донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

23.11.2015 р. справа №905/650/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при секретарі судового засіданняСгара Е.В Будко Н.В., М'ясищева А.М. Тимошенко А.А.

за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача:ОСОБА_5 - довір. не прибув
розглянувши апеляційну скаргу Гемптон Інтернешнл Лімітед (Hampton International Limited) м.Беліз
на рішення господарського суду Донецької області
від07 вересня 2015 р.
у справі№ 905/650/15 (суддя К.С. Харакоз)
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_7 м.Донецьк
до Гемптон Інтернешнл Лімітед (Hampton International Limited), м.Беліз
прозобов'язання повернути у власність, розірвання договору купівлі-продажу, скасування реєстраціїї права власності

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.09.2015р. по справі №905/650/15:

- задоволено позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, м.Донецьк до відповідача Гемптон Інтернешнл Лімітед, місто Беліз, Корнер Хатсон та Ейре Стріт Блейк Білдінг про зобов'язання повернути у власність, розірвання договору купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності;

- розірвано договір купівлі продажу нерухомого майна - нежитлового приміщення від 14.06.2013р. загальною площею 160,2 кв.м. у підвалі на 1-му поверсі житлового будинку літ А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, від 14.06.2013р., укладеного між ОСОБА_7, від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_9, та компанією "Гемптон Інтернешнл Лімітед";

- скасовано запис №1302277 про реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 160,2 кв.м. у підвалі на 1-му поверсі житлового будинку літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. за Гемптон Інтернешнл Лімітед, місто Беліз, Корнер Хатсон та Ейре Стріт Блейк Білдінг (Corner Hutson & Eyre Street, Blake Building, Suit 302 Belize City, Беліз) вчинений приватними нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Шульженко Д.А. 14.06.2013р;

- витребувано з незаконного володіння Гемптон Інтернешнл Лімітед, місто Беліз, Корнер Хатсон та Ейре Стріт Блейк Білдінг (Corner Hutson & Eyre Street, Blake Building, Suit 302 Belize City, Беліз) нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 160,2 кв.м. у підвалі на 1-му поверсі житлового будинку літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

- стягнуто з Гемптон Інтернешнл Лімітед, місто Беліз, Корнер Хатсон та Ейре Стріт Блейк Білдінг (Corner Hutson & Eyre Street, Blake Building, Suit 302 Belize City, Беліз) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 31576 (тридцять одна тисяча п'ятсот сімдесят шість) гривень.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Гемптон Інтернешнл Лімітед, м.Беліз звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2015р. по справі №905/650/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є таким, що прийнято при неповному з'ясуванні обставин, з порушенням норм матеріального права та процесуального права. Зазначив, що обмеження щодо готівкового розрахунку одного підприємства (підприємця) з іншим підприємством (підприємцем) протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами у розмірі 10 000 грн. не розповсюджувалась на спірні правовідносини, з огляду на те, що договір купівлі-продажу майна було укладено між фізичною особою та юридичною особою. Крім того, вважає, що правовідносини за спірним договором купівлі-продажу мають цивільний характер.

Позивач у судовому засіданні 23.11.2015р. заперечив проти задоволення скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та таким, що підлягає залишенню без змін. Крім того, заявив клопотання, яким просив перевірити факт зарахування коштів до держбюджету від Гемптон Інтернешнл Лімітед за квитанцією №82044239 від 17.09.2015р. у сумі 32054 грн., яке підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка бухгалтерії Донецького апеляційного господарського суду, яка свідчить про факт зарахування грошових коштів в сумі 32054 грн. до державного бюджету України. В той же час, номер платіжного документа не співпадає з випискою ГУДКСУ м. Харкова (а.с. 232).

Колегія суддів апеляційного суду з метою додаткової перевірки факту зарахування судового збору до Державного бюджету України по квитанції №82044239 від 17.09.2015р. на суму 32054 грн., сплаченої представником Гемптон Інтернешнл Лімітед ОСОБА_11, за допомогою системи Діловодство спеціалізованого суду сформував відповідну виписку із державного казначейства, яка свідчить про зарахування грошових коштів в розмірі 32054 грн. до державного бюджету України.

В той же час, з даної виписки також вбачається, що номер платіжного документа скаржника про сплату судового збору (№82044239 від 17.09.2015р.) не співпадає з відомостями, зазначеними в виписці.

Проте, інші реквізити (призначення платежу, банк платника, сума) співпадають. До того ж, в Донецькому апеляційному господарському судді відсутні інші справи між тими ж сторонами, у зв'язку із чим колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку щодо зарахування грошових коштів в розмірі 32054 грн. до Державного бюджету України, сплачених відповідачем по справі квитанцією №82044239 від 17.09.2015р., саме за розгляд вищевказаної апеляційної скарги.

Відповідач у судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі його представника, яке було розглянуто та задоволено судом.

Фіксування судового засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку, встановленому ст.ст.4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що 14.06.2013р. між ОСОБА_7 (надалі продавець) та Гемптон Інтернешнл Лімітед (надалі покупець), укладено договір купівлі-продажу (надалі Договір), за умовами п.1.1. якого продавець, передає, а покупець приймає у власність нежитлове приміщення загальною площею 160,2 кв.м. у підвалі та на 1-му поверсі житлового будинку Літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14-15).

Договір підписаний представниками сторін на підставі довіреностей: з боку продавця - ОСОБА_9; з боку покупця - ОСОБА_13.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Шульженко Д.А. та зареєстровано в реєстрі 14.06.13р. за №2299.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що сторони оцінюють майно у 1457000,00 грн.

Відповідно до п.2.3. Договору покупець сплатив продавцю зазначену в п.2.1. цього договору суму до підписання цього договору.

В п. 2.5. Договору сторони підтверджують факт повного розрахунку за цим договором.

Пунктом 6.3. Договору сторони передбачили, що у разі невиконання однією із сторін умов цього договору, він може бути змінений або розірваний на вимогу другої сторони тільки за рішенням суду України.

Відповідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.07.2015р., приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Шульженко Д.А. на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2013р. було проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення загальною площею 160,2 кв.м. у підвалі та на 1-му поверсі житлового будинку Літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. за відповідачем по справі - Гемптон Інтернешнл Лімітед.

Не погодившись із вищезазначеними обставинами, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом (із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) про розірвання договору купівлі-продажу спірного майна, витребування з чужого незаконного володіння вищезазначеного майна та скасування запису про реєстрацію права власності.

При розгляді вищевказаних вимог, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Оцінивши зміст даного договору, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм статей 655-697 Цивільного кодексу України.

Як встановлено ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

З матеріалів справи вбачається, що задовольняючи позовні вимоги щодо розірвання договору купівлі-продажу від 14.06.2013р., суд першої інстанції виходив з того, що в діях відповідача наявне порушення істотних умов вищезазначеного договору, передбаченого ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, а саме відсутність оплати за предмет договору, з огляду на відсутність в матеріалах справи платіжного доручення банківської установи про переказ коштів із поточного рахунку відповідача на рахунок позивача.

При цьому, суд першої інстанції послався на п.2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004р. № 637, Постанову правління Національного банку України від 09.02.2005р. № 32 "Про встановлення граничної суми готівкового розрахунку", п.1.7. Декрету КМУ від 19.02.1993 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Постанову правління Національного банку України від 28 травня 2012 року №209 "Про врегулювання питань щодо використання гривні в розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту".

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Матеріали справи свідчать, що спірний договір купівлі-продажу від 14.06.2013р. було укладено між фізичною особою ОСОБА_7 та юридичною особою Гемптон Інтернешнл Лімітед.

Відповідно до п.2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004р. № 637 підприємства (підприємці) мають право здійснювати розрахунки готівкою між собою та/або з фізичними особами протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами в межах граничних сум розрахунків готівкою, установлених відповідною постановою Правління Національного банку України. Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку для подальшого їх перерахування на поточні рахунки.

Постановою правління Національного банку України від 09.02.2005р. № 32 "Про встановлення граничної суми готівкового розрахунку" встановлено граничну суму готівкового розрахунку одного підприємства (підприємця) з іншим підприємством (підприємцем) протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами відповідно до пункту 2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до п.1.7. Декрету КМУ від 19.02.1993 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Порядок ввезення, переказування і пересилання з-за кордону, а також вивезення, переказування і пересилання за кордон резидентами і нерезидентами валюти України визначається Національним банком України. Суми у валюті України, що були вивезені, переказані, переслані на законних підставах за кордон, можуть бути вільно ввезені, переслані, переказані назад в Україну. Відповідно до частини 1 п. 7 зазначеного Декрету у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України - гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, встановленому Національним банком України.

Постановою правління Національного банку України від 28 травня 2012 року №209 "Про врегулювання питань щодо використання гривні в розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту" встановлено, що розрахунки в гривні між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту (розрахунки за експорт/імпорт товарів) здійснюються через уповноважені банки без індивідуальних ліцензій Національного банку України з урахуванням вимог Положення про відкриття та функціонування в уповноважених банках України рахунків банків-кореспондентів в іноземній валюті та в гривнях, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 26 березня 1998 року №118, постанови Правління Національного банку України від 30 грудня 2003 року №597 "Про переказування коштів у національній та іноземній валюті на користь нерезидентів за деякими операціями" та Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492.

Враховуючи наведене вище, з огляду на той факт, що договір купівлі-продажу було укладено саме між фізичною особою та юридичною особою, встановлене Постановою правління Національного банку України від 09.02.2005 № 32 "Про встановлення граничної суми готівкового розрахунку" обмеження щодо готівкового розрахунку у розмірі 10000,00 грн. не розповсюджується на спірні правовідносини.

В матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_9 від 14.06.2013р., згідно якої, останній від імені позивача отримав від Гемптон Інтернешнл Лімітед за договором купівлі-продажу нерухомого майна - грошову суму в розмірі 1 457 000 грн. в якості оплати за нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 160,2 кв.м. у підвалі та на 1-му поверсі житлового будинку Літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 143) Повідомлено, що вищевказана сума була передана ОСОБА_9 до підписання Договору купівлі-продажу.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.5. Договору покупець сплатив продавцю зазначену в п.2.1. цього договору суму в розмірі 1 457 000 грн. до підписання цього договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за цим договором.

Колегія суддів звертає увагу, що такий вид оформлення факту передачі коштів фізичній особі як розписка не суперечить приписам Цивільного кодексу України.

До того ж, в будь-якому випадку порушення порядку передачі грошових коштів не спростовує сам факт передачі цих коштів та не може бути наслідком розірвання договору купівлі-продажу.

Як вже зазначалось вище, спірний договір купівлі-продажу від 14.06.2013р. було підписано ОСОБА_9, який діяв від імені ОСОБА_7 на підставі довіреності від 09.07.2011р. (строк дії по 09.07.2014р.) (а.с. 216).

Відповідно до ч.3 ст. 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Зі змісту вищевказаної довіреності вбачається, що ОСОБА_9 уповноважено управляти і розпоряджатися усім майном та надається право укладати та підписувати від імені ОСОБА_7 все дозволені законом правочини, в тому числі договори купівлі-продажу.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що здійснивши продаж спірного майна за договором купівлі-продажу від 14.06.2013р., ОСОБА_9 правомірно діяв у відповідності із виданою позивачем довіреністю без перевищення повноважень.

Враховуючи наведене, з огляду на вищезазначені пункти договору купівлі-продажу, складену ОСОБА_9 розписку, яка є належним доказом в розумінні ст.ст. 33-35 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо повного виконання сторонами за договором своїх зобов'язань щодо передачі спірного майна відповідачу та отримання грошових коштів в сумі 1 457 000 грн.

Зазначені вище обставини свідчать про відсутність жодних порушень з боку сторін та відсутністю правових підстав для розірвання договору, зокрема на підставі ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України, на яку в оспорюваному рішенні посилається суд першої інстанції.

До того ж, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що діючим законодавством не передбачено розірвання договору в разі його повного виконання сторонами.

Крім того, розірвання договору купівлі-продажу не зумовлює повернення продавцем отриманих грошових коштів, а покупцем майна.

З матеріалів справи вбачається, що задовольняючи позовні вимоги щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції посилався на ст.ст. 387, 1212 Цивільного кодексу України.

Стосовно застосування вищевказаних норм права, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту ст. 1212 Цивільного кодексу України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Крім того, диспозиція ст. 387 Цивільного кодексу України свідчить про можливість застосування зазначеної правової норми лише в разі заволодіння майном без відповідної правової підстави.

Як вже зазначалось вище, відповідач правомірно набув права власності на спірне майно на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2013р., що виключає можливість застосування до спірних правовідносин статей 387 та 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 24.09.2014р. по справі № 6-122цс-14.

Наведені вище обставини також виключають можливість скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно вчиненого приватними нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Шульженко Д.А., яке було набуто відповідачем у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи наведене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 м. Донецьк до Гемптон Інтернешнл Лімітед (Hampton International Limited) м.Беліз про витребування майна з чужого незаконного володіння, розірвання договору купівлі-продажу, скасування запису про реєстрацію права власності задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2015р. по справі №905/650/15 є таким, що прийнято із порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 28.09.2015р. було зобов'язано відповідача доплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2679,09 грн., проте відповідач на момент винесення постанови суду таких доказів не надав, у зв'язку з чим вказана сума підлягає стягненню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 104 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Гемптон Інтернешнл Лімітед, м.Беліз на рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2015р. по справі №905/650/15 - задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2015р. по справі №905/650/15 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, м.Донецьк до Гемптон Інтернешнл Лімітед, місто Беліз, Корнер Хатсон та Ейре Стріт Блейк Білдінг про розірвання договору купівлі-продажу від 14.06.2013р., витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна - нежитлового приміщення загальною площею 160,2 кв.м. у підвалі на 1-му поверсі житлового будинку літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 160,2 кв.м. у підвалі на 1-му поверсі житлового будинку літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, зробленого на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Шульженко Д.А.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Гемптон Інтернешнл Лімітед, місто Беліз, Корнер Хатсон та Ейре Стріт Блейк Білдінг (Hampton International Limited, Corner Hutson & Eyre Street, Blake Building, Suit 302 Belize City) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 32054 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2679 грн. 09 коп.

Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: А.М. М'ясищев

Н.В. Будко