номер провадження справи 2/120/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015 Справа № 908/5007/15

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Ізвєстія" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук (72250, Запорізька область, Веселівський район, село Широке, вул. Комсомольська, буд. 1),

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 72202, АДРЕСА_1; адреса фактичного проживання: 71503, АДРЕСА_2),

про стягнення 10144,40 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача - Шубін О.П (довіреність б/н від 21.09.2015 р.);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося Державне підприємство "Дослідне господарство "Ізвєстія" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, від 14.10.2008 р. заборгованості з орендної плати в сумі 3483,24 грн. за період з січня по вересень 2009 року, а також просить стягнути за прострочення сплати орендної плати пеню в сумі 3439,90 грн., 3% річних в сумі 532,21 грн. за період з 03.02.2009 р. по 29.04.2015 р. та інфляційні втрати в сумі 2689,05 грн. за період з лютого 2009 року по квітень 2015 року.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 526, 530, 610, 611, 625, 655, 656, 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 175, 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 11.09.2015 р. прийнято позов до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/120/15 та призначено розгляд справи на 22.10.2015р.

Ухвалою суду від 22.10.2015р. відкладено розгляд справи на 09.11.2015 р. у зв'язку з неявкою представника відповідача, невиконанням сторонами у повному обсязі вимог суду та з метою витребування додаткових доказів.

В судовому засіданні 09.11.2015р. був присутній представник позивача, за його заявою фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач не надав відзиву на позов, причин неявки свого представника не повідомив. Надіслана відповідачу на юридичну адресу ухвала повернулась до суду з відміткою поштової установи про відсутність адресата за вказаною адресою (АДРЕСА_1). Також ухвала суду надсилалась на зазначену позивачем фактичну адресу відповідача (АДРЕСА_2) і повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. У зв'язку з цим суд додатково надіслав ухвалу про відкладення розгляду справи від 22.10.2015 р. за адресою орендованого приміщення (АДРЕСА_3). Надіслана на цю адресу кореспонденція до суду не поверталась.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 64 ГПК України, суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Статтею 75 ГПК України передбачено, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, і розгляд справи можливий без присутності представника відповідача.

В судовому засіданні 09.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

14.10.2008 р. Державним підприємством "Дослідне господарство "Ізвєстія" ІОК УААН (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар, відповідач) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності.

В подальшому найменування орендодавця було змінено на Державне підприємство «Дослідне господарство «Ізвєстія» Національної академії аграрних наук України, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 17.11.2010 р. серії А01 № 159368.

Відповідно до п.1.1 цього договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене приміщення бару в смт.Веселе (надалі - майно) площею 137,55 кв.м., із них 42.3 кв.м. в оренду за адресою: смт.Веселе, Веселівського району, розміщене за адресою: АДРЕСА_3, що знаходиться на балансі ДП «ДГ «Ізвєстія» ІОК УААН, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою 41036,00 (сорок одна тисяча тридцять шість) грн., із них 42,3 кв.м. = 12619,58 грн. Майно передається в оренду з метою громадського харчування, роздрібної торгівлі.

Згідно з п. 3.1, 3.2 договору орендна плата визначається на підставі ст. 20 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» за домовленістю сторін і становить без ПДВ за перший місяць оренди 298,26 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди - жовтень визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції 1,226 за 05-12.2006 р. - 01-12.2007 р., 01-09.2008 р. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата в повному обсязі перераховується ДП «ДГ «Ізвєстія» ІОК УААН щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Цей договір укладено строком на 1 рік, що діє з 14.10.2008 р. по 14.10.2009 р. включно (п. 10.1 договору).

У п. 10.6 договору сторони погодили, що в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

В позовній заяві позивач вказує, що 03.02.2010 р. директором підприємства був виданий наказ № 34 «Про розторгнення договору оренди № 110; № 111 від 14.10.2008 р. магазин-бар АДРЕСА_3» у зв'язку з систематичною несплатою орендної плати і наявністю дебіторської заборгованості в сумі 15954,69 грн. Було вирішено: 04.02.2010 р. провести інвентаризацію наявності цілісності майна господарства; майстру-будівельнику господарства ОСОБА_3 разом із зав. господарством ОСОБА_4 забезпечити заміну замків на дверях магазину (бар). Також позивач вказує, що 05.04.2012 р. на адресу відповідача була відправлена вимога та акт звірки взаєморозрахунків, однак ці вимоги залишились без задоволення. У зв'язку з цим у даному позові позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 3483,24 грн. за період з січня по вересень 2009 року, пеню за прострочення сплати орендної плати в сумі 3439,90 грн., 3% річних в сумі 532,21 грн. за період з 03.02.2009 р. по 29.04.2015 р. та інфляційні втрати за період з лютого 2009 року по квітень 2015 року в сумі 2689,05 грн.

Спірні правовідносини сторін врегульовані договором оренди державного майна.

Спеціальним законом, який регулює відносини оренди державного майна є Закон України від 10.04.1992 р. № 2269-ХІІ «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно з ч. ч 1, 4 ст. 13 даного Закону передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди. Орендодавець зобов'язаний передати орендарю об'єкт оренди в комплекті та у стані, що відповідають істотним умовам договору оренди та призначенню майна, і повідомити орендаря про особливі властивості та недоліки майна, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров'я, майна орендаря або інших осіб чи призвести до пошкодження самого майна під час користування ним.

Статтею 795 Цивільного кодексу України також встановлено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 7.1 договору орендодавець зобов'язується передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором по акту приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

Обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону яка передає майно іншій стороні (п.2.5 договору).

У п. 2.1 договору визначено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Таким чином, доказом прийняття майна в оренду згідно з договором оренди від 14.10.2008 р. є підписання сторонами акту приймання-передачі майна.

На вимогу суду позивач не надав акту приймання-передачі майна в оренду відповідачу. Представник позивача в судових засіданнях пояснив суду, що такий акт у позивача відсутній. У письмових поясненнях по справі від 09.11.2015 р. позивач відзначив, що після підписання договору оренди відповідач фактично прийняв у строкове платне користування орендоване приміщення без укладання та підписання між сторонами акту приймання-передачі майна. Сторони фактично приступили до виконання умов договору та претензій один до одного не мали до часу виникнення заборгованості зі сплати орендної плати, яка виникла з січня 2009 року.

Суд зазначає, що за приписами ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи позивача про вступ відповідача у користування орендованим майном не підтверджені відповідними доказами. Зокрема, актом приймання-передачі майна в оренду, з дати підписання якого визначається вступ орендаря в користування орендованим майном згідно з п. 2.1 договору. Також позивачем не надано доказів фактичного користування відповідачем орендованими майном (як-от: актів виконаних послуг, акту повернення майна з оренди, доказів часткової сплати орендної плати, листування, в якому було б засвідчено відповідачем факт використання ним орендованого майна, договору на відшкодування витрат з утримання орендованого майна, підписаних сторонами актів звірки розрахунків за договором оренди тощо). Будь-яких документів, які б свідчили про фактичне використання відповідачем орендованого майна, до справи не надано. Рахунки на сплату орендної плати та податкові накладні за спірний період складені позивачем одноособово. Докази вручення рахунків відповідачу відсутні. Так само позивачем не надані докази надсилання відповідачу вимоги про сплату боргу від 05.04.2012 р. № 195.

Отже, докази фактичного виконання договору оренди від 14.10.2008 р. в частині передачі та використання об'єкту оренди відсутні.

За таких обставин, правомірність нарахування та стягнення орендної плати за спірний період позивачем не доведена.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу з орендної плати в сумі 3483,24 грн. не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення пені в сумі 3439,90 грн., 3% річних в сумі 532,21 грн. за період з 03.02.2009 р. по 29.04.2015 р., а також інфляційних втрат у сумі 2689,05 грн. за період з лютого 2009 року по квітень 2015 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", відповідно до яких платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 3.5 договору оренди передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцю у визначеному пунктом 3.3, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що позивач не довів правових підстав для нарахування та стягнення з відповідача орендної плати, а відповідно - факту порушення з боку відповідача зобов'язань щодо її сплати, відсутні підстави для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем на дану суму заборгованості. Тому в задоволенні цих вимог суд відмовляє.

Таким чином, позовні вимоги залишені судом без задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Повне рішення оформлено і підписано,

згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 16.11.2015 р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.