ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 листопада 2015 р. Справа № 903/1061/15

за позовом Державного підприємства Енергоринок, м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Галичина, м.Луцьк

про стягнення штрафу в сумі 132 000, 00 грн.

Суддя Пахолюк В.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 начальник відділу претензійно-позовної роботи департаменту правового забезпечення, дов. №01/44-744Д від 25.12.2014 р.,

від відповідача: ОСОБА_2 представник, дов. від 02.11.15р.

Спір розглянуто відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України з продовженням строків розгляду.

Суть спору:

Державне підприємство Енергоринок звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Галичина про стягнення штрафу у розмірі 132000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, визначених у п. 1 додаткової угоди від 25.06.2014р. № 10601/04 до договору №10600/04 від 25.06.2014р., а саме, щодо строків реєстрації автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії у Головного оператора системи комерційного обліку Оптового ринку електричної енергії відповідно до Порядку реєстрації автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії на Оптовому ринку електричної енергії України, у зв'язку з чим ДП Енергоринок нарахувало штраф у зазначеному в позові розмірі.

Позивач зазначає, що факт порушення ТОВ Завод Галичина термінів здійснення реєстрації АСКОЕ, а відповідно і порушення взятих на себе зобовязань перед ДП Енергоринок згідно з умовами п.п.1, 2 додаткової угоди від 25.06.2014 р. № 10601/04 до Договору, встановлено в рішенні господарського суду Волинської області від 14.01.2015 р. у справі № 903/1214/14, залишеного без змін постановою ВГСУ від 09.06.2015 р.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 21.09.2015р. порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду на 03.11.2015р. Зобов'язано відповідача надати суду письмові обґрунтовані доводи та заперечення по суті та предмету спору, довідку з ЄДРПОУ.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у письмових запереченнях за вих.. № 407 від 03.11.15р. та представник у судовому засіданні факт порушення ним взятих на себе зобовязань визнає, водночас, просить суд зменшити розмір штрафу до 10% від заявленої суми, що становить 13 200, 00 грн.

При цьому, просить врахувати наступне.

- Зобов'язання, яке передбачене п. 1 Додаткової угоди, виконане Відповідачем несвоєчасно (свідоцтво про внесення до Реєстру АСКОЕ видано 14.11.2014 року), проте у повному обсязі;

- Сторони продовжують співпрацю по Договору (строк дії договору до 31.12.2015 року);

- Відсутні докази, які б свідчили про заподіяння тяжких наслідків Позивачу через неналежне виконанням зобов'язання з реєстрації АСКОЕ Відповідачем;

- Факт порушення зобов'язання також залежить від Позивача, а Відповідач вживав всіх необхідних організаційно-технічних заходів для надання Позивачу даних комерційного обліку електроенергії та реєстрації АСКОЕ. Строки випробувань Позивачем неодноразово переносилися;

- Відсутні негативні наслідки порушення зобов'язання Відповідачем. Відповідач почав виконувати свої зобов'язання по Договору з 01 жовтня 2014 року, тобто до моменту реєстрації АСКОЕ, що підтверджує той факт, що реєстрація АСКОЕ - формальність, оскільки АСКОЕ є лише способом дистанційного зняття показів лічильника, а не підтвердженням їх працездатності, і навіть без АСКОЕ сторони можуть за лічильником визначити місячний обсяг споживання. В той же час, за повної відсутності негативних наслідків порушення зобов'язання Відповідачем розмір штрафу становить 3000,00 грн. за кожен день порушення;

- Господарським судом Волинської області вже постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАВОД ГАЛИЧИНА на користь державного підприємства "Енергоринок" 22500,00 грн. (справа № 903/1214/14);

- Враховуючи співвідношення між сумою заявлених штрафних санкцій та вартістю проданої Позивачу електроенергії;

- Враховуючи співвідношення між сумою заявлених штрафних санкцій та вартістю будівництва та підключення сонячної електростанції;

- Скрутне фінансове становище Відповідача.

Посилаючись на приписи ст.ст.230, 233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК України, розяснення, викладені у п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, вважає про наявність підстав для зменшення розміру штрафу до 10% від заявленої суми, що становить 13 200, 00 грн.

На підставі ухвали від 03.11.2015 р. строк розгляду спору продовжено до 03.12.2015 р. Розгляд справи відкладено на 23.11.2015 р. Позивача зобовязано: подати докази предявлення судового наказу по справі № 903/1214/14 до виконання. Відповідачу: подати докази виконання рішення господарського суду Волинської області у справі № 903/1214/14.

20.11.2015р. на адресу суду позивачем подано додаткові пояснення №01/44-12993 від 16.11.2015р. (вх. № 01-54/11560/15) відповідно до яких вважає доводи відповідача безпідставними та необгрунтованими, а клопотання про зменшення штрафу на 90% таким, що не підлягає задоволенню, оскільки, крім вищенаведеного, фактично звільняє ТОВ «Завод «Галичина» від відповідальності за порушення зобовязань. При цьому, посилається на наступне.

Прострочка виконання взятих на себе відповідачем зобовязань на 2 місяці, а також факт оскарження в судовому порядку ТОВ «Завод Галичина» дійсності Додаткової угоди після порушення останнім її умов та з метою ухилення від відповідальності, аж ніяк не свідчить про вжиття відповідачем всіх залежних від нього заходів з метою належного виконання взятих на себе зобовязань. Понесені відповідачем фінансові втрати в процесі здійснення господарської діяльності є однією з характерних ознак підприємництва і ніяк не може бути підставою для зменшення заявленого ДП «Енергоринок» до стягнення штрафу, в межах даної справи в суді.

Доводи відповідача про наміри позивача на збагачення за рахунок штрафу вважає безпідставними, зазначаючи, що ДП «Енергоринок» у правовідносинах з ТОВ «Завод «Галичина» щодо купівлі-продажу електроенергії за Договором виступає боржником особою, яка має заплатити на користь кредитора кошти за куповану електроенергію, а тому ніяким чином не може отримати будь-якого збагачення.

Щодо продовження (перенесення) сторонами в процесі переписки термінів виконання зобовязань відповідача щодо встановлення АСКОЕ вважає необґрунтованими, що підтверджено рішенням господарського суду Волинської області від 14.01.2015 р., залишеним без змін постановою ВГСУ від 09.06.2015 р.

Крім того, станом на момент звернення до суду з даним позовом відповідачем не виконано рішення суду у справі № 903/1214/14, а також проігнорував і залишив без задоволення аналогічну письмову вимогу позивача від 13.08.2015 р. № 01/44-9473, копію якої долучає до матеріалів справи.

На виконання вимог ухвали суду від 03.11.2015 р. відповідачем до матеріалів справи долучено докази часткового виконання рішення господарського суду Волинської області у справі № 903/1214/14: платіжне доручення № 1108 від 20.11.2015 р. на суму 22 500, 00 грн., платіжне доручення № 1118 від 20.11.2015 р. на суму 3 105, 90 грн. На підтвердження скрутного матеріального становища відповідача долучає копію балансу на 30.09.2015 р. та копію звіту про фінансові результати за 9 місяців 2015 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне.

25.06.2014р. між державним підприємством "Енергоринок" (далі - ДПЕ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина" (далі - ВАД) було укладено договір № 10600/04.

Згідно п.1.1. Договору ВАД (відповідач) зобов'язується продавати, а ДПЕ (позивач) зобовязується купувати електроенергію, вироблену ВАД та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п.2.1 Договору сторони визнають свої зобов'язання згідно з Договором між Членами Оптового ринку електричної енергії (далі ДЧОРЕ) України, чинними додатками до нього та керуються його положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього Договору.

Пунктомами 3.1., 3.2 Договору сторонами погоджено, що обсяг фактично проданої та купленої електроенергії визначається згідно з Інструкцією про порядок здійснення розрахунків на ОРЕ України з використанням погодинних даних, отриманих з автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (далі - АСКОЕ), яка охоплює точки обліку згідно з Інструкцією про порядок комерційного обліку електричної енергії (далі ІКО). Облік електроенергії, що ВАД продає ДПЕ та експлуатація АСКОЕ здійснюються згідно з ІКО.

Згідно п.5.2.1 Договору ВАД зобовязаний здійснювати виробництво та продаж електроенергії ДПЕ в обсягах, які забезпечуються наявними альтернативними джерелами енергії.

У пункті 8.3 Договору сторони передбачили, що у випадку внесення змін до цього Договору, вони мають бути оформлені у вигляді додаткової угоди (за виключенням повідомлень про зміну поштових та банківських реквізитів) за підписами уповноважених осіб Сторін та скріплені їх печатками.

25.06.2014р. між ДП "Енергоринок" та ТзОВ "Завод "Галичина" підписано додаткову угоду №10601/04 до Договору, яка підписана представниками сторін та скріплена печатками.

Згідно п.1 Додаткової угоди, сторони погодили, що ВАД зобовязується в термін до 15 вересня 2014 року здійснити реєстрацію АСКОЕ у Головного оператора системи комерційного обліку Оптового ринку електричної енергії відповідно до Порядку реєстрації автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії на Оптовому ринку електричної енергії України.

Відповідно до п.2 Додаткової угоди, у випадку порушення ВАД умов п.1 цієї Додаткової угоди, ДПЕ має право нарахувати штраф у розмірі 3000 грн. за кожен день такого порушення, а ВАД, в разі нарахування ДПЕ штрафу, зобов'язується сплатити його на користь ДПЕ. Сплата штрафу здійснюється ВАД на поточний рахунок ДПЕ.

Згідно п.п. 5, 6 Додаткової угоди, дана угода є невід'ємною частиною Договору та набирає чинності 08 липня 2014 року.

ТзОВ Завод Галичина прийняті на себе договірні зобов'язання не виконало, до 15.09.2014р. не здійснило реєстрацію АСКОЕ у Головного оператора системи комерційного обліку Оптового ринку електричної енергії, тому позивачем нараховано відповідачу штраф в сумі 93 000 грн. за період з 01.10.2014р. по 31.10.2014р. та 39 000 грн. за період з 01.11.2014 р. по 13.11.2014 р.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензіями №03/35-11240 від 10.11.2014р. та №03/35-253 від 09.01.2015 р. про сплату штрафних санкцій, які направлялись цінним листом з описом вкладення та залишені відповідачем без задоволення.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що умови укладеного між сторонами Договору (з урахуванням Додаткової угоди) відповідають вимогам Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства; особи, які уклали Договір та Додаткову угоду мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників цих правочинів було вільним і відповідало їх внутрішній волі, сторони визначили та погодили на свій розсуд у Додатковій угоді умови щодо нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язань з реєстрації АСКОЕ до 15.09.2014р. та дотрималися вимог статті 203 Цивільного Кодексу України і мали на меті реальне настання правових наслідків, про що свідчить той факт, що сторони приступили до їх виконання.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір та Додаткова угода недійсними у судовому порядку не визнавалися, у зв'язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, вони є обов'язковими для виконання сторонами. Доказів протилежного сторони суду не надано.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлені Додатковою угодою строки відповідач взяті на себе зобов'язання щодо реєстрації АСКОЕ у Головного оператора системи комерційного обліку Оптового ринку електричної енергії не виконав, тобто є таким, що порушив (прострочив виконання) зобов'язання.

Зазначений факт встановлено в рішенні господарського суду Волинської області від 14.01.2015 р. у справі № 903/1214/14, залишеному без змін постановою ВГСУ від 09.06.2015 р., що відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України має преюдиційне значення і не потребує доказування.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Згідно ст. 230 ГК України штрафні санкції - це господарські санкції у вигляді грошової суми ( неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Перевіривши наведений у позовній заяві розрахунок штрафу у розмірі 132 000 грн. за період з 01.10.2014р. по 13.11.2014р., суд вважає його вірним та підтвердженим матеріалами справи, а позовні вимоги про стягнення з відповідача 132 000 грн. штрафу заявленими з правомірних підстав.

Згідно ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки(штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Зобов'язання, яке передбачене п. 1 Додаткової угоди, виконане відповідачем несвоєчасно проте у повному обсязі, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про заподіяння тяжких наслідків позивачу через неналежним виконанням зобов'язання з реєстрації АСКОЕ відповідачем, суд, враховуючи, що ТзОВ Завод Галичина являється виробником електроенергії з альтернативних джерел, його незадовільний фінансовий стан (за 9 місяців 2015 року не отримував прибутку, а зазнав збитків на суму більше 40 млн. грн.), виконання на даний час рішення господарського суду Волинської області у справі № 903/1214/14 про стягнення з ТзОВ "Завод Галичина" на користь ДП "Енергоринок" 22 500 грн. штрафу та 1 827 грн. сплаченого позивачем судового збору, вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин приписи п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, зменшивши розмір штрафу на 50%, тобто на 66000грн., стягнувши з відповідача на користь позивача 66000 грн. (50% суми від заявленої до стягнення штрафу). Стягнення з відповідача грошових коштів у вищевказаній сумі, на думку суду, є адекватною санкцією за порушення ним договірного зобов'язання та відповідає інтересам обох сторін.

Крім цього, судом взято до уваги, що сплата відповідачем штрафу в сумі 22 500 грн. застосована позивачем як міра відповідальності за попередній період з 16.09.2014 р. по 30.09.2014 р., що випливає з договірних відносин, визначених у п.1 додаткової угоди від 25.06.2014 р. № 10601/04 до договору № 10600/04 від 25.06.2014 р., який є предметом даного судового розгляду за період з 01.10.2014 р. по 13.11.2014 р.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що предявляються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно п.4.3. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №7 від 21.02.2013р. Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Оскільки справу до розгляду в суді доведено з вини відповідача, то судовий збір згідно ст.49 ГПК України в сумі 1980 грн. слід покласти на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 509, 530, 550, 551, 599, 610-612, 626-628 Цивільного кодексу України, ст.ст.174, 193, 216-217, 230, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 33 - 35, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково в сумі 66 000 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Галичина (43010, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Кременецька, буд. 38, ) на користь

Державного підприємства Енергоринок (01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, ) штраф у сумі 66 000 грн. та 1980 грн. сплаченого позивачем судового збору.

3. В позові на суму 66 000 грн. відмовити.

Повне рішення складено 26.11.2015 р.

Суддя Пахолюк В.А.