ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 листопада 2015 року Справа № 910/8395/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді суддівЄвсікова О.О., Кролевець О.А., Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
на рішенняГосподарського суду міста Києва від 16.06.2015
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 16.09.2015
у справі№910/8395/15 Господарського суду міста Києва
за позовомТернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
доПублічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"
про зобов'язання виконати умови договору

в с т а н о в и в :

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 44 ГПК України). Таким законом є Закон України "Про судовий збір".

При зверненні з касаційною скаргою Тернопільське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не надало жодних доказів виконання зазначених вимог процесуального законодавства. Натомість скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Тобто єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 названого Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, за приписами зазначеної норми, відстрочення сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин. До того ж вказаною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Однак всупереч вимогам ст. 33 ГПК України Тернопільським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції до касаційної скарги не додано жодних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору в установленому порядку і розмірі, а в тексті касаційної скарги не наведено жодних доводів з цього приводу. З огляду на викладене вказане клопотання не підлягає задоволенню, а касаційну скаргу слід повернути скаржнику на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Оскільки касаційну скаргу Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції подано 16.10.2015, тобто з пропуском встановленого для її подання строку, скаржником одночасно заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке підлягає розгляду за умови подання належно оформленої касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 у справі №910/8395/15 із доданими матеріалами повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя О.Євсіков

Судді О.Кролевець

О.Попікова