РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Справа №918/970/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Саврій В.А. ,

судді Демидюк О.О.

при секретарі Головчеко Д.М.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №196 від 15.01.15р.)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 07.07.15р.)

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Україна" на рішення господарського суду Рівненської області від 12 жовтня 2015 року у справі №918/970/15 (суддя Андрійчук О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

до ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Україна"

про стягнення коштів в сумі 92 160 грн.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2015 року, рішенням господарського суду Рівненської області було частково задоволено позов ФОП ОСОБА_5 до ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" про стягнення коштів в сумі 92 160 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивача 20 774,13 грн. і 415,46 грн. - судового збору, а у задоволенні позовних вимог про стягнення 71385,87 грн. - відмовлено.

Відповідач, у своїй апеляційній скарзі, просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати, та в цій частині прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки позивачем було змінено підстави позову після початку розгляду справи, а суд погодився із його позицією та задоволив позовні вимоги про часткове стягнення, на підставі ст. 1212 ЦК України, з ТОВ "ОСОБА_4 Україна" коштів, які одержані внаслідок безпідставного збереження майна, проте, з заявою про зміну підстав позову представника відповідача ознайомлено не було.

Також, позивачем не було належними та допустимими доказами підтверджено завдання йому збитків та не доведено, що позивач що у період з січня 2008 року по грудень 2013 року не мав можливості здавати адмінбудівлю цеху мінеральної води в користування та отримувати плату в розмірі 15 360 грн. в рік.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки саме вона є власником адмінбудівлі цеху мінеральної води, яку відповідач, вчиняючи перешкоди у користуванні, без достатньої правової підстави здавав в оренду третій особі і одержав від цього кошти у вигляді орендної плати, тобто безпідставно збагатився за рахунок позивача.

Вважає, що 20 774,13 грн. це частина коштів, що отримані відповідачем без достатньої правової підстави за незаконну передачу в оренду ФОП ОСОБА_6 частини приміщення, яке належить їй, а тому вони підлягають відшкодуванню на її користь за рахунок ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна", як безпідставно отримані.

26 жовтня 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 10 листопада 2015 року.

10 листопада 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Саврія В.А. було внесено зміни до складу колегії суддів та визначено її у складі: ОСОБА_7, - головуючий, ОСОБА_8, ОСОБА_9

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

Рішенням господарського суду Рівненської області, у справі №14/28, від 12 лютого 2002 року та ухвалою господарського суду Рівненської області про розяснення рішення суду від 04 березня 2009 року, у справі №14/28, було задоволено позов ТОВ "РІФ" до КП "Рівненське обласне БТІ", ліквідаційної комісії ТОВ "Кода", АКБ СР "Укрсоцбанк" в особі Рівненської обласної філії та КП "Сарненський завод продовольчих товарів" про визнання права власності на обєкт нерухомого майна та визнано за ТОВ "РІФ" право власності на цех мінеральної води, розташований в м. Сарни по вул. Белгородській, 31, та розяснено, що інші приміщення за вказаною адресою, в тому числі адмінбудівля цеху мінеральної води, площею - 332 м2, висотою - 6,60 м, об'ємом - 2191 м3, не були предметом судового розгляду у справі. (а.с.24-25) 02 грудня 2010 року, постановою Вищого господарського суду рішення у даній справі було скасовано та справу направлено до господарського суду першої інстанції на новий розгляд, де, в подальшому, 13 квітня 2011 року, ухвалою господарського суду Рівненської області провадження у справі №14/28 було припинено. (а.с.27-29)

10 січня 2008 року, ТОВ "ОСОБА_4 Україна", користуючись приміщенням адмінбудівлі цеху мінеральної води "Г-2", як орендодавець, уклало з ОСОБА_6, як орендарем, Договір оренди обєкта нерухомості, згідно умов якого передало йому у платне тимчасове користування нежитлове приміщення площею 28,1 м2, що розташоване на другому поверсі адмінбудівлі цеху мінеральної води, літера "Г-2", строком на 2 роки 10 місяців з орендною платою 15 360,00 грн. в рік, виходячи з фактичного терміну використання. (п.п.4.1, 4.2 Договору). (а.с.57-58)

03 жовтня 2008 року, між ОСОБА_10, як продавцем, та ОСОБА_5, як покупцем, було укладено нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу, за яким продавець продав, а покупець придбав у власність за 78700 грн. приміщення адмінбудівлі цеху мінеральної води, літера "Г-2", загальною площею 542,4 м2, яке розташоване по вул. Белгородська, 31 у м. Сарни Сарненського району Рівненської області, яке було зареєстроване в державному реєстрі 16 жовтня 2008 року. (а.с.19)

14 листопада 2008 року, рішенням Сарненської міської ради №725, даному приміщенню адмінбудівлі цеху мінеральної води, присвоєно адресу: м. Сарни, вул. Бєлгородська, 31/11 про що внесено зміну до державного реєстру. (а.с.21-23)

12 грудня 2008 року, 25 травня 2009 року, 25 січня 2011 року, 26 вересня 2011 року та 28 січня 2013 року, ФОП ОСОБА_5 зверталась до ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" з вимогами про усунення перешкод у користуванні цим її приміщенням. (а.с.33-46)

25 квітня 2013 року, оскільки вимоги ФОП ОСОБА_5 були проігноровані, рішенням господарського суду Рівненської області, у справі №918/432/13, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24 липня 2013 року і постановою Вищого господарського суду України від 23 вересня 2013 року, було задоволено позов ФОП ОСОБА_5 до ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" про усунення перешкод у користуванні майном та зобовязано відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні приміщенням адмінбудівлі цеху мінеральної води "Г-2", що знаходиться по вул. Белгородська, 31/11 у м. Сарни Сарненського району Рівненської області та звільнити, у десятиденний термін з дня набрання рішенням законної сили, спірне приміщення і не чинити перешкод ФОП ОСОБА_5 у вільному проході та проїзді до зазначеного приміщення. (а.с.48-55)

09 квітня 2014 року, рішенням господарського суду Рівненської області, у справі №918/91/14, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17 червня 2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 30 вересня 2014 року, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: КП "Рівненське обласне БТІ" Рівненської облради та Реєстраційна служба Сарненського РУЮ Рівненської області про визнання права власності на приміщенням адмінбудівлі цеху мінеральної води "Г-2", що знаходиться по вул. Белгородська, 31/11 у м. Сарни та витребування цього майна від ОСОБА_5 (а.с.74-86)

02 жовтня 2014 року, рішенням господарського суду Рівненської області, у справі №918/233/14, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 листопада 2014 року та постановою Вищого господарського суду від 16 квітня 2015 року, було задоволено позов ФОП ОСОБА_5 до ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" та ФОП ОСОБА_6 про визнання недійсним Договору оренди обєкта нерухомості від 10 січня 2008 року та визнано недійсним зазначений Договір оренди. (а.с.87-112)

25 серпня 2015 року, ФОП ОСОБА_5, вважаючи, що їй вчинюються перешкоди у використанні нею адмінбудівлі цеху мінеральної води, та дане приміщення здається його в оренду, звернулася до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" про стягнення 92160,00 грн. - коштів у вигляді упущеної вигоди, завдані останнім у зв'язку з неможливістю використання позивачем належного йому на праві власності майна, які безпідставно отримані відповідачем в результаті здачі частини приміщення, яке їй належить, орендарю ФОП ОСОБА_6 за Договором оренди від 10 січня 2008 року. (а.с.2-7)

22 вересня 2015 року, після початку розгляду даного позову по суті, відповідач, з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, звернувся з зустрічною позовною заявою про стягнення з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" про стягнення 170 260,26 грн. - земельного податку. (а.с.138-139)

05 жовтня 2015 року, ухвалою господарського суду Рівненської області було відмовлено ОСОБА_3 підприємству з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" у прийнятті даної зустрічної позовної заяви, оскільки розпочався розгляд справи по суті. (а.с.141)

12 жовтня 2015 року, рішенням господарського суду Рівненської області було частково задоволено позов ФОП ОСОБА_5 до ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" про стягнення коштів в сумі 92160 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивача 20774,13 грн. і 415,46 грн. - судового збору, а у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 71385,87 грн. було відмовлено. (а.с.147-151)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" 10 січня 2008 року за Договором оренди обєкта нерухомості передало приміщення площею 28,1 м2, що розташоване на другому поверсі адмінбудівлі цеху мінеральної води, літера "Г-2", в користування ФОП ОСОБА_6 з орендною платою у 15 360,00 грн. в рік на 2 роки 10 місяців з можливістю продовження даного договору.(а.с.57-58)

З 16 жовтня 2008 року, позивач - ФОП ОСОБА_5, на підставі нотаріально посвідченого Договіру купівлі-продажу від 03 жовтня 2008 року, який був належним чином зареєстрований у державному реєстрі, стала власником спірного нежитлового приміщення - адмінбудівлі цеху мінеральної води, літера "Г-2", загальною площею 542,4 м2, яка знаходиться по вул. Белгородська, 31/11 в м. Сарни Сарненського району Рівненської області. (а.с.19-21)

Рішенням господарського суду Рівненської області від 25 квітня 2013 року, у справі №918/432/13, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24 липня 2013 року та постановою Вищого господарського суду України від 23 вересня 2013 року, було задоволено позовні вимоги ФОП ОСОБА_5 до ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" про усунення перешкод у користуванні майном та зобовязано відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем приміщенням адмінбудівлі цеху мінеральної води "Г-2", що знаходиться по вул. Белгородська, 31/11 у м. Сарни Сарненського району Рівненської області та вирішено усунути перешкоди позивачу у користуванні приміщенням адмінбудівлі цеху мінеральної води "Г-2", що знаходиться по вул. Белгородська, 31/11 у м. Сарни Сарненського району Рівненської області, відповідачу звільнити, у десятиденний термін з дня набрання рішенням законної сили, спірне приміщення та не чинити перешкод ФОП ОСОБА_5 у вільному проході та проїзді до зазначеного приміщення.

Також, рішенням господарського суду Рівненської області від 02 жовтня 2014 року, у справі №918/233/14, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 листопада 2014 року та постановою Вищого господарського суду від 16 квітня 2015 року, було задоволено позов ФОП ОСОБА_5 до ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" та ФОП ОСОБА_6 про визнання недійсним Договір оренди обєкта нерухомості від 10 січня 2008 року та визнано недійсним зазначений Договір оренди. (а.с.87-112)

Відповідно до ст. 236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, тобто суд першої інстанції вірно встановив факт безпідставного утримання та використання відповідачем приміщення адмінбудівлі цеху мінеральної води "Г-2", що по вул. Белгородська, 31/11 у м. Сарни.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, здаючи, без достатньої правової підстави, в оренду ФОП ОСОБА_6 приміщення, яке належить позивачу, одержав з грудня 2008 року по грудень 2013 року доходи у вигляді орендної плати, за прибутковими касовими ордерами, на загальну суму 92 160 грн., а саме: - від 31 грудня 2008 року на суму 15 360,00 грн.; - від 31 грудня 2009 року на суму 15 360,00 грн.; - від 31 грудня 2010 року на суму 15 360,00 грн.; - від 31 березня 2011 року на суму 3 840,00 грн.; - від 30 червня 2011 року на суму 3 840,00 грн.; - від 30 вересня 2011 року на суму 3 840,00 грн.; - від 31 грудня 2011 року на суму 3 840,00 грн.; - від 31 березня 2012 року на суму 3 840,00 грн.; - від 30 червня 2012 року на суму 3 840,00 грн.; - від 30 вересня 2012 року на суму 3 840,00 грн.; - від 31 грудня 2012 року на суму 3 840,00 грн.; - від 31 березня 2013 року на суму 3 840,00 грн.; - від 30 червня 2013 року на суму 3 840,00 грн.; - від 30 вересня 2013 року на суму 3 840,00 грн.; - від 31 грудня 2013 року на суму 3 840,0 грн.

Відповідно до ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Отже, всі доходи, які відповідач одержав або міг одержати від використання майна позивача підлягають відшкодуванню останньому. При цьому початковим моментом, з яким законодавець пов'язує виникнення відповідного обов'язку, є час, коли особа дізналася або могла дізнатися про володіння майном без достатньої правової підстави.

Як стверджує відповідач, він дізнався про те, що адмінбудівля цеху мінеральної води йому не належить, з ухвали господарського суду Рівненської області у справі №14/28 від 04 березня 2009 року (про роз'яснення рішення), за якою адмінбудівля цеху мінеральної води не була предметом судового розгляду у цій справі та право власності на неї не визнавалося.

З урахуванням наведеного, відповідач повинен відшкодувати позивачу орендну плату, отриману ним за вищезазначеним договором оренди нерухомого майна, за період з 04 березня 2009 року (момент, коли відповідач дізнався про володіння майном без достатньої правової підстави) по 31 грудня 2013 року (кінцевий момент розрахунку, визначений позивачем), тобто 74 190,24 грн. за період з 04 березня 2009 року по 31 грудня 2013 року (12 750,24 /15 360,00 грн. : 365 днів х 303 дні/ грн. за 2009 рік + 15 360,00 грн. за 2010 рік + 15 360,00 грн. за 2011 рік + 15 360,00 грн. за 2012 рік + 15 360,00 грн. за 2013 рік.

Проте, з урахуванням трирічного строку позовної давності, про застосування якого заявив відповідач, відповідно до ст. 267 ЦК України, до задоволення належать вимоги позивача про стягнення з відповідача доходів, одержаних ним від безпідставного використання майна позивача, за період з 25 серпня 2012 року по 31 грудня 2013 року, розмір яких становить 20 774,13 грн. (5 414,13 грн. за 129 днів 2012 року (129 днів х 41,97 грн.) та (15 360,00 грн. за 2013 рік).

Безпідставними є посилання відповідача на те, що позивачем не було належними та допустимими доказами підтверджено завдання їй збитків та не доведено, що позивач у період з січня 2008 року по грудень 2013 року не мала можливості здавати адмінбудівлю цеху мінеральної води в оренду та отримувати орендну плату в розмірі 15 360 грн. в рік, оскільки сума, що стягнута з відповідача на користь позивача являється коштами, що без достатньої правової підстави були отримані ОСОБА_3 підприємством з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "ОСОБА_4 Україна" від надання частини майна, яке належить позивачу, ФОП ОСОБА_6, а тому вони мають бути повернуті ОСОБА_5

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість заявлених у цій частині позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 20774,13 грн., коштів, отриманих відповідачем без достатньої правової підстави з урахування строків позовної давності.

Доводи відповідача на те, що позивачем під час розгляду справи по суті були змінені підстави позову, колегією суддів оцінюються критично і відхиляються як безпідставні, оскільки в позовній заяві (а.с.2-7) позивач з самого початку посилається на безпідставність коштів, які були отримані відповідачем внаслідок передачі в оренду майна, що належить позивачу, та користувалась ним без достатньої правової підстави.

Інші заперечення відповідача, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та обєктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення господарського суду Рівненської області та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 05.10.15 р. у справі №918/970/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Україна" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/970/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Демидюк О.О.