ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2015 Справа № 905/2315/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючої судді Демідової П.В.

При секретарі судового засідання Дейнегі В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Укртрансагро, м.Маріуполь Донецької області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства ДЕЛЬТА БАНК, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство Кредитпромбанк, м.Київ

про внесення змін до кредитного договору №3.3ДС/135/2007-КЛТ від 28.04.2007р.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 за дов. б/н від 05.10.2015р.;

від третьої особи: не зявився.

Суд перебував в нарадчій кімнаті

17.11.2015р. з 14.25 год. по 14.30 год.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Укртрансагро, м.Маріуполь Донецької області звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства ДЕЛЬТА БАНК, м. Київ про внесення змін до кредитного договору №3.3ДС/135/2007-КЛТ від 28.04.2007р.

Позивач просить суд внести зміни до кредитного договору в частині строку (терміну) повного погашення заборгованості за кредитами шляхом продовження строку (терміну) повного погашення заборгованості за кредитами перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» до дати втрати чинності Закону України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», але не раніше ніж 31 грудня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилаючись на ст.ст. 6.2.1., 6.2.2., 6.2.3. Принципів міжнародних комерційних договорів УНІДРУА, ст. ст. 651, 652 Цивільного кодексу України, Закон України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», просить суд внести зміни до кредитного договору №3.3ДС/135/2007-КЛТ від 28.04.2007р.

Ухвалою суду від 24.09.2015р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/2315/15 та залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство Кредитпромбанк, м.Київ.

13.10.2015 року позивачем до матеріалів справи надано пропозицію, про розірвання договору, яка на адресу відповідача надіслана 6.10.2015 року.

17 листопада 2015р. через канцелярію суду відповідачем наданий відзив №б/н від 16.11.2015р., в якому він заперечив проти позовних вимог, посилаючись на недоведеність впливу антитерористичної операції на господарську діяльність позивача, відсутність належного підтвердження настання обставин непереборної сили, що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності, та на відсутність істотних змін, які, в розумінні закону,є підставою для внесення змін до договору. Крім зазначеного відповідач наполягав на тому, що відносно нього запроваджена процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку, у звязку з чим він позбавлений правової можливості збільшувати строки користування кредитними коштами, оскільки це призведе до порушення інтересів кредиторів банку.

В судове засідання 17.11.2015р. представники позивача та третьої особи не зявились, відповідач зявився просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обовязками у відповідності із ст.22 ГПК України. Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.42,43 ГПК, ст.33 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. За приписами ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2007р. між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю Укртрансагро (далі позичальник) укладений кредитний договір №3.3ДС/135/2007-КЛТ (далі кредитний договір), відповідно до п 1.1 (в редакції договору про внесення змін та доповнень від 21.12.2010р. до кредитного договору №3.3ДС/135/2007-КЛТ від 28.04.2007р.) якого за цим договором банк надає кредит позичальнику у сумі 15 801 225, 62 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 120 269 448,70 грн. з кінцевим терміном повернення 10.04.2014р.

Пунктом 3.4.3 договору передбачено сплачувати банку нараховані проценти за кожним кредитом, наданим згідно з додатковими угодами, з 1 по 19 число кожного місяця до останнього робочого числа наступного місяця, нараховані з 20 числа по останній календарний день кожного місяця до останнього робочого дня наступного місяця, а також у день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом та у день повного погашення заборгованості за кредитом, вказаний у відповідній додатковій угоді. Проценти сплачуються на рахунки банку, що вказані у додаткових угодах. Датою сплати процентів вважається дата зарахування грошових коштів на рахунки банку, що вказані у додаткових угодах. У разі несвоєчасної сплати процентів, з наступного дня за датою, яка визначена цим пунктом, розраховується пеня, що передбачена пунктом 3.4.9. цього договору, на суму простроченого платежу.

Згідно п. 5.1 договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного погашення позичальником кредитів, процентів за користування ними, комісії, а при наявності простроченої заборгованості і пені за несвоєчасне погашення кредитів та сплату процентів.

Оцінивши договір, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором кредиту, який підпадає під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України та ст. 345-346 ГК України.

Як зазначає позивач, та не спростовує відповідач та третя особа, майнові права за кредитним договором згідно договору про відступлення права вимоги від 19.06.2013 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», передані відповідачеві, про що останній повідомив позивача листом від 26.06.2013 року. У звязку з чим позивач звернувся з позовом саме до відповідача.

За загальним правилом, встановленим ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору у звязку із істотною зміною обставин допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.4 ст.652 ЦК України, зміна договору за рішенням суду в умовах істотної зміни обставин допускається у виняткових випадках, при цьому необхідно довести недоцільність його розірвання у зв'язку з наявністю однієї з альтернативних умов: розірвання договору має суперечити суспільним інтересам або може потягнути для сторін (чи однієї з них) шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Згідно ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

За змістом ст. 33, 34 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог

Проте, позивач посилається що істотну зміну обставин, якими обумовлено необхідність внесення змін до кредитного договору, яка полягає у запроваджені Національним банком України призупинення здійснення банківських операцій на території, яка не контролюється українською владою (Постанова № 466 від 6.08.2014 року). Згідно Розпорядженням КМУ України від 7.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місце Маріуполь не входить до територій які є неконтрольованими українською владою, таким чином діяльність банківських установ на території місце розташування позивача не припинялась. Позивачем не доведено, яким чином Постанова НБУ № 466 від 6.08.2014 року вплинула на його діяльність та змінили обставини, якими керувався позивач укладаючи кредитний договір.

Істотною зміну обставин в розумінні позивача є його знаходження в зоні проведення антитерористичної операції місті Маріуполі.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначені заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, а саме накладено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями, на проведення перевірок органами і посадовими особами, уповноваженими законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, на примусову реалізацію предметів іпотеки, особливий порядок перереєстрації субєктів, тощо. Таким чином, Держава забезпечила пільгові умови здійснення підприємницької діяльності субєктів, на яких розповсюджується дія зазначеного Закону, не звільняючи їх від зобовязань, прийнятих до запровадження антитерористичної операції.

Враховуючи знаходження міста Маріуполь під контролем Української влади, та відсутність документального підтвердження впливу антитерористичної операції на діяльність позивача, суд не вважає доведеним факт зміни обставин, якими керувався позивач, укладаючи кредитний договір №3.3ДС/135/2007-КЛТ від 28.04.2007р.

З огляду на правову позицію Верховного Суду України, викладену в Узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки) від 01.10.2010р., та позицію Вищого господарського суду України, викладену в Постанові Пленуму «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів», зростання курсу долара США - валюти кредиту, не може розцінюватись як непередбачувана обставина, оскільки у позичальника існувала можливість в момент укладення договору спрогнозувати зміну курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації й можливості отримання кредиту в національній валюті, за таких обставин суд не погоджується з позицією позивача відносно зміни обставин , повязаних із зростанням курсу долара до гривні в два рази.

Крім іншого, Позивач також посилається на зростання криміногенної ситуації в «місті та околицях», порушення транспортного звязку, проте відсутність конкретних фактів, повязаних з діяльністю позивача, не може прийматися судом як належний доказ істотної зміни обставин, що зумовлює зміну кредитного договору, укладено між позивачем та відповідачем.

Також суд, вважає ілюзорним термін, на який позивач бажає відстрочити виконання зобовязань по сплаті кредиту та процентів - «до дати втрати чинності Закону України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» , але не раніше ніж 31.12.2016. Застосування такого терміну без привязання до діяльності субєктів правовідносин порушить співвідношення майнових інтересів сторін та позбавить відповідача того, на що він розраховував при укладенні кредитного договору.

Згідно зі ст. 346 ГК України для зниження ступеня ризику банки зобовязані надавити кредити позичальникам, попередньо вивчити стан його господарської діяльності та платоспроможність,спрогнозувати ризик непогашення кредиту. Тобто, строки користування кредитними коштами повинні бути обґрунтованими, реальними та повязаними з господарською діяльністю позичальника. Всупереч цьому, позивач жодним чином не підтвердив реальну змогу виконати зобовязання у термін, який ним визначений в пропозиції про зміну кредитного договору.

Крім зазначеного, судом враховано, що постановою Національного банку України № 664 від 02.10.2015р. відкликано банківську ліцензію ПАТ «Дельта Банк» та запроваджено процедуру його ліквідації.

За змістом ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи. Згідно зазначеного Закону протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонд гарантування вкладів на ліквідацію банку зобовязаний забезпечити збереження активів банку та вжити передбачені законодавством заходи щодо стягнення заборгованості з боржників.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що укладання субєктом, який перебуває в процедурі припинення (ліквідації) угод, направлених на подовження діяльності на ринку ( шляхом подовження строків кредитування), суперечить приписам Законів України «Про банки та банківську діяльність», «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та порушує інтереси кредиторів та можливих інвесторів такого банку.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Суд вважає, що зміна кредитного договору №3.3ДС/135/2007-КЛТ від 28.04.2007р.

в частині строку (терміну) повного погашення заборгованості за кредитами шляхом продовження строку (терміну) повного погашення заборгованості за кредитами перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» до дати втрати чинності Закону України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», але не раніше ніж 31 грудня 2016 року порушить приписи ст. 203 ЦК України.

Беручи до уваги ненадання позивачем належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності одночасно умов, визначених ч.2ст.652 ЦК України, які обумовлюють необхідність зміни умов кредитного договору №3.3ДС/135/2007-КЛТ від 28.04.2007р., особливий статус відповідача на час пропозиції про внесення змін до кредитного договору, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, тому відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст. 203, 205-207, 212, 215, 651,652, §2 Глави 71 Цивільного кодексу України, ст.ст. 188, 345-348 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 4, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,Законом України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Укртрансагро, м. Маріуполь Донецької області до Публічного акціонерного товариства ДЕЛЬТА БАНК, м. Київ за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства Кредитпромбанк, м.Київ про внесення змін до кредитного договору №3.3ДС/135/2007-КЛТ від 28.04.2007р. відмовити повністю.

У судовому засіданні 17.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення за правилами ст.ст.84-85 ГПК України підписано 23.11.2015р.

Суддя П.В. Демідова