КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. Справа№ 910/15827/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Тищенко А.І.

Мартюк А.І.

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників:

від позивача: Брацкова О.С;

від відповідача: Стеблівський Р.В.;

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 29.07.2015р.

у справі №910/15827/15 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра"

до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про стягнення 931 730,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - відповідач) заборгованості за договором №ЛВ-26/03-12 від 08.02.2012р. у загальному розмірі 931 730,00 грн. (з них: 500 000,00 грн. - основний борг, 378 502,60 грн. - інфляційні втрати, 53 227,40 грн. - 3% річних), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не здійснив розрахунок за виконані позивачем роботи, внаслідок чого й виникла заборгованість.

Відповідач проти позову заперечував, наголошуючи на безпідставності та непідтвердженості позовних вимог належними доказами. Зокрема, відповідач зазначав наступне:

- позивачем документально не підтверджено витрати на виконання замовлених робіт в сумі 525 537,06 грн., а тому відповідно до оплати сума по договору з урахуванням 4 етапу робіт, який не виконано, становитиме 364 466,94 грн. (890 004,00 грн. вартість договору - 525 537,06 грн. завищені витрати);

- без 4 етапу сума підтверджених виконаних робіт складає 274 462,94 грн. (364 466,94 грн. - 90 004,00 грн.);

- станом на 08.07.2015р. переплата за виконані та документально підтверджені роботи складає 25 537,06 грн.;

- завищивши витрати на виконання договору, позивач безпідставно претендує на отримання доходів, що в свою чергу для відповідача є збитками у вигляді неотриманих доходів (упущеної вигоди);

- позивачем було невірно визначено початок заборгованості при здійсненні розрахунку 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/15827/15 від 29.07.2015р. позовні вимоги задоволено повністю, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 500 000,00 грн., 3% річних у розмірі 53 227,40 грн., інфляційних витрат у розмірі 378 502,60 грн. та 18 634,60 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/15827/15 від 29.07.2015р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Загалом, доводи апеляційної скарги відповідача ідентичні тим, які наводилися ним під час розгляду справи Господарським судом міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2015р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Гаврилюк О.М., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.10.2015р.

01.10.2015р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшла телеграма, в якій було викладено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання, призначене на 05.10.2015р.

02.10.2015р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він наголошував на безпідставності та непідтвердженості доводів апеляційної скарги, просив суд в задоволенні скарги відмовити.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Новікова М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Новіков М.М. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.10.2015р.

В судове засідання 05.10.2015р. з'явився лише представник позивача. Представник відповідача не з'явився.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи було задоволено, розгляд справи відкладено на 16.11.2015р.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Тищенко А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.10.2015р.

В судовому засіданні 16.11.2015р. представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/15827/15 від 29.07.2015р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 16.11.2015р. представник позивача заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд в задоволенні скарги відмовити та залишити оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін, як таке, що було прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні 16.11.2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

08.02.2012р. між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, було укладено договір №ЛВ-26/03-12 на виконання науково-дослідних робіт з визначення підрахункових параметрів колекторів для ГЕО, геолого-економічної оцінки та техніко-економічного обґрунтування коефіцієнтів газовилучення Рудківського газового родовища (далі - Договір) (том справи - 1, аркуші справи - 13-17).

За умовами Договору (розділ 1) виконавець зобов'язується у 2012 році виконати науково-дослідні роботи, зазначені в п.1.2 Договору, а замовник - прийняти і оплатити вказані роботи згідно умов цього Договору. Найменування робіт: визначення підрахункових параметрів колекторів для ГЕО, геолого-економічна оцінка та техніко-економічне обґрунтування коефіцієнтів газовилучення Рудківського газового родовища. Детальний перелік та обсяг робіт зазначені у Технічному (геологічному) завданні (Додаток №1 до Договору) та Календарному плані (Додаток №2 до Договору). Результати робіт повинні відповідати Технічному (геологічному) завданню та вимогам «Інструкції про зміст, оформлення та порядок подання в ДКЗ України матеріалів геолого-економічної оцінки родовищ нафти і газу», затвердженої Наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин (ДКЗ України) від 18.10.1999р. №120 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.12.1999р. за №853/4146. Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Ціна цього Договору визначена на підставі складеного виконавцем кошторису витрат і становить 741 670,00 грн., крім того ПДВ в розмірі 148 334,00 грн., всього з врахуванням ПДВ 890 004,00 грн. Ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Ціна Договору не включає витрати на проведення експертизи геолого-економічної оцінки Рудківського газового родовища для захисту в ДКЗ України (розділ 3 Договору).

Порядок здійснення оплати погоджений сторонами в розділі 4 Договору, згідно з яким оплата за фактично виконані роботи здійснюється замовником протягом 60-ти банківських днів після пред'явлення виконавцем оформлених належним чином Актів приймання-передачі виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця.

Відповідно до п.п.5.1-5.4 Договору строк виконання робіт встановлений з моменту підписання Договору до 31.12.2012р. Місце виконання робіт - Україна, Львівська область, Самбірський-Городоцький райони. Зміст, обсяг і строк виконання яких визначаються Календарним планом (Додаток №2 до Договору). Приймання-передача окремих етапів (або частин етапів) робіт проводиться сторонами шляхом підписання Актів приймання-передачі виконаних робіт.

Права та обов'язки сторін наведені в розділі 6 Договору, згідно з п.п.6.1.1, 6.1.2, 6.3.1, 6.3.2 якого замовник зобов'язаний: приймати виконанні роботи згідно з Актом приймання-передачі виконаних робіт у разі відсутності зауважень; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані виконавцем роботи відповідного до підписаних сторонами Актів приймання-передачі виконаних робіт. Виконавець зобов'язаний: забезпечити виконання робіт у строки, встановлені цим Договором. Забезпечити виконання робіт, якість яких відповідає умовам, встановленим розділом 2 цього Договору.

В п.7.1 Договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором.

В п.10.1 Договору передбачено, що останній набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками та діє до 31.12.2012р., а в частині здійснення розрахунків - до повного їх виконання.

У період з грудня 2012 року по січень 2015 року між сторонами було укладено низку додаткових угод до Договору (том справи - 1, аркуші справи - 23-29), в яких вони дійшли згоди внести зміни в Календарний план без збільшення загальної вартості Договору, доповнити Договір п.7.7 та викласти розділ 13 Договору («Місцезнаходження та реквізити сторін») в новій редакції. Згідно з додатковою угодою №4 від 26.12.2014р. строк її дії встановлено до 30.06.2015р.

Кінцевий Календарний план за Договором передбачає 4 етапи, а саме: 1 етап - збір і аналіз геолого-геофізичних та геолого-промислових матеріалів, проведення стратиграфічного розчленування розрізів свердловини та кореляції продуктивних горизонтів з виділенням реперів, строк виконання 08.02.2012р. - 30.03.2012р., вартість робіт - 200 000,00 грн.; 2 етап - уточнення геологічної будови, розробка сейсмогеологічної моделі родовища, виконання графічних додатків, складання загальних розділів звіту, обґрунтування під рахункових параметрів, строк виконання 01.04.2012р. - 30.06.2012р., вартість робіт - 300 000,00 грн.; 3 етап - підрахунок видобувних запасів газу та супутніх вуглеводнів, оформлення звіту згідно з інструкцією ДКЗ України, строк виконання 01.07.2012р. - 30.09.2012р., вартість робіт - 300 000,00 грн.; 4 етап - захист кінцевого звіту ДКЗ України та його корегування за матеріалами експертизи ДКЗ України, строк виконання 01.10.2012р. - 31.12.2015р., вартість робіт - 90 004,00 грн. (том справи - 1, аркуш справи - 28).

Зважаючи на відмову відповідача в добровільному порядку погасити заборгованість, окрім вимог про стягнення основного боргу, позивач просив суд стягнути з відповідача 378 502,60 грн. інфляційних втрат та 53 227,40 грн. 3% річних.

Місцевий господарський суд позов задовольнив повністю, визнавши позовні вимоги нормативно обґрунтованими та документально підтвердженими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України).

В процесі судового розгляду було встановлено, що відповідно до умов Договору позивач виконав роботи по трьом етапам Календарного плану, про що сторонами було складено та підписано відповідні Акти здачі-прийняття (том справи - 1, аркуші справи - 30-32).

Жодних зауважень від відповідача щодо строків виконання робіт, вартості, обсягів та якості виконаних робіт не надходило.

Посилання відповідача на завищення позивачем витрат на виконання Договору не може бути прийнято судом до уваги, оскільки вартість робіт погоджена сторонами в Договорі і позивачем не було її перевищено. Окрім того, як уже зазначалося вище, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що відповідач звертався до позивача із запереченнями щодо вартості виконаних робіт. З аналогічних підстав судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що ним було здійснено переплату грошових коштів на користь позивача.

Доказів, які б свідчили про протилежне ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Загальна вартість виконаних позивачем робіт становить 800 000,00 грн., з них: 200 000,00 грн. по першому етапу, 300 000,00 грн. по другому етапу, 300 000,00 грн. по третьому етапу.

Натомість відповідач лише частково розрахувався з позивачем, оплативши йому 300 000,00 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи банківські виписки (том справи - 1, аркуші справи - 36-37). При цьому, грошові кошти за роботи, виконані по першому та другому етапам, були перераховані відповідачем з порушенням строків, встановлених в Договорі, оскільки за умовами п.4.1 Договору відповідач повинен був розрахуватися з позивачем протягом 60-ти банківських днів після пред'явлення позивачем Актів приймання-передачі виконаних робіт. Так, по першому етапу виконаних робіт відповідач повинен був розрахуватися з позивачем до 02.07.2012р., тоді як грошові кошти за вказані роботи оплачені 30.12.2013р., по другому етапу робіт відповідач повинен був розрахуватися до 21.09.2012р., але оплата за виконані роботи здійснена 30.07.2014р., по третьому етапу виконаних робіт відповідач повинен був розрахуватися з позивачем до 21.12.2012р., натомість належних доказів на підтвердження проведення оплати за третім етапом робіт відповідач суду не надав.

Колегією суддів враховано доводи відповідача про те, що позивач не виконав зобов'язання за останнім четвертим етапом робіт, однак, як вірно зазначив місцевий господарський суд у своєму рішенні, питання щодо виконання робіт за четвертим етапом не є предметом розгляду у даній справі, оскільки позивач просив стягнути заборгованість за роботи, виконані по першим трьом етапам.

Відповідно до ст. ст. 626-628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Тобто, укладаючи Договір, сторони погодили всі його істотні умови, в тому числі й щодо порядку здійснення розрахунків.

Однак, у визначеному Договором порядку і строки відповідач не здійснив розрахунок за виконані позивачем роботи.

Станом на дату звернення з позовом до суду та розгляду справи місцевим господарським судом заборгованість відповідача перед позивачем становила 500 000,00 грн.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про повне або часткове погашення відповідачем вказаної заборгованості перед позивачем ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Зважаючи на викладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача 500 000,00 грн. основного боргу.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки в процесі судового розгляду було встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем за Договором, нарахування інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованим.

За розрахунками суду, які співпадають з розрахунками місцевого господарського суду, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 378 502,60 грн. інфляційних втрат та 53 227,40 грн. 3% річних і в цій частині вимог позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на спростування викладеного в позові та спростування висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

З урахуванням вищевикладених обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а також з повним і всебічним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, тоді як доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за її подання покладаються на відповідача (апелянта).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 77, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/15827/15 від 29.07.2015р. - без змін.

2. Матеріали справи №910/15827/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Тищенко

А.І. Мартюк