ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015 року Справа № 904/5720/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Чус О.В. (зміна складу судової колегії відбулась на підставі розпорядження секретаря судової палати ОСОБА_1 від 20.11.2015 року).

При секретарі Ковзикові В.Ю.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином ( поштові повідомлення про вручення а.с. 101-102).

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕРС», м.Павлоград

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року у справі № 904/5720/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМПЛАНЕТА», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕРС», м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 33 766,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року (суддя Соловйова А.Є.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМПЛАНЕТА» - задоволені частково.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕРС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМПЛАНЕТА» 25 556,60 грн. - основний борг, 3 328,27 грн. пеня, 4 670,94 грн. інфляційні втрати, 166,87 грн. 3% річних.

В решті позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕРС» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та відмовити у позові.

В обґрунтування своєї скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що зобовязання, строк виконання якого не встановлено, має бути виконано не в семиденний строк з моменту предявлення вимоги, а в будь-який інший строк за бажанням кредитора без направлення відповідної вимоги, що є порушенням положень частини 2 статті 530 ЦК України. Оскільки строк виконання зобовязання відповідачем не порушений, то у позивача не було права вимагати від відповідача виконання цього обовязку в примусовому порядку.

У доповненнях до скарги відповідач також посилається на те, що позивачем неправильно нарахована пеня.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду та відмови у позові.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07 вересня 2015року (головуючий суддя Крутовських В.І. (доповідач), судді: Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є.) прийнято до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕРС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015року. Розгляд справи призначено на 03 листопада 2015року.

Розпорядженням керівника апарату суду від 03 листопада 2015 року, у звязку з перебуванням у відпустці судді - доповідача по даній справі ОСОБА_2, призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу передано судді-доповідачу ОСОБА_3В

На підставі розпорядження секретаря судової палати ОСОБА_1 від 04 листопада 2015року, у звязку з перебуванням у відрядженні судді Дарміна М.О. та відпусткою судді Чус О.В. членів постійно діючої колегії суддів згідно з рішенням зборів суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 квітня 2015року №1, справу для розгляду передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Березкіної О.В. (доповідач), суддів: Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є.

Розпорядженням секретаря судової палати ОСОБА_1 від 20 листопада 2015 року змінено склад колегії суддів, справу для розгляду передано колегії суддів у складі: ОСОБА_3 ( доповідач), судді: Дармін М.О., Чус О.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 5 листопада 2015 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 25 листопада 2015 року.

В судове засідання сторони, які були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не зявились, заяви про відкладення розгляду справи не надали ( поштові повідомлення а.с.101-102).

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представників сторін, оскільки про час та місце розгляду справи вони повідомлені належним чином, а неможливість розгляду справи без участі сторін не доведена.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19 листопада 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ФАРМПЛАНЕТА" (далі-Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕРС" (далі-Покупець) був підписаний Договір поставки №432/К/04 (далі-Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених Договором поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець приймати та оплачувати лікарські засоби та вироби медичного призначення, асортимент, кількість та ціна якого зазначені в накладних, які є його невідємною частиною.

Ціна за одиницю товару на кожну окрему поставку визначається відповідною накладною і є твердою, незмінною до кінця проведення даної поставки (п. 5.1 Договору з урахуванням Протоколу узгодження розбіжностей).

Пунктом 5.5 Договору, з урахуванням Протоколу узгодження розбіжностей, передбачено, що строк оплати поставленого товару шляхом відстрочення платежу складає 21 календарний день з моменту поставки товару. При цьому, перебіг такого строку починається від дати поставки товару Покупцю.

Відповідно до пункту 9.2 Договору, він набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє протягом двох календарних років, а в частині розрахунків - до повного виконання умов Договору.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю «»ЛЕРС» із позовом про стягнення 25 556,60 грн. - основного боргу, 3 370,29 грн. - пені, 168,91 грн. - 3% річних, 4 670,94 грн. - інфляційних втрат, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАРМПЛАНЕТА» посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №432/К/04 від 19 листопада 2014 року в частині своєчасного та в повному обсязі розрахунку за поставлений згідно договору товар.

Задовольняючи позовні вимоги частково, в сумі 25 556,60 грн. - основний борг, 3 328,27 грн. пеня, 4 670,94 грн. інфляційні втрати, 166,87 грн. 3% річних, господарський суд першої інстанції виходив з того, що на виконання умов договору позивач передав відповідачу у період з 03 лютого 2015 року по 24 квітня 2015 року товар на загальну суму 27 604,5 грн., який був оплачений частково, тому на користь позивача підлягає стягненню сума боргу, а також перевірені та перераховані судом грошові кошти відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України: 3% річних та інфляційні втрати, а також пеня, передбачена умовами договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач передав відповідачу товар на суму 27 604,5 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними (а.с. 18-37).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Проте, відповідач сплатив за поставлений товар частково, внаслідок чого залишилась сума боргу у розмірі 25 556,60 грн., доказів сплати якої відповідач не надав, тому висновки суду першої інстанції про стягнення на користь позивача суми боргу у розмірі 25 556,60 грн. є законними та обґрунтованими.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з розрахунком 3% річних ( за період з 27 лютого 2015 року по 16 червня 2015 року), перевірених судом першої інстанції, яка складає 166,87 грн., а не 168,91 грн., як розрахував позивач та інфляційних втрат в сумі 4670,94 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції щодо стягнення пені в сумі 3 328,27 грн. з наступних підстав.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Оскільки судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків здійснення розрахунку за поставлений Товар, то суд обґрунтовано перевірив та перерахував пеню за вказаний період прострочення і визначив її у розмірі 3 328,27 грн., а не 3 370,29 грн., як помилково зазначив позивач.

Доводи відповідача про те, що строк виконання зобовязання не настав, оскільки договором сторони не узгодили порядок оплати, є безпідставним з огляду на наступне.

Як вбачається з Протоколу узгодження розбіжностей до Договору, сторони погодили викладення пункту 5.5 Договору в наступній редакції: «строк оплати поставленого товару шляхом відстрочення платежу складає 21 календарний день з моменту поставки товару. При цьому, перебіг такого строку починається від дати поставки товару Покупцю»

Таким чином, сторонами був встановлений строк та порядок оплати за товар і у позивача виникло право вимоги оплати поставленого товару а у відповідача відповідно обовязок його оплати.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на те, що суд першої інстанції не здійснив перевірку розрахунку пені, оскільки суд першої інстанції здійснив перерахунок пені та зменшив її з урахуванням помилки, допущеної позивачем при розрахунку розміру пені за кожною видатковою накладною, та стягнув її у розмірі меншим, чим у контр розрахунку відповідача.

Інші доводи відповідача є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно зясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, у тому числі і доводам позивача, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до статті 103 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕРС» - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року у справі № 904/5720/15 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26 листопада 2015 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В.Чус