ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"11" листопада 2015 р. Справа № 911/5353/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ,

до відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», с. Мархалівка Васильківського району Київської області,

2) фермерського господарства «Меркурій», с. Рубці, Донецької області,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача 1) товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента-Агро», м. Київ,

2) фізичної особи - підприємця Грищенка Олександра Миколайовича, смт. Саврань Одеської області

про стягнення 5419,81 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача: Грищенко О.М., уповноважений, довіреність від 06.06.2014р. б/н;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: Грищенко О.М., особисто;

СУТЬ СПОРУ :

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ, звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою від 03.12.2014р. №03-4/11 до відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», с. Мархалівка Васильківського району, 2) фермерського господарства «Меркурій», с. Рубці Краснолиманського району Донецької області, в якій просить суд:

1) солідарно стягнути з фермерського господарства «Меркурій» та товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 2042,76 грн. 3% річних та 3377,05 грн. інфляційних втрат у звязку із несвоєчасним виконанням рішення господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 та рішення господарського суду Донецької області від 28.10.2008р. у справі № 15/128, на підставі угоди № 148/07-12 від 02.07.2012р. про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) та на підставі договору поруки від 07.04.2014р. №07-04-2014-52;

2) солідарно стягнути з фермерського господарства «Меркурій» та товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» витрати на оплату послуг адвоката 1000,00 грн. та витрати на сплату судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що первісним кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» здійснювались відповідачу 2 фермерському господарству «Меркурій» поставки товару згідно договору купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 23.03.2007р. № 161. У зв'язку із неналежною несвоєчасною оплатою отриманого товару товариство з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» зверталось з позовом до господарського суду Донецької області про стягнення заборгованості з фермерського господарства «Меркурій». Рішенням господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 позов задоволено частково та з відповідача стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» основний борг в сумі 121700,54 грн., пеню (за період з 20.10.2007р. по 18.04.2008р.) в сумі 21738,66 грн., штраф в сумі 9849,04 грн., 3% річних (за період з 01.10.2007р. по 18.04.2008р.) в сумі 2274,55 грн., інфляційні втрати (за період з жовтня 2007 року по березень 2008 року) в сумі 25017,94 грн., державне мито в сумі 1805,81 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 69,94 грн. та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 10361,54 грн.

Зазначене рішення фермерським господарством «Меркурій» виконано із запізненням. Позивач твердить, що лише 08.08.2008р. відповідач сплатив позивачу кошти згідно наказу господарського суду у справі № 39/31.

У зв'язку з цим рішенням господарського суду Донецької області від 28.10.2008р. у справі № 15/128 позов задоволено частково та з відповідача стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» пеню (нараховану на основний борг 121700,54 грн. за період з 19.04.2008р. по 03.08.2008р.) в сумі 8392,68 грн., 3% річних (нарахованих на основний борг 121700,54 грн. за період з 19.04.2008р. по 03.08.2008р.) в сумі 1067,37 грн., інфляційні втрати (за період з квітня по липень 2008 року) в сумі 5780,12 грн., державне мито в сумі 152,40 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117,81 грн.

Зазначене рішення фермерським господарством «Меркурій» не виконано. Постановою державного виконавця від 16.12.2011р. повернуто виконавчий документ (наказ господарського суду №15/128, виданий 07.11.2008р.) стягувачу ТОВ "Тридента-Агро" у зв'язку із відсутністю у боржника грошових коштів та майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Між первісним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та новим кредитором фізичною особою - підприємцем Грищенком Олександром Миколайовичем 26.01.2011р. було укладено угоду №226-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні, згідно якої первісний кредитор передав новому кредитору право вимагати від боржника сплати грошових коштів, нарахованих відповідно до норм чинного законодавства за весь період неналежного та/або несвоєчасного виконання боржником грошового зобов'язання за рішеннями господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 та від 28.10.2008р. у справі № 15/128. Вартість зобов'язання, що відступалося, сторонами була визначена (але не обмежена) сумою 20000,00 грн.

Між первісним кредитором фізичною особою - підприємцем Грищенком Олександром Миколайовичем та новим кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 02.07.2012р. було укладено угоду №148/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні, згідно якої первісний кредитор передав новому кредитору право вимагати від боржника сплати грошових коштів, нарахованих відповідно до норм чинного законодавства за весь період неналежного та/або несвоєчасного виконання боржником грошового зобов'язання за рішеннями господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 та від 28.10.2008р. у справі № 15/128. Вартість зобов'язання, що відступалося, сторонами була визначена (але не обмежена) сумою 20000,00 грн.

За таких обставин, позивач твердить, що набув право нараховувати та стягувати з боржника - фермерського господарства «Меркурій» згідно ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошових зобов'язань, розмір яких визначений в вищезазначених рішеннях господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 та від 28.10.2008р. у справі № 15/128.

Так, позивач нараховує 3% річних в сумі 687,44 грн. за період з 17.06.2008р. по 07.08.2008р. на суму заборгованості 161230,32 грн., яка складається з основного боргу в сумі 121700,54 грн., 3% річних в сумі 2274,55 грн., інфляційних втрат в сумі 25017,94 грн., державного мита в сумі 1805,81 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 69,94 грн. та витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10361,54 грн., стягнутих рішенням господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31.

Крім того, позивач нараховує 3% річних в сумі 1355,32 грн. за період з 07.11.2008р. по 03.11.2014р. на суму боргу 7657,70 грн., яку визначає як грошове зобов'язання згідно рішення господарського суду Донецької області від 28.10.2008р. у справі № 15/128 (без пені). На цю ж суму позивач нараховує інфляційні втрати в сумі 3377,05 грн. за період з листопада 2008 року по вересень 2014 року.

За таких обставин, загальний розмір позовних вимог становить 2042,76 грн. процентів річних та 3377,05 грн. інфляційних втрат.

Оскільки 07.04.2014р. між новим кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» та поручителем товариством з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» укладено Договір поруки №07.04.2014-52, згідно якого поручитель поручається перед кредитором солідарно відповідати за виконання зобов'язання фермерського господарства «Меркурій» щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат за неналежне несвоєчасне виконання рішень господарського суду Донецької області, вищезазначену заборгованість позивач просить суд стягнути з боржників солідарно, а також покласти на обох боржників солідарно судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1827,00 грн. та 1000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Рішенням господарського суду Київської області у справі № 911/5353/14 від 19.02.2015р. позов задоволено частково, стягнуто солідарно з відповідачів 1969,18 грн. 3% річних, 3377,05 грн. інфляційних втрат, 1000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката та 1825,53 грн. судового збору. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2015р. рішення господарського суду скасовано, прийняте нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.09.2015р. рішення господарського суду Київської області від 19.02.2015р. а постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Київської області. Постанова мотивована тим, що при розгляді справи судами не враховано, що позивачем проценти річних та інфляційні втрати нараховані як на суму основного боргу, так і на пеню та штраф, відповідно судами не встановлено суму грошового зобов'язання, на яку згідно чинного законодавства можуть бути нараховані інфляційні втрати та проценти річних на підставі ст. 625 ЦК України, та не встановлено час прострочення сплати даного грошового зобов'язання.

Ухвалою від 24.09.2015р. справа прийнята до провадження суддею Конюх О.В., до участі у справі в якості третіх осіб залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Тридента-Агро» та фізичну особу - підприємця Грищенка Олександра Миколайовича.

Позивачем подано додаткові пояснення у справі від 05.10.2015р. №05-16/10, в яких позивач додатково пояснює, що заявлені до стягнення проценти річних та інфляційні втрати на пеню та штраф не нараховувались, а склад заборгованості, на яку позивач нараховує проценти та інфляційні, наступний:

- 161230,32 грн., яка складається з основного боргу в сумі 121700,54 грн., 3% річних в сумі 2274,55 грн., інфляційних втрат в сумі 25017,94 грн., державного мита в сумі 1805,81 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 69,94 грн. та витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10361,54 грн., стягнутих рішенням господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 (без пені та штрафу);

- 7657,70 грн., яка складається з 3% річних в сумі 1067,37 грн., інфляційних втрат в сумі 5780,12 грн., державного мита в сумі 152,40 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117,81 грн., стягнутих рішенням господарського суду Донецької області від 28.10.2008р. у справі № 15/128 (без пені)

В письмових поясненнях позивач позив позов підтримує та просить суд його задовольнити, посилаючись додатково на правову позицію постанов Верховного Суду України від 01.10.2014р. у справі №6-113цс144, від 08.11.2010р. у справі № 4/719, від 15.11.2010р. №4/720.

Ухвалою від 20.10.2015р. розгляд справи відкладено на 11.11.2015р.

В судове засідання 11.11.2015р. представники відповідачів та третьої особи 1 не з'явились.

Згідно позиції, викладеної у пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами, яких достатньо для розгляду справи по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ (далі по тексту - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»), до відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», с. Мархалівка Васильківського району Київської області (далі по тексту - ТОВ «ПК Трейдсервісгруп»), 2) фермерського господарства «Меркурій», с. Рубці Краснолиманського району Донецької області (далі по тексту - ФГ «Меркурій»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро», м. Київ (далі по тексту - ТОВ «Тридента-Агро») та фізичної особи - підприємця Грищенка Олександра Миколайовича, смт. Саврань Одеської області (далі по тексту - ФОП Грищенко О.М.), всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 ЦК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (стаття 627 ЦК України).

23.03.2007р. між ТОВ «Тридента-Агро» (постачальник) та ФГ «Меркурій» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №161 (далі - Основний договір) та ряд додаткових договорів, відповідно до якого постачальник здійснював поставки покупцю товару - засобів захисту рослин.

В порушення умов Основного договору ФГ «Меркурій» взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару належним чином не виконало.

Так, рішенням господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 встановлено наявність простроченої заборгованості ФГ «Меркурій» перед ТОВ «Корпорація Тридента Агро», яка виникла у зв'язку з неналежною несвоєчасною сплатою ФГ «Меркурій» коштів за отриманий від ТОВ «Тридента-Агро» товар за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №161 від 23.03.2007р.

Зазначеним рішенням господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 позов задоволено частково та з відповідача ФГ «Меркурій» стягнуто на користь ТОВ «Тридента Агро» основний борг в сумі 121700,54 грн., пеню (за період з 20.10.2007р. по 18.04.2008р.) в сумі 21738,66 грн., штраф в сумі 9849,04 грн., 3% річних (за період з 01.10.2007р. по 18.04.2008р.) в сумі 2274,55 грн., інфляційні втрати (за період з жовтня 2007 року по березень 2008 року) в сумі 25017,94 грн., державне мито в сумі 1805,81 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 69,94 грн. та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 10361,54 грн., а всього стягнуто 192818,02 грн.

На виконання вказаного рішення 17.06.2008р. господарським судом було видано наказ №39/31, за яким постановою державного виконавця відділу ДВС Краснолиманського МУЮ від 18.07.2008р. відкрито виконавче провадження ВП № 8407438, боржнику надано строк до 04.08.2008р. для добровільного виконання.

У встановлений для добровільного виконання строк ФГ «Меркурій» платіжним дорученням від 04.08.2008р. № 105 перерахував стягувачу ТОВ «Тридента-Агро» грошові кошти в сумі 192818,02 грн. Платіжне доручення було виконано ПАТ «Промінвестбанк» 04.08.2008р., про що свідчить залучена до матеріалів справи копія банківської виписки (том перший, аркуш справи 209).

У зв'язку із повним фактичним виконанням постановою державного виконавця відділу ДВС Краснолиманського МУЮ від 08.08.2008р. виконавче провадження ВП №8407438 було закінчено.

У зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання за Основним договором Первісний кредитор ТОВ «Тридента-Агро» повторно звертався з позовом до господарського суду Донецької області до ФГ «Меркурій».

Так, рішенням господарського суду Донецької області від 28.10.2008р. у справі № 15/128 позов задоволено частково та з ФГ «Меркурій» стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» пеню (нараховану на основний борг 121700,54 грн. за період з 19.04.2008р. по 03.08.2008р.) в сумі 8392,68 грн., 3% річних (нарахованих на основний борг 121700,54 грн. за період з 19.04.2008р. по 03.08.2008р.) в сумі 1067,37 грн., інфляційні втрати (за період з квітня по липень 2008 року) в сумі 5780,12 грн., державне мито в сумі 152,40 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117,81 грн., всього стягнуто 15510,38 грн.

На виконання вказаного рішення 07.11.2008р. господарським судом було видано наказ №15/128, за яким було відкрито виконавче провадження ВП № 10479710. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Донецькій області від 16.12.2011р. виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання, оскільки у боржника відсутні грошові кошти та майно, на яке може бути звернуто стягнення, та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлено до виконання в строк до 16.12.2012р.

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Між первісним кредитором ТОВ «Тридента Агро» та новим кредитором ФОП Грищенком О.М. в порядку ст.ст. 512-514 ЦК України 26.01.2011р. було укладено угоду №226-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні, згідно якої первісний кредитор передав новому кредитору право вимагати від боржника ФГ «Меркурій» сплати грошових коштів, нарахованих відповідно до норм чинного законодавства за весь період неналежного та/або несвоєчасного виконання боржником грошового зобов'язання за рішеннями господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 та від 28.10.2008р. у справі № 15/128. Вартість зобов'язання, що відступалося, сторонами була визначена (але не обмежена) сумою 20000,00 грн.

В порядку ст. 517 ЦК України за Актом прийому-передачі документів від 26.01.2011р. первісний кредитор ТОВ «Тридента Агро» передав новому кредитору документи на підтвердження існування заборгованості. В тому числі в акті зазначено про передачу наказу господарського суду Донецької області від 07.11.2008р. у справі № 15/128.

Повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні від 26.01.2011р. з доданими копіями угоди №226-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні від 26.01.2011р. в порядку частини 2 ст. 516 ЦК України боржнику було направлено лише 01.11.2014р., про що свідчать залучені до матеріалів справи копії опису вкладення в лист та фіскального чеку «Укрпошти» від 01.11.2014р. № 8964.

В подальшому між ФОП Грищенком О.М. та новим кредитором ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 02.07.2012р. було укладено угоду №148/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні, згідно якої первісний кредитор передав новому кредитору право вимагати від боржника ФГ «Меркурій» сплати грошових коштів, нарахованих відповідно до норм чинного законодавства за весь період неналежного та/або несвоєчасного виконання боржником грошового зобов'язання за рішеннями господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 та від 28.10.2008р. у справі № 15/128. Вартість зобов'язання, що відступалося, сторонами була визначена (але не обмежена) сумою 20000,00 грн.

В порядку ст. 517 ЦК України за Актом прийому-передачі документів від 02.07.2012р. ФОП Грищенко О.М. передав новому кредитору ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» документи на підтвердження існування заборгованості. В тому числі в акті зазначено про передачу повідомлення від 26.01.2011р. про заміну кредитора у зобов'язанні за угодою №226-ТА від 26.01.2011р. та доказу її направлення боржнику ФГ «Меркурій».

Повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні від 02.07.2012р. з доданими копіями угоди №148/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні від 02.07.2012р. в порядку частини 2 ст. 516 ЦК України боржнику було направлено лише 01.11.2014р., про що свідчать залучені до матеріалів справи копії опису вкладення в лист та фіскального чеку «Укрпошти» від 01.11.2014р. № 8965.

З вищезазначених підстав позивач твердить, що набув право вимоги до боржника щодо стягнення процентів річних та інфляційних втрат в порядку ст. 625 ЦК України у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 та невиконанням рішення господарського суду Донецької області від 28.10.2008р. у справі № 15/128.

Так, позивач нараховує 687,44 грн. трьох процентів річних за період з 17.06.2008р. по 07.08.2008р. на суму боргу 161 230,32 грн. Зазначена сума боргу, на твердження позивача, складається з:

основного боргу в сумі 121700,54 грн.,

3% річних (за період з 01.10.2007р. по 18.04.2008р.) в сумі 2274,55 грн.,

інфляційних втрат (за період з жовтня 2007 по березень 2008 року) в сумі 25017,94 грн.,

державного мита в сумі 1805,81 грн.,

витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 69,94 грн. та

витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10361,54 грн.,

стягнутих рішенням господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 (тобто без пені та штрафу).

Крім того, позивач нараховує 1355,32 грн. трьох процентів річних за період з. 07.11.2008р. по 03.11.2014р.) та 3377,05 грн. інфляційних втрат (за період червень 2008р. - вересень 2014р.) на суму боргу 7657,70 грн. Зазначена сума, на твердження позивача, складається з:

3% річних (нарахованих на основний борг 121700,54 грн. за період з 19.04.2008р. по 03.08.2008р.) в сумі 1067,37 грн.,

інфляційних втрат (нарахованих на основний борг 121700,54 грн. за період з квітня по липень 2008 року) в сумі 5780,12 грн.,

державного мита в сумі 152,40 грн. та

витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117,81 грн.,

стягнутих рішенням господарського суду Донецької області від 28.10.2008р. у справі № 15/128 (тобто без пені).

Зазначені вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

По-перше, нарахування 3% річних за період з 04.08.2008р. по 07.08.2008р. взагалі є неправомірним, оскільки, як встановлено рішенням господарського суду Донецької області від 28.10.2008р. у справі № 15/128 та підтверджується наявною в матеріалах справи копією банківської виписки від 04.08.2008р., заборгованість за рішенням господарського суду Донецької області від 04.06.2008р. у справі № 39/31 була боржником ФГ «Меркурій» повністю погашена 04.08.2008р., а не 08.08.2008р., як твердить позивач, а відтак - відсутнє прострочення виконання судового рішення за період 04.08.2008р. по 07.08.2008р.

День фактичної сплати суми заборгованості (04.08.2008р.) не включається в період часу, за який здійснюється стягнення процентів, інфляційних нарахувань та пені (пункт 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

По-друге, 3% річних на суму основного боргу 121700,54 грн. за період з 19.04.2008р. по 03.08.2008р. вже стягнуто рішенням господарського суду Донецької області від 28.10.2008р. у справі № 15/128 на користь первісного кредитора ТОВ «Тридента-Агро».

За таких обставин, в частині вимог про стягнення з відповідачів 3% річних на суму основного боргу за період з 17.06.2008р. по 03.08.2008р. на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» слід відмовити, оскільки даний період нарахування річних входив у період нарахування річних, стягнутих рішенням господарського суду на користь ТОВ «Тридента Агро», і повторне стягнення зазначеної суми на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» призведе до подвійної відповідальності боржника ФГ «Меркурій».

По-третє, заборгованість 7657,70 грн. за рішенням господарського суду Донецької області від 28.10.2008р. у справі № 15/128 (без пені) позивачем визначена арифметично неправильно, оскільки вірно розрахована сума стягнутих за даним рішенням процентів річних, інфляційних втрат, державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу складає 7117,70 грн., відповідно проценти річних та інфляційні втрати позивачем нараховані на заборгованість, яка матеріалами справи не підтверджується.

По-четверте, застосування позивачем ст. 625 ЦК України та нарахування процентів річних та інфляційних втрат на стягнуті рішеннями суду суми судових витрат (державне мито, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та на оплату послуг адвоката), процентів річних та інфляційних втрат не відповідає чинному законодавству.

Джерелом спірних зобов'язальних відносин сторін у справі є не судове рішення, а господарський договір від 23.03.2007р. купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №161. Саме на підставі вказаного Договору у відповідача виник та існував обов'язок оплатити первісному кредитору отриманий товар, на умовах та в строки, що були узгоджені сторонами в укладеному договорі.

Судове рішення не змінює суті зобов'язань кредитора та боржника, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність (лист Верховного Суду України від 01.07.2014 "Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві").

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова від 23.01.2012р. у справі № 37/64).

Разом із тим, оскільки статтю 625 Цивільного кодексу України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань (підпункт 1.3 пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Відтак, для застосування статті 625 Цивільного кодексу України суду необхідно правильно визначити характер спірних правовідносин сторін та встановити існування між сторонами саме грошового зобов'язання.

Визначаючи правову природу грошового зобов'язання, необхідно, перш за все, виходити з правил частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (постанова Верховного Суду України від 18.02.2014р. у справі № 302гс14).

Стаття 625 Цивільного кодексу України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами та джерелом якого є господарський договір.

Сплата боргу з врахуванням індексу інфляції та сплата процентів за користування чужими грошовими коштами, а також відшкодування первісному кредитору судових витрат є негативним наслідком порушення основного грошового зобов'язання, тобто не відповідає визначенню ст. 509 ЦК України.

Грошове зобов'язання, виконання якого прострочено відповідачем в сумі 121 700 грн. виникло з договору укладеного між сторонами 23.03.2007р. № 161 і повністю погашено 04.08.2008р.

Після припинення грошового зобов'язання (по сплаті коштів за договором) відсутні підстави вважати наявним прострочення такого зобов'язання, а отже немає підстав для нарахування 3% річних та інфляційних збитків згідно положень ст. 625 ЦК України.

Своє право на стягнення 3% річних та інфляційних збитків за весь період прострочення грошового зобов'язання, яке допущено боржником ФГ «Меркурій» щодо сплати боргу за договором № 161 від 23.03.2007р., зокрема, після прийняття відповідного судового рішення у справі № 39/31, у повній мірі реалізовано первісним кредитором, що підтверджено рішенням господарського суду Донецької області у справі №15/128 про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за весь період існування прострочення до його погашення - до 04.08.2008р.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачів процентів річних та інфляційних втрат на стягнуті судовим рішенням проценти, інфляційні втрати, державне мито, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрати на оплату послуг адвоката не відповідають чинному законодавству та змісту правовідносин сторін.

Суд відхиляє посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 01.10.2014р. у справі №6-113цс14, оскільки вона стосується зобов'язання відшкодувати майнової та моральної шкоди заподіяної злочином, яке є позадоговірним (деліктним).

Суд відхиляє посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 08.11.2010р. у справі №4/719 та від 15.11.2010р. у справі № 4/720, оскільки вона стосується нерозповсюдження мораторію відповідно до Закону України «Про банки та банківську діяльність» на нараховані на суму боргу інфляційні нарахування та проценти річних.

По-п'яте, подані суду угода №226-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні від 26.01.2011р. (з Актом прийому передачі документів від 26.01.2011р.) та угода №148/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні від 02.07.2012р. (з Актом прийому-передачі документів від 02.07.2012р.) містять ознаки підробки, зокрема в частині дати їх укладення.

Так, в Акті прийому-передачі документів від 26.01.2011р. до угоди №226-ТА від 26.01.2011р. зазначено про передачу новому кредитору ФОП Грищенку О.М. наказу господарського суду Донецької області від 07.11.2008р. у справі № 15/128. Разом із тим, зазначений наказ в цей час перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Донецькій області, був повернутий стягувачу ТОВ «Тридента-Агро» лише постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.12.2011р., відповідно не міг знаходитися у ТОВ «Тридента-Агро» станом на дату Акту - 26.01.2011р.

В Акті прийому-передачі документів від 02.07.2012р. до угоди №148/07-12 про заміну кредитора в зобов'язанні від 02.07.2012р. зазначено про передачу новому кредитору ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» доказу направлення на адресу боржника повідомлення від 26.01.2011р. про заміну кредитора в зобов'язанні за угодою №226-ТА від 26.01.2011р. Разом із тим судом встановлено, що зазначене повідомлення було направлено боржнику лише 01.11.2014р. (опис вкладення в лист та фіскальний чек «Укрпошти» від 01.11.2014р. № 8964).

За таких обставин, суд робить висновок про те, що як обидві угоди про заміну кредитора у зобовязанні, так і договір поруки, були складені безпосередньо в процесі підготовки позовної заяви № 03-4/11, яка датована 03.11.2014р.

За договором поруки № 07-04-2014-52 від 07.04.2014р. боржник ФГ «Меркурій» та поручитель ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» несуть перед кредитором солідарну відповідальність щодо сплати розміру 3% річних ті інфляційних втрат у зв'язку із неналежним, несвоєчасним виконанням боржником рішень господарського суду Донецької області у справах № 39/31 та № 15/128.

За змістом солідарного обов'язку як процесуальної співучасті на боці боржника, оскільки у боржника відсутній обов'язок сплачувати позивачу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» заявлені до стягнення проценти річних та інфляційні втрати, такий обов'язок відсутній відповідно і у поручителя.

Враховуючи вищевикладене, на основі повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи суд відмовляє в товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" в позові до відповідачів фермерського господарства «Меркурій» та товариства обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" повністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 20.11.2015р.

Суддя О.В. Конюх