ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2015 р. Справа № 914/4014/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Гриців В.М., суддів Кордюк Г.Т., Юрченко Я.О.

при секретарі судового засідання Швець О.В.

у відкритому судовому засіданні розглянув апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 21 серпня 2015 року по справі №914/4014/14 за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради та Департаменту містобудування Львівської міської ради про розірвання договору оренди № 230-13

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди №230-13 та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 4253,29 грн.

21 серпня 2015 року позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог у якій просив суд лише розірвати договір №230-13 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення від 17 жовтня 2013 року, укладений Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар).

Господарський суд Львівської області (суддя Пазичев В.М.) рішенням від 21 серпня 2015 року у справі №914/4014/14 відмовив у задоволенні позовних вимог Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради та Департаменту містобудування Львівської міської ради про розірвання договору оренди № 230-13 та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 4253,29 грн.

Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради подало апеляційну скаргу, просить Львівський апеляційний господарський суд скасувати рішення господарського суду Львівської області від 21 серпня 2015 року по справі №914/4014/14 та прийняти нове рішення про задоволення позову про розірвання договору оренди. Скаржник не погоджується із рішенням суду першої інстанції, оскільки вважає, що ним неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та через невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції при винесенні рішення неправомірно та помилково відкинуті доводи скаржника в яких він посилався як на підставу обґрунтування своїх вимог. Відповідач постійно (систематично) порушує умови договору, а саме не надав схеми розміщення атракціонів в Управління комунальної власності, а скаржник протягом дії договору без схеми розміщення атракціонів втратив можливість здійснення перевірки об'єкта щодо відповідності умов договору. Тому вважає це достатніми підставами для розірвання договору з відповідачем.

У судовому засіданні 21 жовтня 2015 року представники сторін надали пояснення.

05 листопада 2015 року представник Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради Гриниха Х. подала письмові пояснення і копії ухвал Львівської міської ради від 03.03.2009р. №2451, від 19.05.2011р. №440; рішень виконкому Львівської міської ради від 02.12.2013р. №920, від 30.12.2011р. №1096.

А 09 листопада 2015 року представник Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради Рубель С. подала суду клопотання відкласти розгляд справи у зв'язку із перебуванням представника у відрядженні в м. Києві.

Суд апеляційної інстанції відхиляє подане клопотання, оскільки строк розгляду апеляційної скарги не надає можливості відкласти розгляд справи, до клопотання не додано доказів перебування представника Рубель С. у відрядженні, а також участь у цій справі приймав й інший представник позивача.

Згідно з ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Львівський апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухав пояснення представників і вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 21 серпня 2015 року слід залишити без змін враховуючи наступне.

Предметом спору у цій справі є договір №230-13 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення від 17 жовтня 2013 року, укладений Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Львівської міської ради №2451 від 05.03.2009р. затверджено положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення.

Відповідно до п. 1.5 Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення, орендодавцем окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення є Управління комунальної власності.

Ухвалою Львівської міської ради від 19.05.2011р. №440 «Про встановлення атракціонів у м. Львові» надано дозвіл на встановлення атракціонів, на яких не поширюється дія Правил будови і безпечної експлуатації атракціонної техніки власникам атракціонів, зазначених у додатку до вказаної ухвали «Перелік місць встановлення атракціонів».

18.07.2013р. Львівською міською радою прийнято ухвалу № 2546 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.05.11р. № 440», якою внесено зміни до переліку місць встановлення атракціонів доповнивши його п. 19 - механізований атракціон на АДРЕСА_1, площа атракціону - 40 кв.м., власник - ОСОБА_1

17.10.2013р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) та Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) укладено Договір №230-13 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, предметом якого є надання орендодавцем орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення на умовах оренди на терміни відповідно до ухвали міської ради від 18.07.13р. № 2546 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.05.11р. № 440».

За умовами пп. 2.1.1. п. 2.1. оскаржуваного договору орендодавець зобов'язався надати у тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою комунальної власності для розміщення атракціону площею 40,0 кв.м. (тротуар, газон, тощо) за адресою: АДРЕСА_1.

Орендар сплачує орендодавцеві плату за користування об'єктом площею 40 кв.м. щомісячно до 25 числа поточного місяця у розмірі 571,54 грн. за місяць, у тому числі ПДВ 95,26 грн. (п. 3.2. договору).

За приписами п. 2.2.3 договору визначено обов'язок Орендаря встановлювати об'єкти соціально-культурного, торговельного та іншого призначення відповідно до погодженого у встановленому порядку проекту без пошкодження конструктивних елементів благоустрою комунальної власності та озеленення, із забезпеченням безпеки населення при під'єднанні конструкції до електричної мережі, утримувати їх у належному технічному і санітарному стані та впорядкувати місця для їх розташування, забезпечити технічну міцність і стійкість конструкції.

У своїх поясненнях позивач зазначає, що 10.12.2013р. на виконання рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 920 від 02.12.2013р. «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 30.12.2011р. № 1096» та п. 2.2.3 договору, на адресу відповідача позивачем було скеровано лист, у якому містилась вказівка у найкоротший термін надіслати на адресу Управління комунальної власності схему розміщення атракціону. Проте, відповідач такої схеми до Управління комунальної власності не надіслав, чим порушив п.п. 2.2.3 та 6.4 договору №230-13 від 17.11.2013р.

Згідно з п. 6.4 договору, у разі постійного порушення однією із сторін умов договору, інша сторона має право звернутися до господарського суду з метою розірвати цей договір в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 1.1 Положення про управління комунальної власності Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 07.12.2007р. №1100 (із змінами та доповненнями), Управління комунальної власності Львівської міської ради є структурним підрозділом Департаменту економічної політики Львівської міської ради.

За умовами Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 19.10.2006р. № 219, до повноважень Департаменту економічної політики Львівської міської ради належить здійснення управління майном, що належить до комунальної власності міста у визначених міською радою та виконавчим комітетом межах; виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна комунальної власності міста, ведення обліку орендних платежів та контролю за їх надходженням.

Згідно із п.п. 2.1, 2.2 Положення про Управління комунальної власності Львівської міської ради, основними завданнями управління є виконання функцій органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова; передача в оренду, відчуження майна комунальної власності територіальної громади Львова.

Відповідно до Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 05.03.2009р. № 2451 (в редакції, яка діяла на момент укладення договору), укладання договорів оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення на окремих конструктивних елементах благоустрою комунальної власності, справляння орендної плати здійснює Управління комунальної власності департаменту економічної політики.

Позивач зазначає, що оренда конструктивних елементів благоустрою комунальної власності - це специфічний вид договірних відносин, який передбачає, як правило, сезонний характер. Оскільки окремого положення щодо встановлення і використання атракціонів немає, а договір №230-13 від 17.10.2013р. має назву «Право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення», відповідно до цих правовідносин позивач застосовує Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 05.03.2009р. № 2451 та Ухвалу Львівської міської ради № 440 від 19.05.2011р. (із змінами) «Про встановлення атракціонів».

Відповідно до ухвали № 3573 «Про внесення змін до Ухвали міської ради від 19.05.2011р. №440» передбачені обов'язки для власників атракціонів, а саме згідно п. 2. Ухвали власникам атракціонів:

2.1. Розробити та погодити схеми розміщення атракціонів, виконані на топопідосновах М 1:500 і погоджені з:

2.1.1. Інженерними службами міста щодо можливості розміщення атракціонів.

2.1.2. Районною адміністрацією за місцем розміщення атракціонів або керівником підприємства, що обслуговує паркову зону (у разі розміщення атракціонів у межах паркової зони).

2.1.3. Управлінням ДАІ ГУ МВС України у Львівській області (у разі розміщення атракціону у межах "червоних ліній").

2.1.4. Управлінням архітектури департаменту містобудування щодо можливості розміщення атракціонів у зазначеному місці.

2.2. Погодити у відповідних інстанціях способом нанесення відміток на схемах розміщення атракціонів та подати їх разом з висновками у вигляді листів в Управління комунальної власності Департаменту економічної політики.

2.3. Укласти угоди на прибирання території з відповідною районною адміністрацією.

Позивач наголошує, що власнику атракціону ФОП ОСОБА_1 було надано дозвіл на розміщення атракціонів, проте, даний дозвіл містив вимоги, які повинні були бути виконанні, зокрема розроблення та погодження схеми розміщення атракціонів, виконані на топопідосновах М 1:500.

Крім цього, позивач зазначає, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 920 від 02.12.2013р. «Про внесення змін до рішення Виконавчого комітету від 30.12.2011р. № 1096» було затверджено стандарт оформлення договору оренди конструктивних елементів благоустрою для розміщення атракціонів, яким саме і передбачалися документи, які необхідні для надання адміністративної послуги, зокрема:

Згідно п. 4. Перелік документів, необхідних для надання адміністративної послуги:

4.1. Заява (додаток до цього стандарту).

4.2. Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

4.3. Документ, що підтверджує право уповноваженої особи на підписання договору оренди (наказ, рішення зборів, довіреність) - для юридичних осіб.

4.4. Схема розміщення атракціону, виконана на топопідоснові М 1:500, погоджена з:

4.4.1. Управлінням архітектури департаменту містобудування.

4.4.2. Районною адміністрацією за місцем розміщення атракціону або керівником підприємства, що обслуговує паркову зону (у разі розміщення атракціону у межах паркової зони).

4.4.3. Управлінням ДАІ ГУ МВС України у Львівській області (у разі розміщення атракціону у межах червоних ліній).

Згідно пояснень позивача саме тому 10.12.2013р. на виконання рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 920 від 02.12.2013р. «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 30.12.2011 р. № 1096» та п. 2.2.3 договору на адресу відповідача позивачем було скеровано лист у якому містилась вказівка у найкоротший термін надіслати на адресу Управління комунальної власності схему розміщення атракціону. Проте, за твердженням позивача відповідач станом на день подання позову такої схеми до Управління комунальної власності не надіслав, чим порушив пункти 2.2.3 та 6.4. договору №230-13 від 17.11.2013р.

В свою чергу, у своїх поясненнях відповідач зазначає, що на вказаній площі 40,0 кв.м. Орендарем (відповідачем) не встановлено жодної тимчасової чи постійної конструкції, тимчасової споруди тощо, немає до чого підводити електрику, немає що утримувати в належному технічному і санітарному стані, тобто жодного об'єкту, який би спочатку мав проектуватися, а лише потім встановлюватися, не існує.

Відповідач звертає увагу на те, що Орендар використовує дану площу для прокату «Іграшки колісні з електроприводом та запасними частинами до них», по-простому «Дитячі автомобілі», перелік яких зазначений у додатках 1, 2 до сертифікату відповідності/свідоцтва про визнання, виданим «Українським науково-дослідним і навчальний центром проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.12.2006р. Тому для прокату вказаних «Дитячих автомобілів» взагалі немає необхідності встановлювати будь-яку конструкцію чи статичний об'єкт. На думку відповідача не можна порушити умову договору щодо відсутності погодженого у встановленому порядку проекту встановлення фактичного об'єкту (конструкції), якщо такий об'єкт не встановлювався взагалі.

Крім того, відповідач зазначає, що погодження у встановленому порядку проекту встановлення об'єкту соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, що передбачене п. 2.2.3 договору, не є ідентичним погодженню схеми розміщення атракціону, виконаній на топопідоснові М 1:500, тому що «схема розміщення» та «проект встановлення об'єкту» є різні речі, а тому невиконання листа від 10.12.2013р. за № 2302-вих-3888 не означає невиконання п. 2.2.3 договору. Також, у п. 2.2.3 договору йдеться про встановлений порядок погодження проекту, однак у якому нормативно-правовому акті зазначено про необхідність погоджувати проект з зазначеними у листі від 10.12.2013р. за № 2302-вих-3888 організаціями, відповідачу невідомо.

Відповідач повідомив суд, що вжив усіх дій, щоб виконати зазначену у листі від 10.12.2013р. за № 2302-вих-3888 вимогу Орендодавця. Зокрема, Орендарем було замовлено та оплачено «топографічне знімання М 1:500 з нанесенням червоних ліній по АДРЕСА_1 у ЛКП «Архітектурно-планувальне бюро». Відповідач намагався погодити дану схему із зазначеними у листі від 10.12.2013р. за № 2302-вих-3888 організаціями. Так, ним було направлено до Управління архітектури департаменту містобудування ЛМР заяви від 27.03.2014р. та від 12.02.2014р., а також заяву до Галицької районної адміністрації від 13.02.2014р., яка у свою чергу скерувала даний лист до Департаменту містобудування для надання висновку. У листі Департаменту містобудування ЛМР за № 2401-Звих-939 від 29.04.2014р. зазначається: «Інформуємо Вас, що чинним законодавством України у сфері містобудування, державними будівельними нормами та правилами не передбачено погодження органами містобудування та архітектури будь-яких проектних матеріалів та надання висновків про можливість подальшого розміщення атракціонів. Крім цього, відсутній будь-який документ, який би врегульовував порядок встановлення та розміщення атракціонів. Враховуючи наведене, департамент містобудування не має підстав для надання висновку про можливість встановлення атракціону на АДРЕСА_1».

Також відповідач звертався із заявою від 11.02.2014р. до Управління ДАІ ГУМВС України у Львівській області, на що листом від 18.03.2014р. № 36-639 отримав відповідь про необхідність для погодження зазначеної схеми надати її оригінал з викопіюванням М 1:500. 02.04.2014р. як додаток до заяви відповідачем було надане таке викопіювання, проте відповіді з ДАІ так і не отримано.

Тому, за твердженням відповідача, він вчинив усі необхідні дії, які він тільки міг вчинити, проте, як з об'єктивних причин (надання висновків не передбачено законодавством, державними будівельними нормами та правилами), так із бездіяльності органів ДАІ, з незалежних від нього причин не зміг надіслати Орендодавцю схему розміщення атракціону, виконану на топопідоснові М 1:500, погоджену зазначеними у листі від 10.12.2013р. за № 2302-вих-3888 організаціями.

На думку відповідача порушення умов договору позивачем не доведено ні на підставі п. 2.2.3 договору, ні істотністю будь-якого порушення, оскільки Орендодавець жодним чином не позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору. Не зафіксовано жодного пошкодження конструктивних елементів благоустрою комунальної власності та озеленення; не відбувається порушення безпеки населення жодним чином; не відбувається порушень санітарного стану орендованої частини АДРЕСА_1 тощо. Також, жодної передбаченої ст. 783 ЦК України обставини не зафіксовано. Копії вищезгаданих документів, на які посилався відповідач, долучені до матеріалів справи.

Слід також зазначити, що ухвалою суду першої інстанції від 16.12.2014 року провадження у справі №914/4014/14 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі №914/4236/14 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання договору оренди №230-13 від 17.10.2013 року частково недійсним. Предметом спору в даній справі було визнання недійсним договору оренди в частині встановлення терміну дії договору з 01.04.2013 року. Постановою Вищого господарського суду України у справі №914/4236/14 від 24 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.08.2015 року провадження у справі поновлено і призначено справу до розгляду. До матеріалів справи долучено копію вищезгаданої постанови.

Так, Постановою Вищого господарського суду України у справі №914/4236/14 від 24 червня 2015 року встановлено наступні обставини, що мають значення для даної справи:

«Так, приймаючи рішення у даній справі, суди попередніх інстанцій не звернули увагу, що при укладенні договору оренди між сторонами було досягнуто згоди, щодо всіх його істотних умов в тому числі і терміну оренди та не врахували, що умова щодо терміну дії договору оренди №230-13, сторонами погоджена шляхом встановлення у договорі, що свідчить про наявність відповідної згоди між орендодавцем та орендарем.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (орендар) належним чином виконував умови договору оренди від 17.10.2013 р., що свідчить про те, що при його укладенні між сторонами досягнуто згоди по всім істотним умовам, необхідним для такого виду договору.

Фактично дозволом на розміщення та здійснення діяльності атракціонів в м. Львові є прийнята Львівською міською радою Ухвала про встановлення атракціонів у м. Львові №440 від 19.05.2011 р. (зі змінами).

Крім того, колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що отримання дозволу на розміщення та здійснення діяльності атракціонів в м. Львові не дає право позивачу на встановлення конструктивних елементів благоустрою для розміщення атракціонів, таке право у позивача виникає з моменту укладення договору, а тому початок строку оплати оренди нараховується з часу укладення договору, тобто 17.10.2013 р.».

За приписами ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оцінивши дані обставини в сукупності Господарський суд Львівської області дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 783 ЦК України, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо:

1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі;

2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі;

3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Апелянт не довів як наявність порушення відповідачем умови п. 2.2.3 договору, так і наявність будь-якого іншого порушення умов договору, у зв'язку з яким позивач позбавляється того, на що він розраховував при його укладенні. Не підтверджено також і наявність фактів пошкодження конструктивних елементів благоустрою комунальної власності та озеленення, порушень безпеки населення, порушень санітарного стану орендованої частини АДРЕСА_1 тощо. Також не назвав жодної передбаченої ст. 783 ЦК України підстави для розірвання договору. Крім того згідно із п. 4.4 договору за невиконання вимог підпунктів 2.2.3, 2.2.6 Орендар несе відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За приписами ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ст. 287 ГК України, орендодавцями щодо комунального майна є органи, уповноважені місцевими радами управляти майном, яке є у комунальній власності.

За умовами ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У відповідності до ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Як зазначено вище, позивач просить суд розірвати договір №230-13 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення від 17 жовтня 2013 року, укладений Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) з тих підстав, що відповідач порушив п. 2.2.3. договору №230-13 - не надіслав на вимогу позивача схеми розміщення атракціону.

Предметом договору №230-13 є надання орендодавцем орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення (п.1 договору №230-13).

За змістом п. 2.1. договору №230-13 орендодавець зобов'язався надати у тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою комунальної власності для розміщення атракціону площею 40,0 кв.м. (тротуар, газон, тощо) за адресою АДРЕСА_1.

Орендар використовував тротуар площею 40,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 для прокату так званих дитячих автомобілів згідно переліку, визначеному у сертифікаті, за що сплачував орендну плату. Цю обставину сторони не заперечують і не спростовують.

У матеріалах справи відсутні докази встановлення орендарем на площі 40,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 об'єктів соціально-культурного, торговельного чи іншого призначення.

З урахуванням викладених обставин справи і приписів закону суд першої інстанції правомірно і обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову.

Слід зазначити й те, що термін дії договору №230-13 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення від 17 жовтня 2013 року встановлено до 01 листопада 2015 року (п. 7 договору).

Згідно із ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Конституцією України (ст. 129) однією із основних засад судочинства визначено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином Господарський суд Львівської області дав належну правову оцінку усім обставинам справи, вірно застосував норми матеріального та процесуального права. Рішення господарського суду Львівської області від 21 серпня 2015 року є обґрунтованим і законним. Доводи ж апеляційної скарги цього висновку не спростовують, а тому підстав для скасування оскарженого судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 21 серпня 2015 року по справі №914/4014/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Кордюк Г.Т.

суддя Юрченко Я.О.