ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.11.15р. Справа № 904/5558/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", м. Київ

до Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельна компанія "ЮГОС", м. Дніпропетровськ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, м. Підгородне, Дніпропетровська область

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, с. Жашковичі, Волинська область

про визнання недійсним аукціону від 27. 06.2013

Головуючий колегії Золотарьова Я.С.

Суддя Петренко Н.Е.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

від позивача: Шипіленко Р.О. - представник (дов. № 410/14 від 21.08.2014)

від відповідача: Красько І.З. - представник (дов. б/№ від 24.06.2015)

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "ЮГОС", яким просить суд визнати недійсним аукціон від 27.06.2013, проведений УР ТОВ ТК «ЮГОС» з продажу нерухомого майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, а саме: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 305,7 кв.м., житловою площею 102,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній ділянці площею 1000,00 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельній ділянці площею 191,00 кв.м. (0,191 га), кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, за результатами якого, 27.06.2013 було складено протокол №1 та визнано переможцем ОСОБА_3

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.04.2007 між ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №014/02-40/1146 по зобов'язанням, згідно до умов генеральної кредитної угоди №К-Д 014/20-40/643 укладеної з ОСОБА_7 За змістом підпункту 1.1 пункту 1 договору предметом іпотеки є нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з підпунктом 1.5 пункту 1 заставна вартість майна у грошовому еквіваленті становить 265 148,52 доларів США або 1 339 000,02 грн за офіційним курсом НБУ на момент укладення договору. Умовами кредитного договору та договору іпотеки передбачено право банку звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення чи неналежного виконання умов кредитного договору.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 порушено провадження у справі № 25/5005/6641/2012 про банкрутство Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2.

21.08.2012 постановою господарського суду Дніпропетровської області по справі № 25/5005/6641/2012 Фізичну особи-підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, призначено ліквідатора у справі - арбітражного керуючого Колошина В.П.

27.06.2013 на прилюдних торгах відбулася реалізація майна ОСОБА_2, зокрема, домоволодіння, що складається із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 191 кв. м для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою.

07.10.2014 Вищим господарським судом України прийнято постанову у справі №25/5005/6641/2012 про банкрутство ОСОБА_2, якою припинено провадження у справі про банкрутство як безпідставно порушене.

Позивач зазначає, що оскільки 27.06.2013 в рамках безпідставно порушеної процедури банкрутства був проведений аукціон, в ході якого було реалізовано іпотечне майно без відповідного погодження банку-іпотекодержателя, тому проведений аукціон 27.06.2013 підлягає визнанню недійсним.

При цьому, позивач, як іпотекодержатель звертався із заявою про визнання його кредиторських вимог у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2, але ліквідатор вимоги не визнав.

Банком в межах справи про банкрутство подавалась скарга на дії ліквідатора щодо затвердження звіту ліквідатора та визнання дій ліквідатора з продажу майна боржника неправомірними.

Але суд першої та апеляційної інстанції вирішили, що банк не є стороною у справі про банкрутство, тому відмовили у задоволенні цієї скарги.

В подальшому вказані судові рішення були скасовані постановою Вищого господарського суду від 25.03.2014. Справа також переглядалась Верховним судом України. За результатом цього перегляду постановою Верховного суду України від 25.11.2014 відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора Колошина В.П. про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 25.03.2014.

У постанові Верховного суду України від 25.11.2014 було встановлено, що банк, будучи іпотекодержателем реалізованого майна і посилаючись на свої права, передбачені іпотечним договором від 28 квітня 2007 року № 014/02-40/1446, мав право оспорювати правомірність віднесення майнових активів до ліквідаційної маси, та це питання підлягає вирішенню в порядку, визначеному Законом.

Оскільки постанова Верховного суду України від 25.11.2014 була прийнята пізніше ніж провадження у справі про банкрутство було припинено, банк втратив можливість вступити у процедуру банкрутства.

Позивач вважає, що за змістом ст. 202 Цивільного кодексу України відкриті торги (аукціон) є за своєю правовою природою правочином, оскільки під час проведення аукціону продавець, організатор аукціону (в особі ліцитатора) та учасники аукціону у встановленому законом порядку певними діями (ціновими пропозиціями) визначають переможця торгів та ціну продажу майна, в результаті чого переможець торгів набуває право на придбання об'єкту. Тому результатом проведення аукціону є визначення покупця-переможця аукціону та завершення процедури торгів шляхом підписання протоколу продавцем, ліцитатором та покупцем, який одержав право на придбання об'єкта, з подальшим затвердженням протоколу організатором аукціону.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2015 порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичну особи-підприємця ОСОБА_2, залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 20.07.2015.

09.07.2015 представник відповідача подав клопотання про припинення провадження у справі, в якому зазначає, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2013 по справі № 904/8505/13 за позовом Публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" до відповідача-1: Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельна компанія "ЮГОС" та відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсними торгів від 05.02.2013 та 27.06.2013 припинено провадження у справі. Тобто, між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав було розглянуто справу № 904/8505/13, що є підставою для припинення провадження у справі.

20.07.2015 представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на те, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2012 по справі № 25/5005/6641/2012 з спірного майна було знято всі обтяження та виключено майно з Державного реєстру іпотек. Ухвала оскаржена та скасована не була.

Відповідач зазначає, що за результатами прилюдних торгів укладається договір купівлі-продажу, який як і будь-який інший договір може бути визнано недійсним із передбачених законом підстав. Законодавством не передбачено такого способу захисту, як визнання торгів недійсними.

20.07.2015 представник відповідача подав клопотання про застосування строків позовної давності, у зв'язку з тим, що строк на оскарження результатів торгів сплив 27.09.2013. Обґрунтоване вказане клопотання тим, що відповідно до ст. 48 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна та відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" заява про визнання угод недійсними подається будь-ким з учасників аукціону, конкурсу або органом приватизації у місячний строк з дати проведення аукціону.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 20.07.2015 на 04.08.2015.

21.07.2015 представник відповідача подав додаткові пояснення по суті спору.

03.08.2015 представник позивача подав письмові пояснення.

03.08.2015 представник позивача подав заяву про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

Розгляд справи відкладався з 04.08.2015 на 26.08.2015.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2015 продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 10.09.2015, розгляд справи відкладено на 07.09.2015.

Розгляд справи відкладався з 07.09.2015 на 09.09.2015.

09.09.2015 представник відповідача надав на вимогу суду додаткові докази, а саме договір купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні від 27.06.2013.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2015 призначено колегіальний розгляд справи.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 09.09.2015 колегіальний розгляд справи призначено у складі: головуючий колегії - Золотарьова Я.С., суддя Рудовська І.А., суддя Юзіков С.Г.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2015 справу № 904/5558/15 прийнято до розгляду колегіально у складі трьох суддів, призначено розгляд справи на 30.09.2015.

30.09.2015 представник відповідача подав додаткові пояснення, в яких зазначає, що обов'язковим при розгляді справи є залучення покупця майна - ОСОБА_3 у якості відповідача по справі Посилається на практику Верховного суду України від 25.05.2007. -

Розгляд справи відкладався з 30.09.2015 на 28.10.2015.

28.10.2015 автоматизованою системою документообігу було проведено повторний розподіл справи між суддями, у зв'язку з перебуванням судді Рудовської І.А. у відпустці.

Протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів від 28.10.2015 колегіальний розгляд справи призначено у складі: головуючий колегії - Золотарьова Я.С., суддя Петренко Н.Е., суддя Юзіков С.Г.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2015 справу № 904/5558/15 прийнято до розгляду колегіально у складі трьох суддів, призначено розгляд справи на 11.11.2015.

Третя особа-1,2 у судові засідання, призначені для розгляду справи, явку своїх повноважних представників не забезпечили. Були належним чином повідомлені про дату та місце судового засідання.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2007 між Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль") (кредитор) та ОСОБА_7 (позичальник) було укладено генеральну кредитну угоду № К-Д 014/02-40/643, на основі якої було укладено кредитний договір № К-Д 014/02-40/643/1 (т.1 а.с.154-157).

Пунктом 1.1 кредитного договору встановлено, що кредитор надає позичальнику споживчий кредит у сумі 180 000,00 доларів США, із сплатою 14 відсотків річних, строком на 84 місяці та з погашенням відповідно до Графіку погашення (додаток № 1), що є невід'ємною частиною цього договору.

Сторонами було підписано додаток № 1 „Графік повернення кредиту та сплати відсотків" (т.1 а.с.158-159).

28.04.2007 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль") (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № 014/02-40/1446 (т.1 а.с.160-167).

Відповідно до пункту 1.1 договору іпотеки, цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору № К-Д 014/02-40/643 від 28.04.2007, укладеного між іпотекодержателем та боржником, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого боржник зобов'язується перед іпотекодержателем повернути кредит в розмірі 180000,00 доларів США , що за офіційним курсом НБУ на момент укладення даного договору складає 909 000,00 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодовувати іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. У відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна.

Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме житловий цегляний будинок з господарськими будівлями та спорудами літ. А - будинок, житловою площею 102,7 кв.м., загальною площею 305,7 кв.м., літ. Б - сарай шлакоблочний, цегляний, літ. В - літня кухня шлакобетонна, літ. Г - гараж шлакобетонний, літ. Ж -вбиральня цегляна, літ. З - літній душ цегляний, з/я - зливну яму залізобетонні кільця, № 1-4 - огородження металеве, цегляне, І - замощення бетонне, літ. к - колодязь металеві труби, розташованих на земельній ділянці площею 1 200 кв.м. (держфонд). Предмет іпотеки знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з пунктом 1.5 договору іпотеки, заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами на загальну суму 265148,52 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на момент укладення даного договору складає 1 339000,02 грн.

Таким чином, згідно умов договору іпотеки ОСОБА_2 виступає майновим поручителем і передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення вимог позивача до ОСОБА_7

На виконання кредитного договору, позивач надав ОСОБА_7 кредит у сумі 180 000,00 доларів США. Станом на 27.06.2013 цей кредит у повному обсязі позивачу не повернутий.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 порушено провадження у справі № 25/5005/6641/2012 за заявою ТОВ "Будівельна компанія "Ростбуд" про банкрутство Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2012 Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 1 рік до 21 серпня 2013. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Колошина В.П., якого зобов'язано здійснювати ліквідаційну процедуру. Постановлено: у випадку виявлення майна, його реалізацію та задоволення вимог кредиторів провести з дотриманням положень ст.ст. 22-30, 47, 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, постановою господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2012 було визначено, що у разі виявлення майна банкрута, його реалізація повинна відбутись на відкритих торгах, відповідно до ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" в редакції, що діяла до 19.01.2013, якщо комітетом кредиторів не буде прийнято інше рішення.

20.11.2012 позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про визнання грошових вимог до боржника на суму 1 606 061,11 грн.

20.12.2012 ліквідатор боржника повідомив господарський суд Дніпропетровської області про невизнання боржником зазначених вище вимог позивача.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2012 по справі № 25/5005/6641/2012 було скасовано обтяження майна банкрута та заборону його відчуження.

На виконання постанови господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2012 ліквідатором були вчинені наступні дії.

На час порушення процедури банкрутства ФОП ОСОБА_2 між арбітражним керуючим Колошиним Вадимом Петровичем (замовник) та відповідачем (виконавець) вже був укладений договір на організацію та проведення відкритих торгів (аукціону) від 05.09.2011 (т.2 а.с.96).

Пунктом 1.1 цього договору встановлено, що предметом угоди є здійснення сторонами дій, пов'язаних з реалізацією майна, яке входить до ліквідаційної маси у справах про банкрутство, шляхом його продажу на відкритих торгах (аукціону) в порядку, передбаченому чинним законодавством та цією угодою.

27.12.2012 між арбітражним керуючим Колошиним Вадимом Петровичем (замовник) та відповідачем (виконавець) було укладено додаткову угоду до договору на організацію та проведення відкритих торгів (аукціону) від 05.09.2011 (т.2 а.с.97), відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти п. 1.1 договору у наступній редакції:

"1.1 Замовник замовляє, а виконавець бере на себе зобов'язання по організації та проведенню відкритих торгів (аукціону) по продажу нерухомого майна: Лот 1: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А загальною площею 305,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 1 000,00 кв.м., цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка 191,00 кв.м., цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1., за адресою: АДРЕСА_2.".

Відповідно до пунктів 2.2.1-2.2.2 договору виконавець виступає організатором відкритих торгів (аукціону) та проводить відкриті торги (аукціон) у відповідності з чинним законодавством та Правилами проведення торгів Українсько-російським товариством з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії «ЮГОС».

Виконавець забезпечує подання через засоби масової інформації оголошення про час, місце та порядок продажу майна замовника, на умовах та в строки передбачені чинним законодавством (пункт 2.2.3 договору).

18.12.2012 Приватним підприємством Експерт-Борисфен було складне звіт про оцінку вартості майна, а саме: житлового будинку літ. А загальною площею 305,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.19). Строк дії даного звіту про оцінку майна - шість місяців від дати оцінки, тобто до 18.06.2013.

Таким чином, строк дії звіту про оцінку майна сплив 18.06.2013.

18.12.2012 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро оцінки" було складено звіт про експертну грошову оцінку ринкової вартості земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 1 000,00 кв.м. та земельної ділянки площею 191,00 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.61). Термін чинності звіту - згідно чинного законодавства.

Відповідно до пункту 3.4 Порядку проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 9 січня 2003 року N 2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 травня 2003 р. за N 396/7717, термін чинності звіту становить один рік з дати оцінки.

Отже, строк дії даного звіту про оцінку земельних ділянок до 18.12.2013.

На виконання договору від 05.09.2011 відповідач розпочав процедуру торгів.

Публікацію про продаж майна банкрута було здійснено в газеті «Вісті Придніпров'я» №01 (1392) від 04.01.2013. Реалізація майна боржника була призначена на 05.02.2013. В оголошенні зазначено, що на аукціон виставляється: Лот 1: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А загальною площею 305,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 1 000,00 кв.м., цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка 191,00 кв.м., цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1. Стартова ціна продажу - 918 364,00 грн. Публічні торги відбудуться 05.02.2013 о 10:00. Розмір гарантійного внеску становить 5% від стартової ціни лота і сплачується на депозитний рахунок нотаріуса.

05.02.2012 торги (аукціон) не відбулись, про що було складено протокол № 1 від 05.02.2013. В цьому протоколі, зокрема, було зазначено, що ліквідатором було об'явлено перерву до 27.06.2013 на 10:00 з причин ненадання нотаріусом документів про зняття заборони на відчуження нерухомого майна (т.2 а.с.103).

В матеріалах справи відсутні докази публікації оголошення про проведення повторного аукціону.

27.06.2013 відповідачем та ліквідатором Колошиним В.П. складено протокол №1 про проведення аукціону (т. 1 а.с.44-45), відповідно до якого реалізовано наступне майно:

- домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 305,7 кв.м., житловою площею 102,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній ділянці площею 1 000,00 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельній ділянці площею 191,00 кв.м. (0,191 га), кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

Переможцем торгів визначено ОСОБА_3, сума оплати була зарахована за рахунок кредиторських вимог покупця до боржника (ОСОБА_3 була визнана єдиним кредитором 1 черги з аліментними вимогами до боржника у розмірі 4 700 000,00 грн.

27.06.2013 між арбітражним керуючим, ліквідатором банкрута Фізичної особи-підприємства ОСОБА_2, в особі Колошина Вадима Петровича (продавець), та ОСОБА_3 (покупець) було підписано договір купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні (т.1 а.с.178), в якому зазначено, що метою договору є оформлення результатів продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні).

27.06.2013 між Колошиним Вадимом Петровичем (продавець), Українсько-російським Товариством з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "ЮГОС" (організатор) та ОСОБА_3 (покупець) було підписано акт про передання права власності на куплене нерухоме майно (т.1 а.с.46), відповідно до якого продавцю було передано спірне нерухоме майно.

Відповідно до свідоцтва від 17.07.2013 (т.1 а.с.180), майно, а саме: житловий будинок літ. А загальною площею 305,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 1 000,00 кв.м., цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка 191,00 кв.м., цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_3. Дане свідоцтво видано на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 27.06.2013 і протоколу про проведення аукціону, та зареєстровано в реєстрі за № 1200. Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Відповідно до свідоцтва від 17.07.2013 (т.1 а.с.182), майно, а саме: земельна ділянка № 46, площею 0,0191 гектара, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_3. Дане свідоцтво видано на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 27.06.2013 і протоколу про проведення аукціону, та зареєстровано в реєстрі за № 1206. Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Відповідно до свідоцтва від 17.07.2013 (т.1 а.с.184), майно, а саме: земельна ділянка № 46, площею 0,100 гектара, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташована за адресою АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_3. Дане свідоцтво видано на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 27.06.2013 і протоколу про проведення аукціону, та зареєстровано в реєстрі за № 1203. Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

17.07.2013 було проведено державну реєстрацію права власності на вищезазначене майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1, а.с.181,183,185).

22.08.2013 ліквідатор Колошин В.П. подав до господарського суду Дніпропетровської області звіт ліквідатора з додатками.

16.10.2013 позивач звернувся до суду зі скаргою на дії ліквідатора та просив відмовити у затвердженні звіту ліквідатора, визнати дії ліквідатора з продажу нерухомого заставного майна банкрута неправомірними, відсторонити арбітражного керуючого Колошина В.П. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута та призначити іншого ліквідатора у справі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2013 розгляд скарги банку на дії ліквідатора припинено. При цьому суд, посилаючись на статтю 1 Закону, зазначив, що заявник не є стороною у справі про банкрутство, тому його скарга не підлягає розгляду.

В цій частині ухвалу господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.01.2014.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.03.2014 скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.01.2014. Скасовано ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2013 в частині припинення розгляду скарги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції на дії ліквідатора по справі №25/5005/6641/2012.В решті ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2013 залишено без змін. Справу №25/5005/6641/2012 передано на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Дана постанова Вищого господарського суду України від 25.03.2014 була оскаржена ліквідатором Колошиним В.П. до Верховного суду України.

Постановою Верховного суду України від 25.11.2014 відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора Колошина В.П. про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 25.03.2014 року у справі № 25/5005/6641/2012.

07.10.2014 Вищим господарським судом України прийнято постанову у справі №25/5005/6641/2012 про банкрутство ОСОБА_2, якою припинено провадження у справі про банкрутство як безпідставно порушене. Касаційним судом, зокрема, зазначено що при вирішенні питання про можливість здійснення подальшого провадження у справі про банкрутство, суд першої інстанції повинен був дослідити оригінал простого векселя, яким підтверджується безспірна заборгованість боржника перед ініціюючим кредитором на предмет відповідності його реквізитів вимогам законодавства, що регулює обіг векселів в Україні, долучити його до матеріалів справи та дійти обґрунтованих висновків про належність його, як доказу безспірності вимог ініціюючого кредитора, що є обов'язковою умовою для здійснення провадження у справі про банкрутство.

Позивач вважає, що усі дії в процедурі банкрутства ФОП ОСОБА_2, ліквідатора Колошина В.П.щодо реалізації майна боржника були вчинені з порушенням норм діючого законодавства, в результаті чого були порушені права іпотекодержателя, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини 1 статті 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Спеціальним законом, що регулює правовідносини сторін з приводу іпотеки є Закон України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним забов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає і з підстав, передбачених ст. 12 даного закону.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є іпотекодержателем майна, переданого йому в іпотеку третьою особою ОСОБА_2 за договором іпотеки № 014/02-40/1446 від 28.04.2007, якою забезпечено виконання зобов'язання за кредитним договором № К-Д 014/02-40/643/1 від 28.04.2007. Заборгованість за цим договором відповідно до розрахунку позивача складає 149 110,70 доларів США.

22.12.2011 було прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" яким цей закон було викладено в новій редакції. Даний закон вступив в дію з 19.01.2013.

Відповідно до пункту 40 Інформаційного листа від 28.03.2013 N 01-06/606/2013 «Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)» положення Закону застосовуються господарськими судами у розгляді справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання ним чинності, тобто з 19.01.2013.

Наведене стосується й вирішення спорів, зазначених у частині четвертій статті 10, статті 20 та частині восьмій статті 23 Закону. Водночас положення Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство (розділ IV Закону "Продаж майна у провадженні у справі про банкрутство" та статті Закону, що визначають процедури санації та ліквідації), застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено до набрання ним чинності, з урахуванням викладеного у пункті 33 цього Інформаційного листа. Якщо процедура продажу майна боржника розпочата до набрання чинності Законом, то вона повинна бути завершена в порядку, передбаченому у попередній редакції Закону, в разі якщо станом на 19.01.2013 здійснено публікацію оголошення про продаж майна або комітетом кредиторів встановлено порядок реалізації майна боржника.

Отже, процедура продажу майна, яку відповідач розпочав 04.01.2013, зробивши відповідне оголошення, повинна була проводитись за тією редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" яка діяла до 19.01.2013.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

Оцінка майна відбулась 18.12.2013, про що було складено звіт про оцінку майна (т.2 а.с.19) та звіт про оцінку земельних ділянок. Оціночна вартість спірного майна становила 918 364 грн. без ПДВ (843 728,00 грн. житловий будинок, 64 743,00 грн. земельна ділянка площею 1 000,00 кв.м., 9 893,00 грн. земельна ділянка площею 191,00 кв.м.).

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна.

Оголошення на виконання цієї статті було здійснено 04.01.2013. Щодо придбання майна поступило дві пропозиції - від ОСОБА_3 та ОСОБА_10

У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» для реєстрації покупців як учасників аукціону, конкурсу вони сплачують встановлений органом приватизації реєстраційний внесок, у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також вносять грошові кошти в розмірі 10 відсотків початкової ціни об'єкта.

Зазначені грошові кошти вносяться шляхом безготівкового перерахування на відповідний поточний рахунок.

Доказів сплати учасниками аукціону ОСОБА_3 та ОСОБА_10 цього реєстраційного внеску до матеріалів справи не надано.

Продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Чинне законодавство (Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", яке діяло на момент проведення аукціону 05.02.2013 не містить такого поняття як "перенесення аукціону" та не передбачає можливість оголошення перерви.

Натомість, пунктом 5.1 договору від 05.09.2011 встановлено, що якщо майно не реалізоване на відкритих торгах (аукціоні), то повторні відкриті торги (аукціон) проводяться з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прилюдні торги (аукціон) 05.02.2013 не відбулись. Отже, процедура продажу майна банкрута повинна була розпочатись спочатку, що передбачає зокрема й проведення оголошення з зазначенням дати проведення торгів (аукціону). Оскільки таке оголошення повинно було здійснюватись після 19.01.2013, то й процедура торгів повинна відбуватись за процедурою, передбаченою Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" в редакції, що набрала чинності з 19.01.2013.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в новій редакції передбачає, зокрема, такий порядок проведення торгів (аукціону).

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Частиною 4 статті 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що суб'єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники.

Згідно з частиною 6 статті 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону. Організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку, основними критеріями якого вважаються наявність ліцензії, достатній, але не менш як три роки, досвід проведення аукціонів, запропонована найменша сума винагороди. Організатором аукціону не може бути заінтересована особа стосовно боржника, кредиторів та замовника аукціону.

Згідно зі статтею 58 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником. Під час продажу на аукціоні права вимоги про проведення аукціону також повідомляється боржник. Під час продажу на аукціоні нерухомого майна оголошення повинно бути також розміщено на нерухомому майні. Організатор аукціону забезпечує доступ до інформації про майно, що підлягає продажу, а також можливість ознайомитися з майном за його місцезнаходженням.

Учасниками аукціону можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземні юридичні особи, які подали необхідні документи та пройшли процедуру реєстрації виконавцем аукціону відповідно до цього Закону (частина 7 статті 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що заява на участь в аукціоні складається в довільній формі державною мовою і повинна містити зазначені в повідомленні про проведення аукціону такі відомості: найменування, організаційно-правова форма, місцезнаходження, поштова адреса заявника (для юридичної особи); прізвище, ім'я, по батькові, паспортні дані, відомості про місце проживання заявника (для фізичної особи); номер контактного телефону, адреса електронної пошти заявника.

Відповідно до частини 2 статті 60 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" заява на участь в аукціоні повинна містити також відомості про наявність або відсутність заінтересованості заявника стосовно боржника, кредиторів, замовника, організатора аукціону та про характер цієї заінтересованості у разі її наявності.

Згідно з частиною 3 статті 60 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до заяви на участь в аукціоні повинні додаватися копії таких документів: документа, що підтверджує повноваження особи на здійснення дій від імені заявника; документа про сплату гарантійного внеску.

Подана організаторові аукціону заява на участь в аукціоні підлягає реєстрації в журналі заяв на участь в аукціоні із зазначенням порядкового номера, дати і точного часу її подання (ч. 4 ст. 60 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Частиною 5 статті 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що організатор аукціону виконує такі функції: опубліковує і розміщує повідомлення про продаж майна боржника і повідомлення про результати проведення торгів; приймає заявки на участь в аукціоні; укладає із заявниками договори про завдаток; визначає учасників торгів; здійснює проведення торгів; визначає переможця торгів і підписує протокол про результати проведення торгів; повідомляє учасників торгів про результати проведення торгів.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продаж майна на аукціоні оформлюється договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів. Обов'язковими умовами договору купівлі-продажу майна є: відомості про майно, його склад, характеристика; ціна продажу майна; порядок і строк передачі майна покупцю; відомості про наявність або про відсутність обтяжень стосовно майна; інші умови, передбачені законодавством України. На аукціоні не може бути використано переважне право купівлі майна, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 69 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що протокол складається організатором аукціону негайно після оголошення переможця або закінчення аукціону без виявлення переможця. У протоколі зазначаються: майно, що запропоноване для продажу; кількість учасників аукціону; початкова вартість; ціна, запропонована переможцем аукціону, або відомості про те, що аукціон закінчився без визначення переможця; ціна або частина ціни, сплачена переможцем; найменування і місцезнаходження (для юридичної особи), прізвище, ім'я, по батькові і місце проживання (для фізичної особи) переможця торгів; адреса сторінки веб-сайту, на якій розміщено відомості про проведення аукціону; номер банківського рахунку, на який мають бути перераховані кошти за придбане майно. До протоколу додається засвідчений організатором текст договору, вказаний в оголошенні про проведення аукціону.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформлюється відповідно до законодавства. Акт про передання права власності на куплене нерухоме майно разом із протоколом про проведення аукціону не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни передається нотаріусу. Нотаріус видає покупцю свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні в порядку, встановленому законом.

До матеріалів справи не надано доказів дотримання замовником аукціону - ліквідатором вимог ч. 6 ст. 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо проведення конкурсу, на якому належало визначити організатора аукціону.

Також, з матеріалів справи вбачається, що не було укладено договір на проведення аукціону. Організатор аукціону не здійснив оголошення про проведення аукціону та про результати проведення торгів, що обмежило доступ інших осіб до прилюдних торгів (аукціону).

До матеріалів справи не надано доказів дотримання учасниками аукціону вимог ч. 1, 2, 3, 4 ст. 60 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме відповідачем та третіми особами не надано заяв на участь в аукціоні, не надано доказів сплати учасниками аукціону гарантійного внеску у розмірі, який передбачено Законом, не надано журнал реєстрації заяв тощо.

Крім того, на момент проведення аукціону сплив строк дії оцінки майна (житлового будинку).

Вказані порушення є суттєвими та призвели до спотворення результатів аукціону.

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Отже, позовна заява щодо визнання недійсним аукціону підлягає задоволенню.

З огляду на те, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" прямо передбачає спосіб захисту порушеного права шляхом визнання недійсним результатів аукціону, доводи відповідача про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту спростовуються.

За результатами аукціону, 27.06.2013 між арбітражним керуючим, ліквідатором банкрута Фізичної особи-підприємства ОСОБА_2, в особі Колошина Вадима Петровича (продавець), та ОСОБА_3 (покупець) було підписано договір купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні (т.1 а.с.178), в якому зазначено, що метою договору є оформлення результатів продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні). Договір підписано в постій письмовій формі.

Частиною 656 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Статтею 657 Цивільного кодексу України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до частини 1 статті 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Договір купівлі-продажу від 27.06.2013, укладений ліквідатором банкрута Фізичної особи-підприємства ОСОБА_2, в особі Колошина Вадима Петровича та ОСОБА_3 не був нотаріально посвідчений, хоча предметом даного договору є житловий будинок.

Частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Отже, договір купівлі-продажу від 27.06.2013, укладений ліквідатором банкрута Фізичної особи-підприємства ОСОБА_2, в особі Колошина Вадима Петровича та ОСОБА_3 є нікчемним.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Як зазначалось вище, за наслідками аукціону, що відбувся 27.06.2013 приватний нотаріус Чаладзе Г.О. видав свідоцтва від 17.07.2013, які було зареєстровано в реєстрі за № 1200, № 1203, № 1206. В даних свідоцтвах зазначалось, що приватний нотаріус посвідчує, що ОСОБА_3, ідентифікаційний номер за Державним реєстром фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_3, належить на праві власності майно, що складається з:

- житловий будинок літ. А загальною площею 305,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 1 000,00 кв.м., цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка 191,00 кв.м., цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1;

- земельна ділянка № 46, площею 0,0191 гектара, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою АДРЕСА_1;

- земельна ділянка № 46, площею 0,100 гектара, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташована за адресою АДРЕСА_1.

Але, Закон України "Про нотаріат", Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами в Україні, який затверджено наказом № 296/5 від 22.02.2012 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за N 282/20595, визначають цю нотаріальну дію, як "видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів" (п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат"), а не свідоцтво, що посвідчує право власності.

Так, відповідно до статті 72 Закону України "Про нотаріат" придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням будинку (квартири) шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири). Якщо торги не відбулися, свідоцтво про придбання жилого будинку (квартири) видається стягувачеві.

Придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням цього нерухомого майна шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання нерухомого майна.

Свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів видаються на підставі акта про продаж будинку (квартири) з прилюдних торгів чи акта про те, що будинок (квартира) залишено за стягувачем у зв'язку з тим, що торги не відбулися.

Свідоцтва про придбання нерухомого майна видаються на підставі акта про придбання нерухомого майна або реалізацію предмета іпотеки.

З аналізу вказаної статті вбачається, що вказані свідоцтва не є правоустановлюючими документами. У разі придбання на аукціоні нерухомого майна право власності на нього переходить до покупця (переможця аукціону) з моменту держаної реєстрації такого права, відповідно до ч. 3, 4 статті 334 Цивільного кодексу України.

Випадки, в яких особі видається свідоцтво про право власності перелічені у ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Отже, документом, що підтверджує право власності на майно, є нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу, як того вимагає ст. 50 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В контексті того, що договір купівлі - продажу від 27.06.2013, укладений ліквідатором банкрута Фізичної особи-підприємства ОСОБА_2, в особі Колошина Вадима Петровича та ОСОБА_3 є нікчемним, її статус учасника судового процесу, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача є достатнім для захисту своїх прав. Тому враховуючи предмет спору та викладені вище обставини, суд вважає доводи відповідача про необхідність залучення ОСОБА_3 у якості відповідача необґрунтованими.

Практика Верховного суду України з цього питання, на яку посилається відповідач, а саме на ухвалу Верховного суду України від 25.05.2007 не може бути застосована по даній справі. Так, в ухвалі зазначено, що сторонами у справі про визнання недійсними торгів з продажу мають бути продавець та покупець - учасник прилюдних торгів, для яких настали наслідки угоди та можуть наступити наслідки визнання угоди недійсною.

Але, як зазначалось вище, договір купівлі-продажу є нікчемним, тому у сторін немає необхідності визнавати його недійсним в судовому порядку.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про припинення провадження у справі, з огляду на наступне.

В ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2013 по справі № 904/8505/13 встановлено, що питання правомірності проведення торгів та відповідності проведення цих торгів нормам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" має розглядатись у межах відповідної справи про банкрутство, а не у позовному провадженні.

Пунктом 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Таким чином, обставини передбачені пунктом 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України підлягають застосуванню лише у разі наявності саме рішення господарського суду по суті. Справу № 904/8505/13 було припинено, оскільки на той час проводилось провадження у справі № 25/5005/6641/2012 про банкрутство, а відповідно до ч. 8 ст. 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", такий спір підлягав розгляду у справі про банкрутство.

Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

В обґрунтування заяви позивач посилається на ч. 2 ст. 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та ст. 48 Закону України "Про іпотеку".

Суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності, г огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", заява про визнання угод недійсними подається будь-ким з учасників аукціону, конкурсу або органом приватизації у місячний строк з дати проведення аукціону, завершення конкурсу.

У даному випадку не може бути застосована частина 2 статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", оскільки позивач не є учасником аукціону.

Статтею 48 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Цей строк позовної давності підлягає застосуванню лише в тих випадках, коли прилюдні торги відбуваються в межах процедур, передбачених Законом України "Про іпотеку". Оскільки торги (аукціони) по даній справі відбувався в порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Тому, позовна давність повинна бути застосована згідно статті 257 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

07.10.2014 Вищим господарським судом України прийнято постанову у справі №25/5005/6641/2012 про банкрутство ОСОБА_2, якою припинено провадження у справі про банкрутство як безпідставно порушене.

Тобто, з цього моменту позивач дізнався про те, що процедуру ліквідації було введено необґрунтовано, а його права у зв'язку з проведенням аукціону порушені.

Отже, сплив строку позовної давності починається з моменту винесення постанови Вищим господарським судом України від 07.10.2014, якою було припинено провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, позивач звернувся із позовом в межах трирічного строку, а отже строк позовної давності не сплив.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним аукціон від 27.06.2013, проведений Українсько-російським Товариством з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "ЮГОС" з продажу нерухомого майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, а саме: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 305,7 кв.м., житловою площею 102,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній ділянці площею 1000,00 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельній ділянці площею 191,00 кв.м. (0,191 га), кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, за результатами якого, 27.06.2013 було складено протокол №1 та визнано переможцем ОСОБА_3

Стягнути з Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "ЮГОС" (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код 30619362) на користь Публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (01000, м. Київ, вул. Лєскова, 9; ідентифікаційний код 14305909) - 1 218,00 грн. судовий збір, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 13.11.2015.

Головуючий колегії Я.С. Золотарьова

Суддя Н.Е. Петренко

Суддя С.Г. Юзіков