмовити.

Зустрічні позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад" (03194, м.Київ, бул.Кольцова, 19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецкомплект" (61037, м.Харків, пр.Московський, 199-Б; ; р/р 2124 в ХГРУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 351533) - заборгованість у сумі 381072,00 грн.; відсотки в розмірі 8780,00 грн.; суму індексації в розмірі 145188,43 грн.; витрати з оплати судового збору за зустрічним позовом в розмірі 8025,60 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_3