РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2015Справа №910/27479/15

За позовомДержавного підприємства "Золотоніське лісове господарство"
До Міністерства оборони України
Простягнення 29 846,25 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

За участю представників:

Від позивачаСторчоус О.В. (за довіреністю від 31.08.2015 р.)
Від відповідачаДягель І.І. (за довіреністю від 21.05.2015 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Золотоніське лісове господарство" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 29 846,25 грн. заборгованості за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 р. за вказаними вимогами порушено провадження у справі № 910/27479/15, розгляд справи призначено на 20.11.2015 р.

10.11.2015 р. від позивача до суду надійшли додаткові документи на виконання вимог суду.

20.11.2015 р. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву про стягнення боргу.

В судове засідання 20.11.2015 р. з'явилися уповноважені представники сторін спору.

Представник позивача обґрунтував обставини виникнення у відповідача заборгованості, підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з мотивів, викладених у відзиві, та просив суд відмовити у їх задоволенні.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.12.2014 р. між Міністерством оборони України (замовник) та Державним підприємством "Золотоніське лісове господарство" (постачальник) було укладено договір № 343/3/131 про закупівлю товарів за державні кошти (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язався до 25.12.2014 р. поставити замовникові деревину необроблену (02.20.1) 6 лотів, а саме лот 1 лісоматеріали круглі типу "Стойка" 56,33 куб.м. у асортименті, кількості та за цінами зазначені в специфікації постачання товарів, а замовник - прийняти та оплатити товар.

Згідно з п.1.2 договору та специфікації (додаток № 1 до договору), найменування товару - деревина необроблена (02.20.1) 6 лотів, а саме лот 1 лісоматеріали круглі типу "Стойка" 56,33 куб.м.: лісоматеріали круглі типу "Стойка" діаметром 8-12 см. у кількості 28,97 куб.м.; лісоматеріали круглі типу "Стойка" діаметром 14-18 см у кількості 27,36 куб.м.

Відповідно до п. 3.1 договору та специфікації (додаток № 1 до договору) загальна вартість товару становить 29 846,25 грн. з ПДВ.

Пунктами 4.1, 4.2 договору сторони встановили, що розрахунки за поставлені та належним чином прийняті товари належної якості та кількості проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення постачальником рахунку-фактури (2 примірники) (далі рахунок) протягом 20 банківських днів з дати постачання, за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків. До рахунку-фактури постачальником додаються: видаткові накладні на постачання продукції, акти приймання-передавання продукції.

Постачання товарів здійснюється постачальником до 25.12.2014 р. (п. 5.1 договору).

Датою виконання зобов'язання по постачанню товарів є дата підписання вантажоодержувачем актів приймання-передавання продукції (п. 5.9 договору).

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідача отримав продукцію на суму 29 846,25 грн., про що сторонами підписано акт приймання-передавання товару від 23.12.2014 р.

Згідно з п. 4.1 договору позивач направив відповідачу претензію від 16.06.2015 р. № 628/01 про здійснення оплати з приєднаними до неї двома екземплярами рахунка-фактури № 135 від 18.06.2015 р. та завірену належним чином копію акту приймання-передачі товару та копію залізничної накладної (претензія з додатками в копіях наявні в матеріалах позову).

Як слідує з відповіді на претензію, відповідач не заперечує проти заборгованості перед постачальником у сумі 29 846,25 грн., проте, вказує на відсутність правових підстав для здійснення оплати в 2015 році за поставлений товар позивачем у 2014 році, оскільки невикористані до кінця 2014 року кошти повернуто до Державного бюджету.

Пунктом 6.1.1 договору встановлено обов'язок замовника своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З поданих доказів вбачається та відповідачем не спростовується той факт, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором, поставивши відповідачу товар на суму 29 846,25 грн., за який останній розрахунок не провів, зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 29 846,25 грн.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд вивчив та заслухав, проте, не приймає їх як такі, що спростовують наявність у відповідача обов'язку з оплати поставленого йому товару, оскільки відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, зважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими, а, отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір за результатами розгляду справи відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, ) на користь Державного підприємства "Золотоніське лісове господарство" (19736, Черкаська обл., Золотоніський район, с. Вільхи, ) 29 846 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 25 коп. основного боргу та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 24.11.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко