ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Справа № 922/4484/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіБожок В.С.,
суддівКостенко Т.Ф., Сибіги О.М.
розглянувши матеріали касаційної скаргиФермерського господарства "Врємя", м. Красний Лиман, Донецька обл.
на ухвалуХарківського апеляційного господарського суду від 17.09.2015 року
у справі господарського суду Харківської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ВС Благодатний", с. Благодатне, Харківська обл.
доДержавного підприємства "Благодатне", с. Благодатне, Харківська обл.
провизнання права власності

за участю представників

скаржника: Грецький В.Г., Павлюк І.О.,

позивача: не з'явився,

відповідача: Проскурнін В.В.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВС Благодатний" (далі за текстом - ТОВ "ВС Благодатний") звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до державного підприємства "Благодатне" (далі за текстом - ДП "Благодатне") про визнання за позивачем права власності на врожай 2015 року на земельній ділянці, користувачем якої є ДП "Благодатне" згідно акту на право постійного користування земельною ділянкою.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.08.2015 року в позові відмовлено частково: визнано за ТОВ "ВС Благодатний" та ДП "Благодатне" право власності на посіви та майбутній врожай, зобов'язано сторін самостійно узгодити та затвердити збір та розподіл урожаю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, фермерське господарство "Врємя" (далі за текстом - ФГ "Врємя") звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою як особа, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права та обов'язки.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2015 року ФГ "Врємя" було відмовлено у прийнятті апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України з огляду на те, що у заявника відсутнє право на апеляційне оскарження даного рішення, оскаржуване рішення суду першої інстанції будь-яким чином не обмежує права ФГ "Врємя", оскільки в мотивувальній частині рішення суд надав відповідну правову оцінку доказам, наданим сторонами, та правовідносинам виключно між сторонами у даній справі - ТОВ "ВС Благодатний" та ДП "Благодатне", при цьому жодних суджень про права і обов'язки ФГ "Врємя" у відповідних правовідносинах мотивувальна частина оскаржуваного рішення суду також не містить; крім того, резолютивна частина рішення місцевого господарського суду не містить жодних приписів щодо прав скаржника.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, ФГ "Врємя" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2015 року і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Сторонами відзивів на касаційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні представники скаржника та відповідача просили касаційну скаргу задовольнити, ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2015 року - скасувати і направити справу до Харківського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного перегляду.

Позивача згідно з приписами ст. 1114 ГПК України було належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак він не скористався передбаченим законом процесуальним правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представників скаржника та відповідача, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI, згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. В ч. 2 ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В силу приписів ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього ж Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Згідно з ч. 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Так, згідно з ч. 1 ст. ст. 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

В п. 52 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 року № 7 роз'яснено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу на ту обставину, що припинення провадження судом можливе лише після його порушення, тобто після прийняття апеляційної скарги до розгляду і вирішення в процесі розгляду справи питання про те, чи порушені права такої особи, яка не брала участі у справі.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що в порушення приписів процесуального закону апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку про необхідність відмови у прийнятті апеляційної скарги ФГ "Врємя" на підставі ч. 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, при винесенні ухвали про відмову у прийнятті апеляційної скарги Харківським апеляційним господарським судом не було встановлено наявності чи відсутності правовідносин сторін з ФГ "Врємя", не було досліджено обставини, викладені в апеляційній скарзі та не надано їм відповідної правової оцінки, зокрема, існуванню Договору № 8 про спільний обробіток земельної ділянки від 17.07.2014 року, укладеного між ДП "Благодатне" та ФГ "Врємя", щодо спільного обробітку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка належить ДП "Благодатне" на праві постійного користування земельною ділянкою, на якій було вирощено врожай, що призвело до порушення судом норм процесуального права, зокрема, і ст. 91 ГПК України.

Відповідно до положень ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд, зокрема, прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України Вищий господарський суд України за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом.

Під час здійснення апеляційного перегляду суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати обставини справи, дійсні права та обов'язки сторін, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, визначити повне коло та правовий статус учасників цієї справи і, в залежності від встановленого, вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2015 року підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справа - направленню до Харківського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного перегляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу задовольнити.

2. Ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2015 року у справі № 922/4484/15 - скасувати.

3. Справу № 922/4484/15 направити до Харківського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного перегляду.

Головуючий суддяВ.С. Божок

СуддіТ.Ф. Костенко

О.М. Сибіга