ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.11.2015 Справа № 905/1814/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Дон», м. Донецьк

про звернення стягнення на майно на предмет іпотеки та на предмет застави шляхом визнання на нього права власності.

Суддя Говорун О.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 25.08.2015;

від відповідача не зявився.

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Дон» (далі відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки та на предмет застави шляхом визнання на нього права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за укладеним між сторонами договором про відновлювальну кредитну лінію №07-01-10 від 27.12.2010, останній має прострочену заборгованість, загальний розмір якої становить 25056567грн.61коп. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами був укладений іпотечний договір №5И/1210 від 28.12.2010 та договір застави основних засобів №3ОС/1210 від 28.12.2010, з огляду на що позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки та на предмет застави шляхом визнання на нього права власності.

Відповідач визнав позовні вимоги та просив задовольнити вимоги позивача (а.с.13).

Ухвалою господарського суду від 13.10.2015, за клопотанням позивача, строк розгляду справи був продовжений до 16.11.2015.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

27.12.2010 між позивачем та відповідачем був укладений договір про відновлювальну кредитну лінію №07-01-10 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу поновлювальну кредитну лінію в розмірі 11510840грн., а відповідач зобовязався повернути отримані у рахунок кредитної лінії грошові кошти відповідно до графіку з кінцевим строком повернення 25.12.2015 та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 12% річних, а з 27.12.2011 у розмірі 19,5% річних (а.с.9-19).

Відповідно до п.3.4 кредитного договору, зокрема, відповідач зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитними коштами, щомісячно, в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше останнього робочого дня кожного місяця.

Згідно з п.4.1 кредитного договору, кредитні кошти надані відповідачу за цільовим призначенням: придбання нежитлових будівель загальною площею 1287,2м2, розташованих за адресою: м. Донецьк, вул. Федосєєва, 28-Б за ціною 1310093грн., придбання виробничого обладнання для виготовлення склопакетів у кількості 36 одиниць за ціною 10200747грн. та поповнення обігових коштів.

Пунктом 6.1 кредитного договору сторони встановили, що позивач має право вимагати повернення виданих кредитних коштів та сплати процентів за весь період використання кредитом до настання строку, вказаного в договорі, а відповідач зобовязаний повернути отримані кредитні кошти та сплатити усі проценти впродовж 1 робочого дня з моменту отримання вимоги позивача.

Відповідно до п.7.1 кредитного договору відповідач зобов'язався сплатити пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє відповідача від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними коштами.

В якості забезпечення виконання кредитного договору, 28.12.2010 між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір №5И/1210 (далі договір іпотеки), згідно умов якого відповідач передав в заставу (іпотеку) позивачу нерухоме майно: будівлі, загальною площею 1287,2м2, що розташовані за адресою: м. Донецьк, вул. Федосєєва, 28-Б, а саме: будівлю прохідної (літ.А), будівлю адміністративно-побутового корпусу (літ.Б-1) площею 181,4м2, будівлю майстерні по зборці віконних блоків (літ.Г-1) площею 1055,7м2 та будівлю душевої (літ.Д-1) площею 50,1м2 (далі предмет іпотеки) (а.с.20-26).

Пунктом 4 договору іпотеки сторони погодили, що предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих відповідачу за договором про відновлювальну кредитну лінію №07-01-10 від 27.12.2010, а також, зокрема, відсотків за користування кредитом, комісійної винагороди та неустойки.

Відповідно до п.5 договору іпотеки, узгоджена сторонами ринкова вартість предмету іпотеки становить 1310093грн.

Згідно з п.8.4.3 договору іпотеки, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання відповідачем зобовязань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані.

Пунктом 8.4.15 договору іпотеки визначено, що позивач має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.10 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд позивача, зокрема, за рішенням суду.

Згідно з п.11.3.1 договору іпотеки, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі позивачу права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за кредитним договором у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Також, в якості забезпечення кредитного договору, 28.12.2010 між позивачем та відповідачем був укладений договір застави основних засобів №3ОС/1210 (далі договір застави), відповідно до умов якого, відповідач передав в заставу позивачу майно: виробниче устаткування для виготовлення склопакетів в кількості 36 одиниць (а.с.27-32).

Пунктом 2 договору застави сторони погодили, що зазначене майно передається в заставу, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих відповідачу за договором про відновлювальну кредитну лінію №07-01-10 від 27.12.2010, а також, зокрема, відсотків за користування кредитом, комісійної винагороди та неустойки.

Відповідно до п.3 договору застави, узгоджена сторонами ринкова вартість предмету застави становить 10200747грн.

Пунктом 8 договору застави встановлено, що в разі неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач має право, зокрема, звернути стягнення на предмет застави. Право звернення стягнення на предмет застави позивач набуває також, якщо позивач відповідно до умов кредитного договору заявить відповідачу вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строків, зазначених у цьому договорі, а відповідач не виконає зазначене зобовязання.

Згідно з п.9 договору застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється на розсуд позивача, зокрема, за рішенням суду.

У зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, позивач надіслав на адресу відповідача вимоги про повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитом №4145 від 31.12.2013 та №449 від 04.02.2014, в яких позивач вимагав погашення суми заборгованості за кредитним договором, а в разі несплати відповідачем заборгованості, позивач застережив, що будуть застосовані заходи звернення стягнення на предмети іпотеки та застави (а.с.37-40), проте, до теперішнього часу вимоги позивача відповідачем не виконані, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/4718/14-ц від 25.11.2014 були задоволені позовні вимоги позивача до відповідача та ОСОБА_2 (поручитель) про стягнення 17214287грн. заборгованості, з урахуванням процентів та пені за договором про відновлювальну кредитну лінію №07-01-10 від 27.12.2010 (а.с.35-36).

Відповідач має прострочену заборгованість за кредитним договором, розмір якої становить 25056567грн.61коп., з яких сума строкової заборгованості за кредитом - 1370324грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом 10140516грн., сума строкової заборгованості за відсотками - 127385грн.14коп.; сума простроченої заборгованості за відсотками 8452360грн.76коп. та пеня за прострочення заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії - 4965981грн.71коп., що відповідачем не заперечується.

Частиною 1ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу першого цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу (ч.2 ст.105 ЦК України).

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.572 ЦК України, яка кореспондується з ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Приписами ч.ч.1,2 ст.590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення закріплені у ст.33 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частиною 1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» встановлено що, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно з п.8 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності на майно припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про Заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Приписами ч.ч.1,3 ст.20 Закону України «Про Заставу» встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави.

Враховуючи вищевикладене, суд, у звязку із невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, які були забезпечені іпотекою та заставою, вважає вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки та на предмет застави, шляхом визнання права власності на них, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст. 38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Господарські витрати розподілити відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

В рахунок погашення заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію №07-01-10 від 27.12.2010, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Дон» (83032, м. Донецьк, вул. Федосєєва, 28-Б, ) в розмірі 25056567грн.61коп., з яких сума строкової заборгованості за кредитом - 1370324грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом 10140516грн., сума строкової заборгованості за відсотками - 127385грн.14коп.; сума простроченої заборгованості за відсотками 8452360грн.76коп. та пеня за прострочення заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії - 4965981грн.71коп., звернути стягнення на нерухоме майно (предмет іпотеки):

- будівлі, загальною площею 1287,2м2, що розташовані за адресою: м. Донецьк, вул. Федосєєва, 28-Б, а саме: будівлю прохідної (літ.А), будівлю адміністративно-побутового корпусу (літ.Б-1) площею 181,4м2, будівлю майстерні по зборці віконних блоків (літ.Г-1) площею 1055,7м2 та будівлю душевої (літ.Д-1) площею 50,1м2, шляхом визнання на нього права власності за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмету іпотеки.

В рахунок погашення заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію №07-01-10 від 27.12.2010, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Дон» (83032, м. Донецьк, вул. Федосєєва, 28-Б, ) в розмірі 25056567грн.61коп., з яких сума строкової заборгованості за кредитом - 1370324грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом 10140516грн., сума строкової заборгованості за відсотками - 127385грн.14коп.; сума простроченої заборгованості за відсотками 8452360грн.76коп. та пеня за прострочення заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії - 4965981грн.71коп., звернути стягнення на рухоме майно (предмет застави): виробниче устаткування для виготовлення склопакетів в кількості 36 одиниць, а саме:

№ Обєкт оцінки Тип Завод виробник Серійний №Інвента рний №Рік випуску
1Рушійна станція вантаження скла з 4-х пірамідATH-37/26DLisec SNG M Machinostroyeniye012-003
2Піраміда для складування склаLBS-37/26Lisec SNG M Machinostroyeniye016-003
3Піраміда для складування склаLBS-37/26Lisec SNG M Machinostroyeniye016-003
4Піраміда для складування склаLBS-37/26Lisec SNG M Machinostroyeniye016-003
5Піраміда для складування склаLBS-37/26Lisec SNG M Machinostroyeniye015-003
6Стіл різанняESL 37/26 RSLisec SNG M Machinostroyeniye031-003
7Стіл розломуBTS-37/26Lisec SNG M Machinostroyeniye054-003
8Станція водопідготовкиLUBRON CARRO 01/40/ТLUBRON CARRO.10.2001
9Вхідний транспортер автоматичної мийної машиниRTVN-32/16WELisec SNG M Machinostroyeniye 382-001
10Автоматична мийна машинаRTL-16VNLisec SNG M Machinostroyeniye312-001
11Вхідний транспортер автоматичної мийної машиниRTVN-32/16STLisec SNG M Machinostroyeniye380-001
12Станція монтажу рамкиRSVN-38/16ULisec SNG M Machinostroyeniye322-001
13Збірний пресHLP 25/16Lisec SNG M Machinostroyeniye341-001
14Вихідний транспортер збірного пресаRTVN-32/16STLisec SNG M Machinostroyeniye380-001
15Стіл герметизаціїER 140Lisec SNG M Machinostroyeniye356-001
16Автоматично дозуюча змішувальна установкаRE1NHARD - TECHN1K ECOSTAR 250REIN HARD4006/6
17Пристрій продовження часу полімеризаціїRE1NHARD - TECHNIK FREEZER GW 25/50REIN HARD1298/5
18Конвеєр готової рамкиFR 400 SLisec SNG M Machinostroyeniye550-001
19Бутиловий екструдерLBH25VLisec SNG M Machinostroyeniye571-002
20Автоматичний аксильний стіл, що нахиляєUKL 32/23 LALisec SNG M Machinostroyeniye401-18-20- 991
21Установка для заповнення адсорбентомA4ALLisec SNG M Machinostroyeniye12000048D0222006
22ПилаMFL 600Lisec SNG M Machinostroyeniye15000051D0232006
23КомпресорВК20Е-10-500«Летис» м. Б.Церковь6
24Осушувач повітряDFE 18/AC«Летис» м. Б.Церковь061003916- 1010DFE018 FF0D0252006
25Пристрій газонапиленняFWH/11/13 _--__--_____GM /2
26Арфообразная пірамідаFWH/11/13 ------- ------027 ---
27Арфообразная пірамідаFWH/11/13 ------- ------028 ---
28Арфообразная пірамідаFWH/11/13 ------- ------029 ---
29Арфообразная пірамідаFWH/11/13 ------- ------030 ---
30Арфообразная пірамідаFWH/11/13 ------- -------031 ---
31Арфообразная пірамідаFWH/11/13 ------- -------032 ---
32Арфообразная пірамідаFWH/11/13 ------- -------033 ---
33Арфообразная пірамідаFWH/11/13 ------- --------034 ---
34Арфообразная пірамідаFWH/11/13 ------- -------035 ---
35Арфообразная пірамідаFWH/11/13 ------- -------036 ---
36Таль електрична вантажопідйомністю 3,2т.AT 3512 E ------- 601029037 ---

шляхом визнання на нього права власності за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмету застави.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Дон» (83032, м. Донецьк, вул. Федосєєва, 28-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) 28146грн.66коп. витрат з оплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, через господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 20 листопада 2015 року.

Суддя О.В. Говорун