ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015р. Справа№ 914/3193/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м.Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.П»яновичі , Самбірський район, Львівська область

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національний банк України, м.Київ

про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ціна позову: 652 727,11 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Представники:

від позивача: Білоус Т.А. - представник ( довіреність в матеріалах справи).

від відповідача: не з»явився.

від третьої особи : Лемеха Р.Б. - представник (довіреність в матеріалах справи).

Права та обов»язки сторін, передбачені ст.ст.20,22 Господарського процесуального кодексу України судом роз»яснено представникам позивача та третьої особи. Заяви, в порядку ст.20 ГПК України, до суду не надходили.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», м. Київ звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.П»яновичі Львівської області про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 652 727,11 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 07.09.2015р. призначив розгляд справи на 05.10.2015 р. Вимоги до сторін висвітлені в ухвалі.

Ухвалою від 21.09.2015 року суд відмовив позивачу у задоволенні клопотання (вх.№39587/15 від 18.09.2015р.) про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

З підстав, зазначених в ухвалі від 05.10.2015 року розгляд справи відкладався на 15.10.2015р. Цією ж ухвалою до наступного судового засідання відкладено розгляд клопотання представника позивача (вх.№4502/15 від 05.10.2015р.) про залучення до участі у справі в статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національного Банку України, м.Київ.

В додаток до клопотання представника позивача , яке поступило 15.10.2015р. (вх.№44229/15), до матеріалів справи долучено копії документів та пояснення по справі.

Ухвалою від 15.10.2015 року суд , задоволивши клопотання представника позивача (вх.№4502/15 від 05.10.2015р.), залучив до участі у справі на стороні позивача в статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Національний банк України, м.Київ та відклав розгляд справи на 04.11.2015 року.

З підстав, наведених у поясненнях, які поступили до суду 03.11.2015 р. (вх.№47235/15), Національний банк України (третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору) позовні вимоги підтримав та просить задоволити повністю.

З підстав, наведених в ухвалі від 04.11.2015 року, суд, задоволивши клопотання представника позивача, продовжив строки розгляду справи на п»ятнадцять днів та відклав розгляд справи на 18.11.2015 року.

В судове засідання 18.11.2015 року позивач явку повноважного представника забезпечив. З підстав, наведених у позовній заяві, наданих суду письмових поясненнях ( ут.ч. , які поступили 18.11.2015р. вх.№49997/15) позовні вимоги підтримав та просить задоволити повністю. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між позивачем та відповідачем 18.04.2012 року було укладено Договір кредитної лінії №НКЛ-2007227/1 ,згідно з п.1.1 якого Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію та встановив загальний кредитний ліміт в розмірі 400 000,00 грн., а позичальник зобов»язався повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими коштами та комісіх в порядку, розмірі та в строки, що передбачені Договором. Кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 15 квітня 2015 року включно, на умовах, визначених в кредитному договорі. У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем зобов»язань по кредитному договору, позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 890,00 грн., пені за несвоєчасне повернення боргу - 624 382,95 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1 738,67 грн., 3% річних від суми простроченого боргу - 1 710,64 грн. та 4,76 грн. від суми прострочених відсотків, суми нарахованих штрафів - 24 000,00 грн, що в загальному складає ціну позову -652 727,11 грн.

З підстав, наведених у поданих до справи письмових поясненнях та поясненнях, які надані в судових засіданнях, представник Національного банку України (третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору) позовні вимоги підтримав та просить задоволити повністю.

Відповідач в жодне із судових засідань явку повноважного представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву, доказів в спростування обставин, на яких грунтуються заявлені позивачем вимоги, не подав. Із клопотаннями, заявами відповідач до суду не звертався.

Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманим господарським судом за електронним запитом відповідно до статей 17 та 22-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та у зв»язку із розглядом справи №914/3193/15, судом встановлено, що відповідач вкоючений до ЄДР, реєстраційний номер фізичної особи-підприємця в ЄДР -8; дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, підстава для його внесення - відомості відсутні ; місцем проживання відповідача є адреса :81460, Львівська область, Самбірський район, село П»яновичі, яка відповідає, вказаній позивачем у позовній заяві адресі та на яку , як підтверджують наявні у справі документи, позивачем були скеровані відповідачу копії позовної заяви з додатками, а судом - ухвали по даній справі.

Ухвали по даній справі повернуті до суду органом зв»язку без вручення ФОП ОСОБА_1, з відміткою про причини невручення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п.п.3.9.1-1 п.3.9.1, п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» із наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК ( п.3.9.1).

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору ( п.3.9.2).

За умовами ст.33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на сторони покладається обов'язок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно до вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявлені клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. За умовами ст.59 ГПК України відповідач має право після одержання ухвали надіслати господарському суду відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, однак відповідач своїм правом не скористався.

У статті 22 ГПК України викладено процесуальні права та обов"язки сторін, серед яких, зокрема і право сторони знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, тощо.

Викладені в ст.22 ГПК України права та обов"язки виникають з моменту набуття стороною відповідного процесуального статусу. Права позивача виникають з моменту подання позову до господарського суду, права відповідача - з моменту перед"явлення до нього позову.

Відповідно до п.2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, суд встановив наступне.

18 квітня 2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2007227/1, відповідно до п.1.1 якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 400 000,00 (чотириста тисяч) гривень 00 копійок, який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до цього Договору, який є його невід»ємною частиною, зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 24,99% річних, з кінцевим терміном повернення до 17 квітня 2015 року включно на умовах, визначених цим договором.

У випадку невиконання позичальником будь-якого із зобов»язань, передбачених п.п.5.11-5.12 цього Договору, плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 30% річних починаючи з дня невиконання зазначених зобов»язань. Підвищена плата за користування грошовими коштами в розмірі 30% річних діє до дня (включно) виконання умов п.п.5.11-5.12 цього договору. При цьому сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки по цьому договору не потребує додаткового двостороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору. (п.п.1.1.1).

Відповідно до п.1.1.2 Договору у разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено в першому абзаці цього пункту договору, діюча на такий момент прострочена річна процентна ставка за цим договором збільшується на 20 одиниць та починає застосовуватись до взаємовідносин сторін за цим договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором. При цьому сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки по цьому договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього Договору.

Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо- «Транш», а у сукупності - «Транші», в межах максимального ліміту заборгованості, зазначеного в п.1.1 (п.п.1.1.3).

Кредит надається позичальнику на фінансування поточної діяльності (п.1.2).

Погашення всіх Траншів кредиту здійснюється з кінцевим терміном, зазначеним в п.1.1, відповідно до графіку, на поточний рахунок кредитора, зазначений у п.2.1 цього договору. В місяці , на який припадає закінчення терміну користування кредитом, зазначений в п.1.1, платіж повинен бути сплачений позичальником не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. У випадку, якщо день сплати платежу припадає на вихідний, святковий або календарний день, котрий у поточному місяці відсутній (29, 30 або 31 число), то позичальник зобов»язаний сплатити платіж у наступний робочий день (п.1.3).

Відповідно до п.1.4 Договору забезпечення позичальником виконання своїх зобов»язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги за цим договором виступає забезпечення, яке не суперечить вимогам кредитора та діючого законодавства України, про що складається договір іпотеки, а саме : 1.4.1 . нежитлове приміщення, загальною площею 388,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Відповідно до п.1.5 Договору, сукупна вартість кредиту за цим договором зазначена у реальній процентній ставці та в абсолютному значенні подорожчання кредиту (у грошовому виразі). Розмір реальної процентної ставки дисконтує всі майбутні грошові платежі позичальника за кредитом до чистої суми виданого кредиту і з урахуванням сплати процентів за користування кредитом, плати за надання кредиту та за обслуговування кредитної заборгованості, та інших плат, передбачених цим договором складапє 28,13 процентів на рік. Абсолютне значення подорожчання кредиту підсумовує всі платежі позичальника на користь кредитора та на користь третіх осіб і з урахуванням процентної ставки за користування кредитом, плати за надання кредиту та за обслуговування кредитної заборгованості, та інших оплат, передбачених цим договором складає 152 347,34 грн.

Моментом надання кредиту ( п.2.2) вважається день видачі готівкових коштів з позичкового рахунку позичальника в повній або в частковій сумі. Відповідно до п.2.3 Договору моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту, процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Відповідно до п.3.1 позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п.1.1, або зміненої відповідно до п.п.3.5-3.7 цього договору.

Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/365) на непогашену суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), починаючи з дня видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п.3.2).

Відповідно до п.3.2.1 договору нарахування комісії за надання кредиту здійснюється в день укладання цього договору виходячи з розмірі комісії, встановленого згідно п.1.8 цього договору, у національній валюті.

Сплата відсотків здійснюється в валюті кредиту щомісячно , не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітним (п.3.3).

Позичальник зобов»язується забезпечити своєчасну оплату платежів, передбачених цим договором (п.5.1); належним чином виконувати свої зобов»язання за цим договором, а також за договорами передбаченими п.1.4 цього договору (п.5.2).

Відповідно до п.5.12.1 Договору позичальник зобов»язаний протягом 3 (трьох) місяців з моменту надання кредиту, перевести обороти пропорційно кредитній заборгованості оборотів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по поточним рахункам в публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» . Для підтвердження виконання своїх з-обов»язань позичальник повинен щоквартально надавати довідки про обороти в інших банках, в яких обслуговується позичальник.

Відповідно до п.5.12.2 договору кредитної лінії протягом 10 календарних днів з дня укладання цього договору укласти в акредитованій банком страховій компанії договір страхування життя ОСОБА_1

Відповідно до п.9.1 договору за прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 3,0 від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п.1.1,1.3,2.3,2.5,3.3,3.8 цього договору , а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов»язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом.

Відповідно до п.9.2 Договору кредитної лінії за ненадання позичальником кредитору у встановлені цим договором строки будь-яких документів, обов»язковість надання яких передбачено цим договором у встановлені цим договором ( в тому числі документів за вимогою кредитора, а також у будь-яких інших випадках обов»язкового надання документів) , а також за неповідомлення позичальником кредитора про факти, зазначені п.п.5.1-5.12 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 3,0 проценти від загальної суми отриманих кредитних коштів.

Додатком №1 до Договору кредитної лінії №НКЛ-2007227/1 від 18 квітня 2012 року є підписаний сторонами Графік зменшення максимального ліміту заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи 18 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (іпотекодержатель) та громадянкою України ОСОБА_6 ( іпотекодавець 1), громадянкою України ОСОБА_5 (іпотекодавець -2), разом - іпотекодавці, укладено Іпотечний договір, який посвідчений 18 квітня 2012 року приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Захарко Ю.В., зареєстрований в реєстрі за №437.

Згідно з відомостями у розд.1 «Призначення термінів» Іпотечного договору : кредитний договір - Договір кредитної лінії №НКЛ-2007227/1, що укладений 18 квітня 2012 року між іпотекодержателем (кредитором) та позичальником, а також усі додаткові правочини (договори) до нього, додатки, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладення цього договору та можуть бути укладені після його (цього договору) укладення.

Зобов»язання - зобов»язання позичальника , що випливають з кредитного договору, а також зобов»язання іпотекодавців, що випливають з цього договору, в тому числі: повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 400 000,00 грн. у строки(терміни) та на умовах, зазначених у кредитному договорі та додаткових договорах до кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому; сплатити іпотекодержателю проценти за користування кредитом у строки (терміни) та на умовах, визначених у кредитному договорі та додаткових договорах до кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому; сплатити на користь іпотекодержателя штрафні санкції у випадку неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором; сплатити комісії, та інші платежі , що передбачені в кредитному договорі та цьому договорі.

Строк (и) (термін (и)) - встановлені кредитним договором, а також цим договором, строки (терміни), при настанні яких позичальник/іпотекодавці зобов»язані у порядку, встановленому кредитним договором, цим договором, здійснити ті чи інші дії на користь іпотекодержателя.

Позичальник - сторона кредитного договору, на яку покладено обов»язок виконати зобов»язання . Відповідно до умов цього договору позичальником є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п.2.1 Іпотечного договору, іпотекодавці з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов»язання, що випливає з кредитного договору, передають, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, належне на праві власності нерухоме майно, а саме: п.п.2.1.1. Кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» з прибудованими приміщеннями (літекра А 1) , загальною площею 388,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ( надалі за текстом - «Майно», «Предмет іпотеки»).

Відповідно до п.5.2 Іпотечного договору іпотекодавці зобов»язані протягом 10 календарних днів з дати укладення цього договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість , але не меншу за узгоджену сторонами і зафіксовану в п.2.3 цього договору заставну вартість, та надати іпотекодержателю копію договору страхування (страхового полісу). Предмет іпотеки страхується на користь іпотеко держателя за рахунок коштів іпотекодавців.

Відповідно до п.5.7 Іпотечного договору, у випадку недотримання іпотекодавцями умов, передбачених п.п.5.1,5.2,5.5 цього договору іпотекодержатель на власний вибір має право, як окремо, так і в сукупності вчиняти , зокрема, такі дії як вимагати сплати штрафу у розмірі 3,0 від суми кредиту.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач надав відповідачу обумовлену суму грошових коштів, що підтверджується меморіальним ордером №16358439 від 19 квітня 2012 року. Доказів зворотнього відповідачем не вказано.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень представника позивача, відповідач свої зобов»язання перед позивачем щодо повернення суми кредиту виконав 06.05.2015 року, сплативши останній платіж в сумі 144 423,94 грн., що підтверджується також Рухом коштів по рахунку позичальника.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов»язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п.3.1 позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п.1.1, або зміненої відповідно до п.п.3.5-3.7 цього договору.

Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/365) на непогашену суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), починаючи з дня видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п.3.2).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов»язання боржником по поверненню кредиту, що в свою чергу є підставою для стягнення з нього суми заборгованості за простроченими відсотками по 05.05.2015 року в сумі 890,09 грн., оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов»язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов»язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п.9.1 договору за прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 3,0 від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п.1.1,1.3,2.3,2.5,3.3,3.8 цього договору , а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов»язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом.

Відповідно до ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. ( ч.1 ст.549 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.1 ст.549 ЦК України). Штрафом є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання ( ч.2 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (штрафу, пені) є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов»язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов»язання мало бути виконано.

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі , що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Провівши перерахунок пені за несвоєчасне повернення боргу за тілом кредиту та відсотках, із врахуванням подвійної облікової ставки НБУ, за період, упродовж якого позивачем розрахована пеня виходячи із розміру у п.9.1 кредитного договору, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення пені за несвоєчасне повернення боргу по тілу кредиту в сумі 624 382,95 грн. підлягає до задоволення частково, в сумі 18 985,68 грн., а вимога про стягнення 1 738,67 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків - в сумі 88,21 грн.

Згідно із п.9.2 договору, за ненадання позичальником кредитору у встановлені цим договором строки будь-яких документів, обов»язковість надання яких передбачено цим договором (в тому числі документів за вимогою кредитора, а також у будь-яких інших випадках обов»язкового надання документів), а також за неповідомлення позичальником кредитора про факти, зазначені в п.п.5.1-5.12 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 3,0 проценти від загальної суми отриманих кредитних коштів.

За порушення відповідачем зобов»язань, зазначених у п.п.5.11-5.12.2 кредитного договору та відповідно до п.9.2, позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 3% від загальної суми отриманих кредитних коштів (40 000,00 х 3% = 12 000 ,00 грн.) Крім того, за порушення п.п.5.2 іпотечного договору (за порушення строку укладення договору страхування протягом 10-ти календарних днів) та відповідно до п.5.7 іпотечного договору позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 3% від суми кредиту ( 400 000,00 грн. х 3% = 12 000,00 грн.)

Таким чином, позивачем заявлено вимогу про стягнення штрафу у загальній сумі 24 000,00 грн.

Пояснення щодо підстав нарахування штрафу в заявленій сумі позивач наводить у письмових поясненнях, які подані ним до справи у додаток до клопотання, яке проступило 15.10.2015р. та зареєстровано у суді за вх.№44229/15 та у письмових поясненнях вих..№18.2.-2226 від 17.11.2015р. ( вх.№ 49997/15 від 18.11.15р. ), що підтвердив у судовому засіданні.

Однак, вимога позивача про стягнення з відповідача 24 000,00 грн. штрафу підлягає до задоволення частково, в сумі 12 000,00 грн., тобто, штраф який нарахований за порушення позичальником (відповідачем) зобов»язань у п.п.5.11-5.12.2 кредитного договору та відповідно до п.9.2 цього договору.

Щодо стягнення 12 000,00 грн. штрафу, який нарахований за порушення п.5.2 іпотечного договору та у відповідності до п.5.7 іпотечного договору, то в цій частині вимога позивача не підлягає до задоволення, оскільки завлена безпідставно.

Підставою заявлених позивачем вимог у даній справі є неналежне виконання відповідачем зобов»язань за договором невідновлювальної кредитної лінії №НКЛ-2007227/1 від 18 квітня 2012 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (кредитором ) і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ( позичальником).

Іпотечний договір від 18 квітня 2012 року не є підставою заявлених позивачем вимог. Крім того, іпотечний договір укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (як іпотекодержателем) і громадянами України ОСОБА_8 та ОСОБА_6, як іпотекодавцями. Відповідач (ФОП ОСОБА_1 ) не є стороною іпотечного договору, не є іпотекодавцем майна.

Відповідно ж до п.5.1 іпотчечного договору обов»язок щодо страхування предмета іпотеки від всіх ризиків (в тому числі від ризиків випадкового зниження, випадкового пошкодження або псування) у страхових компаніях, які акредитовані іпотекодержателем, покладено на іпотекодавців , якими за іпотечним договором є громадяни ОСОБА_8 та ОСОБА_6 Згідно п.5.2 іпотечного договору, на який посилається позивач при нарахуванні штрафу в сумі 12 тис.грн., саме іпотеко давці зобов»язані протягом 10 (десяти) календарних днів з дати укладання цього договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість , але не меншу за узгоджену сторонами і зафіксовану в п.2.3 цього договору заставну вартість, та надати іпотекодержателю копію договору страхування (страхового полісу).

У п.5.7 іпортечного договору передбачено, що у випадку недотримання іпотекодавцями умов, передбачених п.п.5.1, 5.2, 5.5 цього договору іпотеко держатель на власний вибір має право, як окремо, так і в сукупності вчиняти наступні дії: застрахувати на підставі цього договору предмет іпотеки за власний рахунок, на свою користь, з подальшим відшкодуванням всіх здійснених страхових платежів з іпотекодавців, з чим останній погоджується ; вимагати сплати штрафу у розмірі 3,0% від суми кредиту; вимагати дострокового виконання зобов»язань за кредитним договором.

Відтак, положення п.п.5.2; 5.7 іпотечного договору стосуються не позичальника коштів (ФОП ОСОБА_1.), а іпотекодавців ( гр.-н України ОСОБА_8 та ОСОБА_6).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у п.4 (п.п.4.1) Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» ,- сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У п.3 зазначеної Постанови вказано, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення їх сплати.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення 3% річних від суми простроченого боргу -1 710,64 грн. та від суми прострочених відсотків - 4,76 грн. підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідач заявлених позивачем вимог не спростував в порядку ст.ст.32-34,36 ГПК України, нарахованих та заявлених до стягнення позивачем сум не заперечив. Із клопотаннями, заявами відповідач до суду не звертався.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконувати обовязки тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Пунктом 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача із даним позовом до суду) передбачено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов»язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 49 ГПК України необхідно покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст..ст.1, 2, 4-3, 12, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82, 84, 85,116 Господарського процесуального кодексу України , суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м.Київ, вул. Щорса, 36-Б ;ідентифікаційний код 34047020) 33 679,38 грн. заборгованості, з якої : 890,09 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 18 985,68 грн. - пеня за несвоєчасне повернення боргу, 88,21 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 1710,64 грн. - 3% річних від суми простроченого боргу, 4,76 грн. - 3% річних від суми прострочених відсотків, 12 000,00 грн. - сума штрафу.

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь державного бюджету 1827,00 грн. судового збору.

4. Накази видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 18.11.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення із врахуванням вихідних днів 21.11.15р. та 22.11.15р., складено 25.11.2015 р.

Суддя Кітаєва С.Б.