РІШЕННЯ

12.11.2015 Справа №910/13681/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13681/15

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м. Київ,

до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», м. Київ,

про стягнення 7 519,24 грн.,

за участю представників:

позивача - не з'явилися;

відповідача - Петренко Р.О. (довіреність від 02.01.2015 № 3),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (далі - ПАТ «АСК «Інго Україна») про стягнення 7 519,24 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Плотницька Н.Б.) від 29.05.1015 порушено провадження у справі № 910/13681/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2015 № 910/13681/15 позовну заяву було залишено без розгляду відповідно до пункту 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 апеляційна скарга була задоволено; ухвала від 03.08.2015 скасовано; матеріали справи № 910/13681/15 повернуто Господарському суду міста Києва повернуто для розгляду.

Розпорядженням від 21.09.2015 № 04-23/1414 Керівника апарату Кривенко О.М. було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/13681/15.

В результаті повторного автоматичного розподілу справа № 910/13681/15 було передано на розгляд судді Курдельчуку І.Д.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2015 справу № 910/13681/15 прийнято до провадження суддею Курдельчуком І.Д.; призначено судовий розгляд на 07.10.2015; направлено судовий запит до Дзержинського районного суду міста Харкова.

У судовому засіданні 07.10.2015 позивач подав суду документи на виконання вимоги ухвали суду; відповідач відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 07.10.2015 розгляд справи відкладено на 12.11.2015 та зобов'язано позивача подати суду додаткові документи та пояснення.

19.10.2015 від Дзержинського районного суду міста Харкова надійшла відповідь на запит суду та копія постанови від 29.03.2013 зі справи № 638/2339/13-П.

29.10.2015 позивач подав суду заяву про розгляд справи за відсутності повноважного представника; позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представники позивача у судове засідання 12.11.2015 не з'явилися; про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином під розпис, що підтверджується розпискою від 07.10.2015, яка долучена до матеріалів справи.

Крім того, позивачем не було виконано вимоги ухвали суду від 07.10.2015 та не подано витребувані документи та пояснення.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору, проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 12.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2011 ПАТ «СК «ПЗУ Україна» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № АМ/028148 (далі - Договір), предметом якого є: майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням та/або користуванням та/або розпорядженням застрахованим транспортним засобом автомобілем «Volkswagen» (державний номер НОМЕР_1).

13.05.2012 о 20:05 год. у м. Харкові по вул. Отакара Яроша, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля «Volkswagen», та автомобіля «ВАЗ-21099» (державний номер НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 пункту 12.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 29.03.2013 зі справи № 638/2339/13-П ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

13.05.2012 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

31.05.2012 оцінювачем складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 410/05/12, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля, складає 18 600,08 грн.

19.06.2012 ПАТ «СК «ПЗУ Україна» складено страховий акт № UA018/L03/01 і розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 13 253,95 грн.

10.09.2012 ПАТ «СК «ПЗУ Україна» складено страховий акт № UA018/L03/02 і розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 5 364,96 грн.

Отже, сума страхового відшкодування за двома актами складає 18 618,91 грн.

На підставі страхових актів позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив страхове відшкодування у сумі 18 618,91 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 21.06.2012 № 3477 на суму 13 253,95 грн. і від 11.09.2012 № 5787 на суму 5 364,96 грн.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Разом з тим, згідно зі статтею 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника «ВАЗ-21099» як страхувальника на момент ДТП була застрахована ПАТ «АСК «Інго Україна» за полісом № АВ/2520313.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на виплату страхового відшкодування в порядку регресу та відсутності підстав для задоволення позовних вимог у сумі 7 519,24 грн.

23.01.2013 позивач надіслав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 18 618,91 грн.

Відповідач сплатив страхове відшкодування в порядку регресу частково у сумі 11 099,67 грн. 07.03.2013.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідач подав суду страховий акт від 22.02.2013 № 16613 в якому страхове відшкодування визначено у сумі 11 099,67 грн.

Так, відповідачем були виключені витрати, які не відносяться до страхового випадку, а саме 4 476,00 грн.

Відповідно до рахунку від 01.06.2012 № АД-637 було замінено у транспортному засобі диск колеса на суму 4 476 грн., у тому числі ПДВ, та відремонтовано диск колеса на суму 666,67 грн.

Відповідно до первинної довідки ДАІ автомобіль «Фольксваген» (НОМЕР_1) отримав пошкодження лише одного заднього диску, а тому ПАТ «АСК «Інго Україна» зобов'язана відшкодувати лише витрати за ті пошкодження, які були отримані в ДТП 13.05.2012.

Отже, відповідач сплатив страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі, визначеному з врахуванням норм Закону, а саме у сумі 11 099,67 грн.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для стягнення заявленої суми.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи покладаються на позивача.Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 17.11.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук