КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р. Справа№ 910/13248/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Жук Г.А.

Баранця О.М.

при секретарі: Гірчак Г.Л.

за участю представників:

від позивача: Лещенко Р.М., представник за довіреністю №26-04/2015 від 26.04.2015р.;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. (підписано - 15.07.2015р.)

у справі №910/13248/15 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джинджер"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування №44223/1 від 01.08.2014 р. та стягнення 107 747,86 євро, що еквівалентно 2 621 088,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Джинджер" (надалі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" (надалі - відповідач) про розірвання Договору на розрахунково-касове обслуговування №44223/1 від 01.08.2014р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Джинджер" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит", та стягнення 107 747,86 євро, що еквівалентно 2 621 088,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на істотне порушення Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" умов договору про розрахунково-касове обслуговування і невиконання банком платіжних доручень клієнта, що, на думку позивача, є істотним порушенням договору та підставою для його розірвання вказаного правочину на підставі приписів ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України у судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Джинджер" прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13248/15 позов задоволено повністю. Розірвано договір на розрахунково-касове обслуговування №44223/1 від 01.08.2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Джинджер". Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джинджер" залишок коштів на рахунку №9002 Товариства з обмеженою відповідальністю "Джинджер", відкритому у Публічному акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит", у сумі 107747 євро, 86 центів, а також судовий збір у розмірі 53639 грн. 78 коп.

При ухваленні зазначеного рішення суд першої інстанції визнав, що безпідставне невиконання Банком розрахункових документів позивача є істотним порушення Банком умов договору про розрахунково-касове обслуговування і є підставою для його розірвання та стягнення залишку коштів з рахунку клієнта на вказаний ним інший рахунок.

Не погодившись із висновками місцевого господарського суду , Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13248/15 скасувати частково в частині розірвання договору про розрахунково-касове обслуговування.

У доводах апеляційного оскарження відповідач посилався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповноту з'ясування ним обставин справи та прийняття рішення, висновки якого не відповідали фактичним обставинам справи.

Апелянт вважав, що договір про розрахунково-касове обслуговування за своєю правовою природою є договором банківських послуг, порядок припинення якого передбачено статтею 1075 Цивільного кодексу України. На думку апелянта, клієнт, який всупереч пунктам 20.1., 20.5. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р. №492, не подав до Банку заяви про закриття рахунку, передчасно звернувся до суду.

Відповідно до Протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями від 11.08.2015р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.15р. колегією суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В. прийнято до розгляду апеляційну Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", порушено апеляційне провадження у справі №910/13248/15, розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" призначено на 09.09.2015р.

26.08.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 р. у зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. прийнято апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13248/15 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 04.11.2015р. у зв'язку з неявкою представника відповідача.

03.11.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли розгорнуті заперечення на апеляційну скаргу.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2015 р. у зв'язку з перебуванням суддів Смірнової Л.Г. та Чорної Л.В. у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Баранець О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2015р. прийнято апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13248/15 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Баранець О.М.

У судове засідання 04.11.2015р. представники відповідача не з'явились. Про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (вх.№09-33/3779/15 від 28.09.2015р.), що міститься в матеріалах справи. Про причини неявки відповідач суд не повідомив.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін, або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Отже, відкладення справи застосовується не у зв'язку з відсутністю у судовому засіданні представників сторін, а у зв'язку з неможливістю вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи, що сторони були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, явка учасників судового процесу не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті у судовому засіданні 04.11.2015р. за відсутності представників відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 04.11.2015р. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.08.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Джинджер" (далі - клієнт/позивач) та Публічним акціонерним товариством "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" (далі - банк/відповідач) був укладений договір №44223/1 на розрахунково-касове обслуговування (далі - Договір), за умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунки №9002 в євро та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків в порядку і на умовах, визначених договором (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1, 2.2, 2.3 договору банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами. Списання банком грошових коштів з рахунків здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України. Накладення арешту на рахунки або припинення операцій за ними, що обмежує право клієнта на розпорядження коштами, можливе тільки у випадках, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.2.1 договору клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунках, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України.

З матеріалів справи випливає, що Клієнтом були надані Банку на виконання платіжні доручення в іноземній валюті або банківських металах: №2 на суму 100000,00 євро від 28.01.2015 року; №3 на суму 7747,86 євро від 10.04.2015 року про списання вказаних сум з рахунку Клієнта на користь його партнерів.

Банк платіжні доручення не виконав, кошти не списав.

16.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом від 16.02.2015 року №16/02-15, в якому повідомляв про систематичні проблеми із своєчасністю проведення безготівкових розрахунків; про те, що гроші за платіжним дорученням №2 від 28.01.2015 року станом на 16.02.2015 року не були отримані партнером Клієнта, але у системі клієнт-банк відображені як проведені.

11.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом №11/03/2015 і просив повернути валютні кошти у сумі 100000,00 євро, відправлені згідно платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металів № 2 від 28.01.2015 року , на рахунок позивача №9002 , відкритий в акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит".

20.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом № 20/04-15 року, яким повідомив, що 10.04.2015 року товариством з обмеженою відповідальністю "Джинджер" в системі Клієнт-банк було сформовано належним чином, підписане та відправлене платіжне доручення № 3 на загальну суму 7747,86 євро. 13 квітня 2015 року співробітник компанії Гейко Л. звернулась до валютного відділу Банку "Фінанси та Кредит" поставити штамп на платіжному дорученні з відміткою про прийняття, проте банком було відмовлено з посиланням на заборону керівництва приймати платіжні доручення. Станом на 20.04.2015 року дане платіжне доручення в програмі Клієнт-банк продовжує перебувати на статусі "на виконанні".

Позовні вимоги щодо наявності правових підстав для стягнення з Банку залишку грошових коштів у розмірі 107 747,86 євро, що еквівалентно 2 621 088,56 грн., на відкритому Банком позивачу рахунку, позивач поєднував свої вимоги з вимогою про розірвання договору про розрахунково-касове обслуговування у зв'язку з істотним порушення Банком відповідного договору.

З доводами позивача погодився місцевий господарський суд та задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Утім, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позов, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

У розумінні статті 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Договір банківського рахунку є договором про надання оплатних банківських послуг, а отже клієнт має право у будь-який час відмовитися від послуг, сповістивши про це Банк, що випливає з приписів ст. 1075 ЦК Договір.

У відповідності до статті 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Договір може бути розірваний за заявою будь-якої із Сторін, а також в інших випадках та з підстав, передбачених Договором та чинним законодавством України (п.8.2. Договору).

Зобов'язання Банку продовжують існувати до тих пір, доки існує договір банківського рахунку.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про закриття рахунку та припинення дії вказаного договору за заявою клієнта банку, або про розірвання такого договору у відповідності до частин 1, 3 статті 1075 Цивільного кодексу України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача залишку грошових коштів з поточного рахунку Клієнта, власником яких він є, при відсутності в матеріалах справи доказів закриття такого рахунку і припинення договору на розрахунково-касове обслуговування №44223/1 від 01.08.2014р. за заявою клієнта.

При розірванні Договору Клієнт зобов'язаний закрити Рахунок, подавши в Банк документи, що передбачені чинним законодавством України для закриття Рахунку (п.8.3. Договору).

Порядок закриття рахунків клієнтів банків визначається Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492 (надалі - Інструкція).

Відповідно до абзацу першого пункту 20.1. Інструкції поточні рахунки клієнтів банків закриваються на підставі заяви клієнта.

Згідно п. 20.5. Інструкції закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів:

-найменування банку;

-найменування, коду за ЄДРПОУ власника рахунку;

-номера рахунку, який закривається;

-дати складання заяви.

Заява про закриття поточного рахунку юридичної особи підписується керівником юридичної особи або іншою уповноваженою на це особою і засвідчується відбитком печатки (за наявності) юридичної особи (абзац шостий пункту 20.5. Інструкції).

Колегія суддів, дослідивши зміст листів позивача до Банку, дійшла до висновку, що їх зміст не містить волі клієнта про розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування №44223/1 від 01.08.2014р.

Посилання позивача на частину 1 ст. 652 ЦК України судова колегія вважає неспроможним, адже за її змістом договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не впливає із суті зобов'язання.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув і тому задовольнив позовні вимоги та розірвав Договір на розрахунково-касове обслуговування №44223/1 від 01.08.2014р. без встановлених для цього підстав.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1)неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4)порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, висновки, які суд вважав встановленими, не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13248/15 скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Оскільки вказаною постановою в позові відмовляється, то відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції покладається на позивача.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Задовольнити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13248/15.

2.Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13248/15.

3.Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джинджер" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 21, оф. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) 609,00 (шістсот дев'ять гривень) 00 копійок за розгляд апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції.

5.Матеріали справи №910/13248/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Г.А. Жук

О.М. Баранець