ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11.11.2015р. Справа №905/663/15

за заявою №1743-15з від 23.10.2015р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і КО», м.Донецьк про відстрочку виконання рішення по справі:

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ,

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і КО», м.Донецьк,

про стягнення 26728,38 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Браславець О.М.

У засіданні брали участь:

від позивача (стягувача): ОСОБА_2 гол. юрисконс.

від відповідача (боржника): ОСОБА_3 за дов.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.08.2015р. по справі №905/663/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і КО» позовні вимоги про стягнення 26728,38 грн задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 8240,07 грн, з яких: пеня 6897,65 грн, 3% річних 788,30 грн, а також судовий збір в сумі 554,12 грн.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і КО» звернулось до господарського суду з заявою №1743-15з від 23.10.2015р. про відстрочку виконання вказаного рішення до грудня 2017 року.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на скрутне матеріальне становище у звязку з нестабільною та складною політичною ситуацією в країні, внаслідок подій на сході держави, ускладнення зовнішніх політичних відносин, знаходження відповідача в зоні бойових дій в зоні АТО, порушення економічних звязків з Російською Федерацією, секторальні санкції з боку Європи та Сполучених Штатів Америки, що значно ускладнює виконання рішень.

Позивач у судовому засіданні 11.11.2015р. надав заперечення №14/2-1970в від 05.11.2015р. на заяву про відстрочку виконання рішення та зазначив, що сума, яку було стягнуто за рішенням суду від 21.08.2015р., є заборгованістю відповідача, що утворилась у звязку з неналежним та недобросовісним виконанням відповідачем своїх договірних зобовязань. Крім того, за твердженням позивача, діяльність Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у 2014 році першому кварталі 2015 року була збитковою, господарська діяльність підприємства обтяжена податковими та кредитними зобовязаннями.

Розглянувши заяву №1743-15з від 23.10.2015р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і КО» про відстрочення виконання рішення від 21.08.2015р. господарського суду Донецької області, заслухавши пояснення позивача та відповідача, господарський суд встановив.

Відповідно до ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України, згідно із якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», в ч.2 ст.13 якого встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

За приписами ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституціного Суду України (справа №1-17/2009) виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-26/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення №11-рп/2012 від 25.04.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-12/2012). Аналогічну правову позицію наведено в рішенні №5-рп/2013 від 26.06.2013р. Конституційного Суду України (справа №1-7/2013).

Виходячи з того, що згідно із ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

17.07.1997р. Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України стала частиною національного законодавства.

Стаття 6 Конвенції закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст.19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини.

У п.18 рішення Європейського суду від 12.05.2011р. у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв'язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатує, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України.

Таким чином, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду.

З урахуванням викладеного, судове рішення по справі №905/663/15, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

За поясненням сторін, на теперішній час рішення суду від 21.08.2015р. у справі №905/663/15 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і КО» не виконано.

Відповідно до ч.1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може, зокрема, відстрочити виконання рішення.

При цьому, за змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов'язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з п.7.1.2 постанови №9 від 17.10.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Пунктом 7.2 вказаної постанови суду касаційної інстанції встановлено, що підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 зазначеного нормативно-правового акту господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи положення вказаних вище норм процесуального законодавства, при зверненні до суду з заявою про відстрочку виконання судового рішення заявником повинні бути доведені конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у встановлений строк.

Керуючись принципами повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, з огляду на всі представлені сторонами документи, суд дійшов висновку, що заява №1743-15з від 23.10.2015р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і КО» про відстрочення виконання рішення від 21.08.2015р. господарського суду Донецької області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вказувалось вище, в обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на скрутне матеріальне становище у звязку з нестабільною та складною політичною ситуацією в країні, внаслідок подій на сході держави, ускладнення зовнішніх політичних відносин, знаходження відповідача в зоні бойових дій в зоні АТО, порушення економічних звязків з Російською Федерацією, секторальні санкції з боку Європи та Сполучених Штатів Америки, що значно ускладнює виконання рішень.

За твердженням відповідача, наявність вказаних обставин зумовила відсутність у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і КО» грошових коштів для оплати заборгованості перед позивачем.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за дев'ять місяців 2015 року, лист про надання сприяння №680-15з від 05.05.2015р., довідку №1749-15з від 23.10.2015р. про витрати, повязані з проведенням АТО, позовні матеріали та судові рішення у справах №905/664/15, №908/1354/15-г, №905/987/15 про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів.

З представлених до матеріалів справи документів дійсно вбачається ускладнене фінансове становище боржника. Крім того, судом враховано, що присуджені до стягнення у справі №905/663/15 суми, за своєю правовою природою є неустойкою, 3% річних, які стягнуті з відповідача внаслідок порушення строків оплати основного боргу. При цьому, заборгованість з оплати газу була відсутня на момент звернення позивача до суду. Тобто, за висновками суду, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче об'єднання «Інкор і КО» хоча і порушені строки оплати газу, які встановлені договором №162/14-ПР/611 від 26.12.2013р., але відповідач не ухилявся від виконання договірних зобов'язань та вчиняв дії, що спрямовані на проведення розрахунків з позивачем.

Одночасно, як вказувалось вище, під час розгляду заяв про відстрочку виконання судового рішення господарський суд повинен враховувати інтереси кредитора. Аналогічну позицію наведено у постанові від 25.07.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5017/2763/2012.

Як вбачається з представлених до суду стягувачем документів, наслідком невчасних та неповних розрахунків контрагентів позивача за надані ним послуги стало залучення позивачем довгострокових кредитів, обтяження за якими станом на 31.12.2014р. становлять 242965432 грн, що підтверджується консолідованим балансом підприємства позивача станом на 01.10.2014р. Загалом, довгострокові зобовязання і забезпечення діяльності позивача становлять 73114782 тис. грн. Станом на 31.12.2014р. валовий збиток компанії становить 85044810 тис. грн.

З огляду на вищенаведене, фінансове становище Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» також є утрудненим.

При цьому, заборгованість відповідача є наслідком несвоєчасних платежів боржника за поставлений природний газ, оплата якого не може пов'язуватись із взаємовідносинами останнього з іншими учасниками господарських відносин з огляду на те, що відповідач є самостійним суб'єктом господарювання і відповідно до договору №162/14-ПР/611 від 26.12.2013р. прийняв на себе зобовязання з оплати товару, а також тягар відповідальності за порушення договірних зобов'язань перед постачальником. Наразі, політична, економічна ситуація у країні, в рівній мірі впливає на фінансове становище обох учасників, внаслідок чого суд не вбачає можливості в наданні відстрочки виконання рішення до грудня 2017р.

При цьому, судом прийнято до уваги, що відповідне рішення фактично не виконується вже майже 3 місяці, тобто, з моменту набрання рішенням господарського суду Донецької області від 21.08.2015р. законної сили.

Одночасно, вчинення дій, спрямованих на негайне виконання рішення суду від 21.08.2015р., з урахуванням майнового стану боржника, за висновками суду, може призвести до блокування роботи відповідача, призупинення діяльності щодо стягнення заборгованості з осіб, які є боржниками ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і КО», що, в свою чергу, може мати наслідком загрозу повного виконання відповідного судового акту.

Таким чином, враховуючи позицію Вищого господарського суду України щодо обов'язкового врахування збалансованості інтересів обох сторін під час розгляду заяв про відстрочення виконання рішень, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги, що негайне виконання рішення від 21.08.2015р. є ускладненим, господарський суд дійшов висновку, що виконання рішення від 21.08.2015р. господарського суду Донецької області по справі №905/663/15 може бути відстрочено на 6 місяців, а саме до 11.05.2016р. включно.

Відтак, заява №1743-15з від 23.10.2015р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і КО» про відстрочку виконання рішення від 21.08.2015р. у справі №905/663/15 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково заяву №1743-15з від 23.10.2015р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і КО», м.Донецьк про відстрочку виконання рішення від 21.08.2015р. у справі №905/663/15 до грудня 2017р.

Відстрочити виконання рішення від 21.08.2015р. господарського суду Донецької області по справі №905/663/15 на 6 місяців, а саме до 11.05.2016р. включно.

Ухвала суду набирає законної сили в день її прийняття та згідно зі ст.115 Господарського процесуального кодексу України є обовязковою на всій території України.

Суддя Ю.О.Паляниця