РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Справа № 902/873/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

при секретарі Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н, від 21.08.2015р.

відповідача: представник не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача на рішення господарського суду Вінницької області від 25.08.15 р. у справі № 902/873/15 (суддя Тварковський А.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекомінвестбуд"

до Публічного акціонерного товариство "Уманьавтодор"

про стягнення 118710 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Телекомінвестбуд" (надалі - позивач) звернулось в господарський суд Вінницької області з позовною заявою (а.с. 2-7) до ПАТ "Уманьавтодор" (надалі відповідач), в якій просить стягнути 74256,53 грн. основного боргу, 2202,10 грн. річних, 42251,97 грн. інфляційних.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 25.08.15 р. (а.с. 88-92) позов задоволено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання в частині надання послуг з генпідряду, однак відповідач не розрахувався за надані послуг, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. При цьому, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення річних та інфляційних підлягають до стягнення , оскільки відповідають умовам чинного законодавства України.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою (а.с. 98-99) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 25.08.15 року у даній справі скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що фінансування по Договору здійснювалось із спеціального фонду бюджету, а отже здійснювалось за державні кошти. Тому у випадку відсутності фінансування з державного бюджету та неперерахування даних коштів замовником відповідачу у останнього не виникло обов'язку щодо оплати виконаних робіт, адже саме Договором передбачено, що таке фінансування здійснюється при умові отримання коштів від замовника. А тому, відповідач не має права вийти за межі договору та здійснити оплату по даному Договору.

Скаржник стверджує, що розрахунок за виконані роботи відповідач проводить протягом 30 календарних днів та за умови отримання коштів від замовника служби автомобільних доріг у Запорізькій області.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, а також його повноважний представники в судовому засіданні, проти апеляційної скарги заперечив, оскільки вважає, що посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими.

Зокрема, зазначив, що чинне законодавство України не передбачає підстави для звільнення від виконання договірного зобов'язання, як відсутність коштів у замовника.

Представник відповідача не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи приписи статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзиви на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи 25.01.2012р. між ВАТ Уманьавтодор, правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ "Уманьавтодор" (генпідрядник) та ТОВ "Телекомінвестбуд" (субпідрядник) укладено договір №5 про закупівлю робіт з будівництва автотранспортної магістралі через р. Дніпро в м. Запоріжжя за державні кошти.

Відповідно до п. 1.1 Договору, субпідрядник зобовязується у 2012р. виконати роботи зазначені у п. 1.2, а генпідрядник прийняти та оплатити такі роботи.

Пунктом 1.2 Договору передбачено найменування робіт: будівництво телефонної каналізації і прокладка кабелю. Кількість робіт: склад і обсяги будівельних та монтажних робіт, що є предметом договору, визначені проектно-кошторисною документацією.

Замовник будівництва: Служба автомобільних доріг у Запорізькій області (п. 1.4).

Згідно із п. 4.1, 4.2 Договору розрахунки проводяться шляхом оплати генпідрядником виконаних робіт після підписання сторонами "актів приймання виконаних будівельних робіт" (форма №КБ-2в) та "довідок про вартість виконання будівельних робіт /та витрат/ (форма №КБ-3). Генпідрядник здійснює розрахунки за виконані роботи з субпідрядником протягом 30 календарних днів після підписання "актів приймання виконаних будівельних робіт" (форми №КБ-2в) та "довідок про вартість виконаних будівельних робіт/та витрат/" (форми №КБ-2в) та при умові отримання коштів від замовника (служби автомобільних доріг у Запорізькій області).

Відповідно до п. 4.9 Договору при взаєморозрахунках за виконані роботи вартість наданих генпідрядником послуг утримується щомісячно з вартості виконаних субпідрядником робіт у розмірі 1%.

Згідно із п. 6.1.1 Договору генпідрядник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи.

Додатковими угодами до договору сторонами вносили зміни до Договору. Зокрема, викладено в новій редакції преамбулу договору, доповнено розділ IV договору "Порядок здійснення оплати" п. 4.10, встановлено, що вся сума авансу надається на строк до 31.12.2012р., змінено по тексту договору ВАТ "Уманьавтодор" на ПАТ "Уманьавтодор".

27.12.12 р. сторонами було підписано акт № 9/12 на виконання послуг по ген підряду до договору № 5 на суму 33 306,68 грн. (а.с. 33).

Крім того, з акту надання послуг №ГП-10/12 від 31.12.2013р. (а.с. 34) вбачається, що на виконання умов договору, відповідачем у грудні 2013р. надано позивачу послуги з генпідряду на суму 724 грн. 57 коп. з ПДВ.

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, а саме: акт приймання виконаних будівельних робіт №1-ТИС-ОХР від 21.05.2014р. за травень 2014р. (а.с. 31-32) та довідку про вартість виконаних підрядних робіт за травень 2014р. (а.с. 30), колегія суддів приходить до висновку, що на виконання умов Договору, ТОВ "Телекомінвестбуд" у травні 2014р. виконало, а ПАТ "Уманьавтодор" прийняло підрядні робіт на загальну суму 106224 грн. 24 коп.

31.12.2013 р. між ПАТ "Уманьавтодор" ТОВ "Телекомінвестбуд" підписано протокол про залік взаємних вимог №10/12 (а.с. 35), відповідно до якого, ТОВ "Телекомінвестбуд" згідно договору №5 від 25.01.2012р. виступає боржником, а ПАТ "Уманьавтодор" виступає кредитором на суму наданих авансів 102638 грн. 62 коп. Згідно договору №5 від 25.01.2012р. ПАТ "Уманьавтодор" виступає боржником, а ТОВ "Телекомінвестбуд" виступає кредитором на суму виконаних робіт 72457 грн. 72 коп. Від моменту підпису даного протоколу сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками за зобов'язаннями, які заліковуються за даним протоколом у сумі 72457,72 грн.

А відтак, колегія суду приходить до висновку, що від моменту підписання вказаного протоколу сума заборгованості ПАТ "Уманьавтодор" перед ТОВ "Телекомінвестбуд" зменшилась на 72457 грн. 72 коп., тому становить 30180 грн. 90 коп.

Разом з тим, 30.05.2014 р. між ТОВ "Телекомінвестбуд" та ПАТ "Уманьавтодор" підписано протокол про залік вимог №02/05 (а.с. 37).

Відповідно до умов Протоколу № 02/05, ТОВ "Телекомінвестбуд" виступає боржником перед ПАТ "Уманьавтодор" за договором виконання будівельних робіт №5 від 25.01.2012р. на суму 30180,90 грн. та суму генпідрядних послуг 1786,81 грн., разом 31967,71 грн. ТОВ "Телекомінвестбуд" погашає свою заборгованість перед ПАТ Уманьавтодор за договором виконання будівельних робіт № 5 на суму 31967,71 грн. за рахунок вартості виконаних ТОВ "Телекомінвестбуд" будівельних робіт, які прийняті ПАТ "Уманьавтодор" в травні 2014 р. на суму 106554,24 грн. Після підписання цього протоколу загальна заборгованість ПАТ Уманьавтодор перед "Телекомінвестбуд" за договором виконаних будівельних робіт №5 від 25.01.2012р. становить 74256 грн. 53 коп.

Для підтвердження розмірів заборгованості, визначених стрононами в протоколах про залік взаємних вимог № 10/12 від 31.12.2013р. та 02/05 від 30.05.2014р., судом ухвалою від 20.10.2014р. витребовувалися акти виконаних робіт за весь період дії договору від 25.01.2012р. Дослідивши подані строною акти виконаних робіт та подані пояснення (а.с. 145-177), перевіривши розрахунки, судом встановлено, що сума заборгованості ПАТ Уманьавтодор перед ТОВ "Телекомінвестбуд" підтверджується в розмірі 74256 грн. 53 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2015 позивачем надіслано на адресу відповідача та замовника за договором, лист з вимогою погасити заборгованість за виконані роботи в сумі 74256 грн. 53 коп. (а.с. 43, 45).

При цьому, листом №63 від 20.01.2015р. відповідачем повідомлено позивачу, що генпідрядник здійснює розрахунки за виконанні роботи з субпідрядником протягом 30 календарних днів після підписання "Актів приймання виконаних будівельних робіт" (форма КБ-2в) та "довідок про вартість виконаних будівельних робіт-та витрат" (форма №КБ-3) та при умові отримання коштів від замовника (служби автомобільних доріг у Запорізькій області). Відповідно до Договору Служба автомобільних доріг у Запорізькій області зобовязувалась оплатити дані роботи, однак у звязку із складним фінансовим станом в державі не змогла виконати свій обовязок. ПАТ Уманьавтодор надіслано на адресу замовника листа з проханням розрахуватися за прийнятті та неоплачені у 2014р. роботи.

Однак, виконані роботи в сумі 74256 грн. 53 коп. відповідачем залишилися неоплаченим.

Неналежне виконання умов Договору, стало підставою для звернення позивача в суд про стягнення з відповідача 74256 грн. 53 коп. заборгованості за надані послуги.

Аналізуючи встановлені обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Згідно зі ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно врахував положення ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України щодо законодавчого визначення поняття зобов'язання, його порушення відповідачем та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 96 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005р., підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 99 Загальних умов визначено, що розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи.

Як вже зазначалось вище, відповідно до п. 4.2 договору визначено, що розрахунок проводиться упродовж 30 робочих днів з дати підписання відповідних документів сторонами.

Апеляційним судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем були виконані роботи, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними довідками та актами приймання будівельних робіт. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання в частині оплати наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства України та умови укладеного договору, колегія суду погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за виконані роботи в розмірі 74256 грн. 53 коп., а тому залишає оскаржуване рішення в цій частині без змін.

Водночас, апеляційний суд не бере до уваги доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності обов'язку оплати виконаних робіт, оскільки розрахунки за виконані роботи генпідрядником здійснюються при умові отримання коштів від замовника - служби автомобільних доріг у Запорізькій області.

Виконавцем по договору є ТОВ "Телекомінвестбуд", який виконав зобов'язання по договору в повному обсязі. Однак генпідрядник ПАТ "Уманьавтодор" не розрахувався за отримані роботи, в наслідок чого були порушені законні права та завдано збитки позивачу.

В той же час, на переконання суду, дії позивача по виконанню робіт передбачених умовами Договору № 5 та дії відповідача по прийняттю цих робіт, свідчать про те, що у відповідача виникло зобов'язання по оплаті за отримані роботи по договору №5.

Пунктом 1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 Цивільного кодексу України) або на відсутність вини (статті 614, 617 Цивільного кодексу України чи стаття 218 Господарського кодексу України).

Більше того, положення Цивільного кодексу України, що регулюють будівельний підряд та субпідряд, не передбачають такої підстави для звільнення від виконання договірного зобов'язання як відсутність коштів у замовника. В силу ст. 838 ЦК України підрядник та субпідрядник виступають один перед одним, як підрядник і замовник, маючи самостійні правові відносини незалежно від замовника - служби автомобільних доріг Запорізької області.

Враховуючи вказане, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за виконані роботи по Договору № 5 в сумі 74256,53 грн..

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 42251 грн. 97 коп. інфляційних втрат за період з 21.06.2014р. по 16.06.2015р. та 2202 грн. 10 коп. -3% річних за період з 21.06.2014р. по 16.06.2015р.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних є правомірними, оскільки відповідають умовам чинного законодавства.

Здійснивши розрахунок, враховуючи межі позовних вимог, апеляційний суд погоджується з правильністю розрахунку суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача на користь позивача 42251 грн. 97 коп. інфляційних та 3% річних - 2202 грн. 10 коп.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача згідно ст.49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство "Уманьавтодор" на рішення господарського суду Вінницької області від 25.08.15 р. у справі № 902/873/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Вінницької області від 25.08.15 р. у справі № 902/873/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №902/873/15 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.