КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р. Справа№ 910/13117/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Жук Г.А.

Баранця О.М.

при секретарі: Гірчак Г.Л.

за участю представників:

від позивача: Ковальчук М.В., представник за довіреністю б/н від 11.11.2014 р., Островерхий С.А., представник за довіреністю б/н від 18.05.2015 р.;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сучасна нерухомість"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. (підписано - 17.07.2015р.)

у справі №910/13117/15 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Приватного підприємства "Сучасна нерухомість "

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестор-1"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "НКМ 4"

про визнання недійсною додаткової угоди від 17.07.2014 року до договору оренди нежитлових приміщень №01/10012014 від 10.01.2014 року

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Приватне підприємство "Сучасна нерухомість " (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестор-1" (надалі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "НКМ 4" (надалі - відповідач 2) про визнання недійсною додаткової угоди від 17.07.2014 року, укладеної між ними, до договору оренди нежитлових приміщень №01/10012014 від 10.01.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.01.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестор-1" та товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "НКМ 4" укладено договір оренди нежитлових приміщень №01/10012014. 14.04.2014 року між приватним підприємством "Сучасна нерухомість" та товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестор-1" укладено договір суборенди нежитлових приміщень №1404/01.

Пізніше позивачу стало відомо, що у листопаді 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестор-1" та товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "НКМ 4" 17.07.2014 року була підписана додаткова угода про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №01/10012014 від 10.01.2014 року. Вважаючи, що товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестор-1" та товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "НКМ 4" не мали права без згоди суборендаря припиняти дію договору оренди, суборендар (позивач) просив визнати недійсною укладену між відповідачами угоду про припинення договору оренди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2015р. позовну заяву Приватного підприємства "Сучасна нерухомість" прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13117/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Сучасна нерухомість" звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13117/15 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсною додаткову угоду від 17.07.2014р. до договору оренди нежитлових приміщень №01/10012014 від 10.01.2014р., укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестор-1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "НКМ 4".

У доводах апеляційного оскарження позивач посилався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповноту з'ясування ним обставин справи та прийняття рішення, висновки якого не відповідали фактичним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги обґрунтовуються невідповідністю спірної угоди вимогам статей 203, 215, 651, 782, 783 ЦК України та ч.. 1, 3 ст. 291 ГК України.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 07.08.2015р., апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сучасна нерухомість" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сучасна нерухомість" у складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г. прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.08.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.08.2015р. розгляд апеляційної скарги у справі №910/13117/15 відкладено на 09.09.2015р.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 р. у зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сучасна нерухомість" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13117/15 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 04.11.2015р.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2015 р. у зв'язку з перебуванням суддів Смірнової Л.Г. та Чорної Л.В. у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Баранець О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2015р. прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сучасна нерухомість" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13117/15 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Баранець О.М.

У судове засідання 04.11.2015р. представники відповідача 1 та відповідача 2 не з'явились. Про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання, разом з тим, явка судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, Київський апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті викладених у ній доводах у судовому засіданні 04.11.2015р. за відсутності представників відповідача 1 та відповідача 2.

У судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційного оскарження, просили суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13117/15 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсною додаткову угоду від 17.07.2014р. до договору оренди нежитлових приміщень №01/10012014 від 10.01.2014р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестор-1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "НКМ 4".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як підтверджується матеріалами справи, 10.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестор-1" (надалі - орендар) та товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "НКМ 4" (надалі - орендодавець) був укладений договір оренди нежитлових приміщень №01/10012014, за умовами якого орендодавець зобов'язується передати орендарю, а орендар зобов'язується прийняти у тимчасове користування нежитлові приміщення, визначені у цьому договорі.

Відповідно до п.1.2 договору приміщення, які передаються в оренду за цим договором (надалі "нежитлові приміщення") є нежитлові приміщення підвалу №20-29, першого поверху №57-62, другого поверху №26-29, загальною площею 811,4 кв.м, які знаходяться в нежитловій будівлі літ. "А-8", розташованої за адресою: місто Харків, Люксембург Рози майдан, будинок 2.

Нежитлові приміщення надаються в оренду на строк 25 місяців, з моменту складання Акту прийому передачі нежитлових приміщень (п.2.1 договору).

Згідно з п.5.1.3 договору орендар має право передавати нежитлові приміщення в подальшу суборенду без попередньої згоди орендодавця.

Так, 14.04.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестор-1" (суборендодавець) та приватним підприємством "Сучасна нерухомість" (суборендар) укладено договір суборенди нежитлових приміщень №1404/01, за умовами якого суборендодавець зобов'язується передати суборендареві, а суборендар зобов'язується прийняти у тимчасове користування нежитлові приміщення, визначені у цьому договорі.

Відповідно до п.1.2 договору приміщення, які передаються в оренду за цим договором (надалі "нежитлові приміщення") є нежитлові приміщення підвалу №20-29, першого поверху №57-62, другого поверху №26-29, загальною площею 811,4 кв.м, які знаходяться в нежитловій будівлі літ. "А-8", розташованої за адресою: місто Харків, Люксембург Рози майдан, будинок 2.

Суборендодавець передає нежитлові приміщення суборендареві у суборенду на підставі договору оренди №01/10012014 від 10.01.2014р., укладеному між суборендодавцем та ТОВ "Інвестиційна компанія "НКМ 4", строк дії якого до 10 лютого 2016 року (п.1.3 договору).

16.04.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестор-1" та приватним підприємством "Сучасна нерухомість" складено акт приймання-передачі нежитлових приміщень за договором суборенди нежитлових приміщень №1404/01 від 14.04.2014, яким засвідчено факт передачі приміщень в суборенду.

Позивачем, зазначено, що він належним чином виконував свої договірні зобов'язання по договору суборенди та за період з 18.04.2014 року по 17.09.2014 року ним сплачено орендну плату в розмірі 247 633,67 грн. на підтвердження чого надано квитанції про оплату.

Проте, в листопаді 2014 року йому стало відомо, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестор-1" та товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "НКМ 4" 17.07.2014 року була підписана додаткова угода про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №01/10012014 від 10.01.2014 року.

Вважаючи, що додаткова угода про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №01/10012014 від 10.01.2014 року суперечить законодавству України, позивач просив визнати її недійсною.

Утім, з такими твердженнями позивача судова колегія погодитися не може.

Пленум Верховного Суду України в пункті 7 Постанови №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29.05.13. № 11 «Про деякі питання практики визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов'язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Судова колегія вважає, що суборендар (позивач у справі) використав неналежний спосіб захисту свого права на користування річчю, переданої йому за договором суборенди, і тому у задоволенні його позову слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до статті 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Договір піднайму є похідним від договору найму, отже його строк не може перевищувати строку договору найму. У зв'язку з цим в разі дострокового припинення (розірвання на вимогу однієї сторони) договору найму договір піднайму підлягає припиненню. За загальним правилом, при достроковому припиненні (розірванні) договору оренди, суборендар вправі вимагати укладення з ним договору оренди у межах строку оренди, який залишився. Такий висновок випливає з приписів статей 774 та 777 ЦК України.

Діючий правопорядок України не ставить недійсність правочину про дострокове припинення договору найму (оренди) у залежність від згоди (незгоди) на це піднаймача.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сучасна нерухомість" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13117/15 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові, - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на позивача (апелянта).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сучасна нерухомість" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13117/15 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015р. у справі №910/13117/15 - без змін.

2.Матеріали справи №910/13117/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Г.А. Жук

О.М. Баранець