ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.11.15р. Справа № 904/8636/15

За позовом Державного підприємства "Одеська залізниця", м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Богучарська",

м. Дніпропетровськ

про стягнення 47 105,00 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 05.06.2015р.;

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Одеська залізниця" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Богучарська" про стягнення 47 105,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним заповненням відповідачем накладної № 52249018 від 28.06.2015р., а саме виявлено невідповідність маси вантажу порівняно з перевізним документом.

Ухвалою суду від 28.09.2015р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 15.10.2015р.

Ухвалою суду від 15.10.2015р. розгляд справи відкладено на 09.11.2015р.

09.11.2015р. в засіданні оголошено перерву до 23.11.2015р.

У судове засідання з'явився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, 09.11.2015р. подав до суду клопотання, просив розглянути справу без участі представника.

23.11.2015р. відповідач подав до суду клопотання, просив зменшити розмір штрафних санкцій.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2015р. за накладною № 52249018 зі ст. Гродовка Донецької залізниці відповідач відправив на адресу ТОВ "Агрокомплекс «Зелена долина» станція призначення Вапнярка Одеської залізниці, вагон № 60507845 з вантажем - концентрат вугільний, зазначивши в накладній масу вантажу 63 500 кг, із визначенням провізної плати за вагон 9 421,00 грн. (а.с. 10)

Під час прибуття вантажу 28.06.2015р. на станцію призначення Вапнярка Одеської залізниці на вимогу вантажоотримувача проведено переважування вагону на справиних повірених 150-ти тонних вагах. Про що складено комерційний акт АА №054530/9 від 28.07.2015р. Виявлено: брутто 85 300 кг, тара - 24 000 кг, нетто - 61 300 кг, що менше зазначеної у накладній маси на 2 200 кг. Також у розділі «Д» комерційного акту зазначено, що вантаж в вагоні навантажений рівномірно з «шапкою». Поверхня вантажу маркована вапняним розчином. Маркування не порушено. Кузов вагона суцільнометалевий без дверей. Всі люки вагона закриті щільно. Слідів втрати вантажу не виявлено.

Враховуючи вищевикладене позивач нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 47 105,00 грн.

Доказів добровільної сплати штрафу відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч.1,2,3 ст.909 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст.920 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р. (далі - Статут залізниць України), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату (ч.1 ст.22 Статуту залізниць України).

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (ч.1,2,3 ст.23 Статуту залізниць України).

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (ч.1, 2 ст.24 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ч.4 ст.52 Статуту залізниць України).

Відповідно до п.1.4 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 № 442 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 11.10.2012р. за № 1716/22028) (далі-Інструкція) засіб ваговимірювальної техніки (далі - ЗВВТ) - засіб вимірювальної техніки (далі - ЗВТ), який застосовується для визначення маси вантажу, що перевозиться залізничним транспортом.

Згідно з п.2.3 Інструкції якщо ЗВВТ відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, вони беруться на облік ревізором вагового господарства дирекції, який оформлює технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки, у технічному паспорті ЗВВТ робиться запис про повірку.

Визначення маси спірного вантажу здійснювалося на 150-ти тонних вагонних вагах станції Вапнярка Одеської залізниці. Так, у комерційному акті в розділі «Д» наявний запис про останній огляд-перевірку від 06.05.2015р.

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (ст.105 Статуту залізниць України).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст.129 Статуту залізниць України).

Відповідно до п.9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002р. № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Комерційний акт АА № 054530/9 від 28.06.2015р., яким засвідчена невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у залізничній накладній № 52249018, складений відповідно до вимог, що пред'являються до його складання Правилами складання актів.

Згідно з п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. № 644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф підлягає стягненню у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

З урахуванням встановлених обставин у справі розрахована позивачем сума штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу визначена правильно, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 47 105,00 грн. (9 421,00х5).

23.11.2015р. відповідач подав до суду клопотання, просив зменшити розмір штрафних санкцій, які вимагає стягнути позивач, у сумі 47 105,00 грн. до одного розміру провізної плати, що становить 9 421,00 грн.

Пункт 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозвязку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) (п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Так, частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач зазначає, що помилка у документах не завдала матеріальних збитків жодному з учасників господарських відносин за укладеним між сторонами даного спору договором, наголошує про неспіврозмірність допущеного відповідачем порушення та нарахованого позивачем штрафу у розмірі 47 105,00 грн. Стверджує, що ДП «Одеська залізниця» жодних витрат та матеріальних збитків у даному спорі не понесла. Також, зазначає, що на сьогоднішній день у відповідача складне матеріальне становище, що підтверджується ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2015р. по справі № 202/4419/15-К про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача, та фінансовим звітом станом на 31.10.2015р.

У судовому засіданні 09.11.2015р. представник позивача не заперечував щодо зменшення штрафу. У рахуванням наведеного, суд вважає за можливе зменшити штраф до одного розміру провізної плати та стягнути 9 421,00 грн.

У разі коли господарський суд на підставі п. 3 ст. 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1218,00грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Богучарська" (49064, м. Дніпропетровськ, вул..Гомельська, буд. 59, корп. 19, ідентифікаційний код 38471688) на користь Державного підприємства "Одеська залізниця" (65012,м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код 0107315) 9 421,00 грн. штрафу, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Богучарська" (49064, м. Дніпропетровськ, вул..Гомельська, буд. 59, корп. 19, ідентифікаційний код 38471688) на користь Державного підприємства "Одеська залізниця" (65012,м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код 0107315) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218,00 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.11.2015

Суддя ОСОБА_2