ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" листопада 2015 р.Справа № 916/951/15-г

Позивач: Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейдоптімум"

Про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 згідно довіреностей №030315 від 03.03.2015р., №281015/1 від 28.10.2015р.

Від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" (далі - ПАТ "ІМЕКСБАНК") в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Трейдоптімум" про стягнення 74 008 557грн. 65коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 64 000 000грн., прострочена заборгованість за відсотками у сумі 8 599 243грн. 68 коп., пеня за прострочення платежів за кредитним договором у сумі 1 409 313грн. 97коп.

21 квітня 2015р. позивач надав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 232 601 257грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 194 951 800грн., строкова заборгованість за відсотками у сумі 1 775 930грн., прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 17 011 574грн. 35коп. та пеня за прострочення платежів за кредитним договором у сумі 18 861 978грн. 91коп.

04 серпня 2015р. позивач надав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 276 767 173 грн. 96коп., з яких: заборгованість за кредитом у сумі 194 951 800грн., заборгованість за відсотками у сумі 27 947 542грн. 01 коп. та пеня за прострочення платежів за кредитним договором у сумі 53 867 831грн. 95 коп.

05 травня 2015 року відповідач надав до суду клопотання про призначення судово-економічної експертизи. Ухвалою господарського суду Одеської області 05 травня 2015 р. призначено судову економічну експертиза, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. 16 липня 2015 року до господарського суду Одеської області від ОНДІСЕ надійшли матеріали справи без експертного висновку, у звязку з тим, що сплата рахунку за проведення судово- економічної експертизи в ОНДІСЕ не надійшла. Ухвалою господарського суду Одеської області від 17 липня 2015р. поновлено провадження у справі №916/951/15-г. Ухвалою господарського суду Одеської області 04 серпня 2015р. призначено судову економічну експертиза. 21 жовтня 2015 року до господарського суду Одеської області від ОНДІСЕ надійшли матеріали справи без експертного висновку, у звязку з тим, що сплата рахунку за проведення судової економічної експертизи в ОНДІСЕ не надійшла. Ухвалою господарського суду Одеської області 22 жовтня 2015р. поновлено провадження у справі.

Представник позивача уточнену позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні.

Відповідач про місце та час судових засідань, був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Але, представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважність причин незявлення суд не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

30 березня 2015р. до господарського суду Одеської області надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейдоптімум". В обґрунтування заяви позивач посилається на ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянув заяву позивача щодо вжиття заходів до забезпечення позову суд доходить до висновку про відмову у її задоволенні, враховуючи таке: дійсно, згідно з ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Таким чином, вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Обираючи засіб забезпечення позову, суд повинен виходити із вимог позовного провадження. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретними заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави на наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 до матеріалів справи не було надано доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, суд встановив:

17 квітня 2014р. між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" (Кредитор) та ТОВ "Трейдоптімум" (Позичальник) був укладений кредитний Договір про відкриття кредитної лінії № 16/14 (далі Договір), згідно якого Кредитор надає Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (далі Кредит) або (далі - Кредитна лінія).

Відповідно до п. 1.1.1. Договору надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами або в повній сумі на умовах, визначених цим Договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 194 951 800грн., (надалі за текстом кожна частина окремо Транш), а у сукупності (Транші), зі сплатою фіксованої процентної ставки 18% процентів річних (далі процентна ставка) та кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма Траншами не пізніше 05.03.2015р. на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що видача Траншів Кредиту проводиться шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника в відділенні "ЦЕНТРАЛЬНЕ" АТ "ІМЕКСБАНК" на цілі, визначені п. 1.2 цього Договору, в межах сум та відповідно до термінів, визначених п. 1.1.1 та 1.1.2 цього Договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору моментом (днем) надання Траншів Кредиту вважається день перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника.

Згідно з п. 2.3 Договору моментом (днем) повернення Траншу Кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки Кредитора: суми Траншу Кредиту, винагороди Кредитора та можливих штрафних санкцій, визначених цим Договором, якщо інше не випливає з умов цього Договору.

Відповідно до п. 2.4. Договору нарахування процентів за користування Траншем кредиту здійснюється щоденно по останній календарний день поточного місяця у валюті кредиту на фактичну суму щоденної заборгованості на позичковому рахунку за методом "факт/факт" виходячи з фактичної кількості днів у році та сплачується Позичальником щомісячно в останній робочій день поточного місяця в період дії цього Договору. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Траншу Кредиту.

Відповідно до п. 3.3.6. Договору Позичальник зобовязався протягом строку використання Траншів Кредиту сплачувати проценти за користування ними в порядку, визначеному п. п. 2.4 2.5 цього Договору.

Згідно з п. 3.3.7. та п. 3.3.8. Договору Позичальник зобовязався повертати Кредитору у повному обсязі Транші Кредиту зі сплатою винагороди Кредитора та можливих штрафних санкцій, у термін, визначений цим Договором; до закінчення термінів, визначених п. 1.1.1. та п.1.1.2. цього Договору, повернути в повному обсязі всі Транші кредиту.

Сторони неодноразово укладали Додаткові угоди та згідно додаткової угоди №4 від 23.12.2014р. до кредитного Договору про відкриття кредитної лінії №16/14 від 17.04.2014р. сторони дійшли згоди про наступне: п. 1.1.1. кредитного Договору викласти у наступній редакції - "Надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами або в повній сумі на умовах визначених цим Договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 194 951 800 грн., (надалі за текстом кожна частина окремо Транш), а у сукупності (Транші), зі сплатою фіксованої процентної ставки 17,5 % процентів річних (далі процентна ставка) та кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма Траншами не пізніше 05.03.2015р. на умовах, визначених цим Договором";

п. 1.1.2 кредитного Договору викласти у наступній редакції:

Дата зниження лімітуСума зниження ліміту, грн.Ліміт кредитної лінії після погашення, грн.
Не пізніше 30.10.2015р.64 000 000,00130 951 800,00
Не пізніше 27.02.2015р.65 000 000,0065 951 800,00
Не пізніше 05.03.2015р.65 951 800,000,00
Всього194 951 800,00

Позивач зазначає, що він виконав у повному обсязі свої зобовязання за кредитним Договором щодо надання грошових коштів, що підтверджується Випискою про операції за період з 17.04.2014р. по 24.04.2014р. з особового рахунку № 2010, однак відповідач неналежним чином виконує умови Договору, систематично порушує свої зобовязання по поверненню заборгованості за кредитом, по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом, з порушенням строків встановлених Договором.

Відповідно до п. 3.2.3. Договору Кредитор має право відмовити Позичальнику у подальшому наданні Траншів кредиту та/або вимагати повернення (незалежно від настання строку погашення) раніше наданих Траншів Кредиту, винагороди Кредитора та можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник протягом трьох робочих днів від дати отримання вимоги Кредитора про надання додаткових засобів забезпечення виконання зобов'язання, згідно з п. 3.2.2. цього Договору, не надасть таких засобів (шляхом укладення відповідного договору) або запропоновані засоби не влаштують Кредитора, а також у разі: погіршення фінансового стану Позичальника; зменшення грошових надходжень на поточний рахунок Позичальника; перенесення Кредиту в групу з більш високим ступенем ризику; наявності простроченої заборгованості за отриманими Траншами та/або нарахованими відсотками; невиконання або не належне виконання умов цього Договору; втрати або зниження вартості засобів забезпечення виконання зобовязань за цим Договором; припинення дії або визнання недійсними договорів, визначених п. 1.3. цього Договору; прийнято рішення про реорганізацію (без згоди Кредитора) або ліквідацію Позичальника; порушено справу про банкрутство Позичальника; Позичальником використано кредит не за цільовим призначенням; інша ніж Кредитор особа набула права стягнення на предмет застави за договорами, які укладені в забезпечення цього Договору. Настання обставин передбачених цим пунктом розглядається сторонами як істотне порушення умов цього Договору. Про необхідність дострокової сплати кредиту, відсотків з указаних вище підстав кредитор зобовязаний письмово попередити Позичальника не менше ніж за 10 календарних днів до дати сплати. Після закінчення строку вказаному в попередньому абзаці цього Пункту Позичальник зобовязаний сплатити кредит та проценти, якщо інший термін сплати не встановлений в вимозі Кредитора.

Відповідно до п. 4.2. Договору у випадку не виконання Позичальником зобовязань, визначених у п.п. 3.3.2. 3.3.17. цього Договору, протягом більше пятнадцяти днів, Кредитор має право визнати термін повернення Кредиту таким, що настав. При цьому термін повернення Кредиту вважається таким, що настав, а Кредит підлягає поверненню з моменту отримання Позичальником відповідної письмової вимоги Кредитора. Повернення Кредиту здійснюється Позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги Кредитора.

На підставі зазначеного пункту Договору та у зв'язку з невиконанням відповідачем зобовязань за Договором щодо своєчасної сплати кредиту та відсотків, позивач надіслав відповідачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту, сплату відсотків та виконання договірних зобовязань погашення кредиту вих. №1507 від 05.03.2015р., яку було отримано відповідачем 13.03.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, відповідач залишив вимоги позивача без відповіді та задоволення.

Крім того, за умовами п. 4.1 Договору у випадку прострочення Позичальником строків сплати відсотків, визначених п. 2.4 цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. п. 1.1, 3.2.8, 4.2 цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню за кожен день прострочки платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період від несвоєчасно сплаченої суми.

Позивач по справі вважає, що ТОВ "Трейдоптімум" неналежним чином виконує умови Кредитного договору, адже мало заборгованість по кредиту станом на 27.05.2015р. у сумі 194 951 800грн. та заборгованість по відсоткам у сумі 27 947 542грн. 01коп. Крім того, у звязку із неналежним виконанням умов Договору позивач нарахував відповідачу, відповідно до умов Договору пеню за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 5 182 967грн. 51коп. за період з 06.01.2015р. по 27.07.2015р. та пеню за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 48 684 864грн. 44коп. за період з 02.02.2015р. по 27.07.2015р.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 194 951 800грн., заборгованість за відсотками в сумі 27 947 542грн. 01коп., пеню за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 5 182 967грн. 51коп. та пеню за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 48 684 864грн. 44коп.

В обґрунтування позову позивач посилається на ст. 530 Цивільного кодексу України, згідно якої, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, позивач зазначає, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів чинного законодавства, одностороння відмова від зобовязання та одностороння зміна його умов не допускається.

Позивач також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідач своїм правом на захист у судовому порядку не скористався.

Дослідивши матеріали справи, на підставі норм чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Приписами ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В силу вимог ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Водночас, ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 квітня 2014р. між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" (Кредитор) та ТОВ "Трейдоптімум" (Позичальник) був укладений кредитний Договір про відкриття кредитної лінії № 16/14 (далі Договір), згідно якого Кредитор надає Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (далі Кредит) або (далі - Кредитна лінія).

Відповідно до п. 1.1.1. Договору надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами або в повній сумі на умовах, визначених цим Договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 194 951 800грн., (надалі за текстом кожна частина окремо Транш), а у сукупності (Транші), зі сплатою фіксованої процентної ставки 18% процентів річних (далі процентна ставка) та кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма Траншами не пізніше 05.03.2015р. на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що видача Траншів Кредиту проводиться шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника в відділенні "ЦЕНТРАЛЬНЕ" АТ "ІМЕКСБАНК" на цілі, визначені п. 1.2 цього Договору, в межах сум та відповідно до термінів, визначених п. 1.1.1 та 1.1.2 цього Договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору моментом (днем) надання Траншів Кредиту вважається день перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника.

Згідно з п. 2.3 Договору моментом (днем) повернення Траншу Кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки Кредитора: суми Траншу Кредиту, винагороди Кредитора та можливих штрафних санкцій, визначених цим Договором, якщо інше не випливає з умов цього Договору.

Відповідно до п. 2.4. Договору нарахування процентів за користування Траншем кредиту здійснюється щоденно по останній календарний день поточного місяця у валюті кредиту на фактичну суму щоденної заборгованості на позичковому рахунку за методом "факт/факт" виходячи з фактичної кількості днів у році та сплачується Позичальником щомісячно в останній робочій день поточного місяця в період дії цього Договору. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Траншу Кредиту.

Відповідно до п. 3.3.6. Договору Позичальник зобовязався протягом строку використання Траншів Кредиту сплачувати проценти за користування ними в порядку, визначеному п. п. 2.4 2.5 цього Договору.

Згідно з п. 3.3.7. та п. 3.3.8. Договору Позичальник зобовязався повертати Кредитору у повному обсязі Транші Кредиту зі сплатою винагороди Кредитора та можливих штрафних санкцій, у термін, визначений цим Договором; до закінчення термінів, визначених п. 1.1.1. та п.1.1.2. цього Договору, повернути в повному обсязі всі Транші кредиту.

Сторони неодноразово укладали Додаткові угоди та згідно додаткової угоди №4 від 23.12.2014р. до кредитного Договору про відкриття кредитної лінії №16/14 від 17.04.2014р. сторони дійшли згоди про наступне: п. 1.1.1. кредитного Договору викласти у наступній редакції - "Надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами або в повній сумі на умовах визначених цим Договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 194 951 800 грн., (надалі за текстом кожна частина окремо Транш), а у сукупності (Транші), зі сплатою фіксованої процентної ставки 17,5 % процентів річних (далі процентна ставка) та кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма Траншами не пізніше 05.03.2015р. на умовах, визначених цим Договором";

п. 1.1.2 кредитного Договору викласти у наступній редакції:

Дата зниження лімітуСума зниження ліміту, грн.Ліміт кредитної лінії після погашення, грн.
Не пізніше 30.10.2015р.64 000 000,00130 951 800,00
Не пізніше 27.02.2015р.65 000 000,0065 951 800,00
Не пізніше 05.03.2015р.65 951 800,000,00
Всього194 951 800,00

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи випливає, що позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним Договором про відкриття кредитної лінії № 16/14, а саме: надав відповідачу кредит у порядку і на умовах, визначених цим Договором, а відповідач, в свою чергу, не повернув позивачу кредит у встановлений договором строк. Сума заборгованості по кредиту станом на 28.04.2015р. становить 194 951 800грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками становить 27 947 542грн. 01коп.

За таких обставин, обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню є вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 194 951 800грн. та заборгованості за відсотками у сумі 27 947 542грн. 01коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання. Водночас вимогами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, зокрема, пені, а в силу вимог ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 4.1 Договору у випадку прострочення Позичальником строків сплати відсотків, визначених п. 2.4 цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. п. 1.1, 3.2.8, 4.2 цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню за кожен день прострочки платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період від несвоєчасно сплаченої суми.

Сплата відповідачем неустойки, зокрема пені у випадку порушення строків повернення кредиту, а також у випадку порушення строків сплати відсотків за користування кредитом передбачена умовами п. 4.1. Кредитного договору.

За таких обставин, виходячи з п. 4.1 Договору та норм чинного законодавства, перевіривши наданий позивачем до суду розрахунок, суд вважає, що позивач правомірно нарахував відповідачу пеню за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 5 182 967грн. 51коп. за період з 06.01.2015р. по 27.07.2015р. та пеню за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 48 684 864грн. 44коп. за період з 02.02.2015р. по 27.07.2015р.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 цілком обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдоптімум" (29000, м. Хмельницький, вул. Подільська, 109, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" (65039, м. Одеса, пр.-т. Гагаріна, 12-А, ) заборгованість за кредитом у сумі 194 951 800грн., заборгованість по відсоткам у сумі 27 947 542грн. 01коп., пеню за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 5 182 967грн. 51коп. та пеню за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 48 684 864грн. 44коп.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдоптімум" (29000, м. Хмельницький, вул. Подільська, 109, ) на користь Державного бюджету України (р/р 3008, отримувач УКу м. Одесі/Приморський район, код отримувача , банк отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код бюджетної класифікації 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) витрати по сплаті судового збору у сумі 73 080 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23 листопада 2015р.

Суддя Н.В. Рога