ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.11.15р. Справа № 904/9642/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОТ БУД", м. Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД", м. Першотравенськ, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором поставки

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 05.01.15р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОТ БУД" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" про стягнення заборгованості за договором поставки №14-214-П від 24.09.2014р. у розмірі 9 121,48 грн., пені у розмірі 2 306,60 грн., 3% річних у розмірі 224,91грн., інфляційних у розмірі 3 384,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору №14-214-П від 24.09.2014р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати поставленої продукції.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення "Укрпошта" (а.с.29), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

19.11.2015р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОТ БУД" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" (покупець) був укладений договір №14-214-П, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - продукцію), в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами у даному договорі та специфікаціях, які є невід"ємними частинами договору, а покупець зобов"язався прийняти та оплатити продукцію у відповідності до умов договору.

Пунктом 3.2. договору передбачено умови поставки продукції - СРТ, склад автоперевізника, згідно "Інкотермс-2000", якщо інше не передбачено у відповідних специфікаціях до договору. У разі, якщо сторонами в специфікаціях визначаються інші умови поставки, взаємовідносини сторін будуть регулюватись положеннями, які затверджені "Інкотермс-2010", з урахуванням узгоджених сторонами умов поставок у відповідних специфікаціях.

За п.3.3. договору на підтвердження поставки постачальник зобов"язаний надати покупцю наступні товаросупровідні документи: рахунок-фактуру; податкову накладну; товарно-транспортну накладну; видаткову накладну; сертифікат якості; сертифікат відповідності (за необхідності); технічний паспорт або інші документи на продукцію, які передбачені діючим законодавством України.

Відповідно до п.3.5. договору датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником, про приймання продукції. Зобов"язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження покупця, а зобов"язання покупця вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої продукції (п.3.6 договору).

За п.3.12. договору право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця після виконання покупцем усіх необхідних процедур із приймання продукції за кількістю, якістю та комплектністю і підписання покупцем видаткової накладної.

Відповідно до п.4.1. договору ціни на поставлену продукцію встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Загальна вартість кожної партії продукції вказується у відповідних специфікаціях до договору. Загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій до договору та складає орієнтовно 500 000,00грн. без урахування ПДВ в рік.

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами. У випадку належного виконання обома сторонами своїх зобов"язань строк дії договору встановлюється до 31.12.2014р. включно. У випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов"язань за договором строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами усіх взятих на себе зобов"язань (п.7.1. договору).

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач поставив відповідачу продукцію на суму 9 121,48грн., що підтверджується видатковою накладною №1216 від 05.11.2014р., підписаною сторонами без зауважень (а.с.17).

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно п.4.2. договору розрахунки за поставлену продукцію здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60-ти календарних днів з дати поставки продукції.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови договору, відповідач повинен був оплатити поставлену продукцію 04.01.2015р.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не розрахувався з позивачем за поставлену продукцію у визначений договором строк.

28.07.2015р. відповідач отримав вимогу позивача про сплату заборгованості (а.с.19-20), однак відповіді не надав, вимогу не виконав.

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за договором №14-214-П від 24.09.2014р. згідно видаткової накладної №1216 від 05.11.2014р. складає 9 121,48грн., що підтверджується матеріалами справи, в т.ч. довідкою позивача за №81 від 16.11.2015р. (а.с.32).

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.5.6. договору у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки оплати від вартості неоплаченої продукції.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2 306,60 грн. за період з 05.01.2015р. по 03.07.2015р.

Господарський суд, перерахувавши пеню, встановив, що вона розрахована позивачем правильно.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 224,91грн. за період з 05.01.2015р. по 31.10.2015р. та інфляційні у розмірі 3 384,07 грн. з лютого 2015р. по вересень 2015р.

Господарський суд, перерахувавши 3% річних та інфляційні, встановив, що вони розраховані позивачем правильно.

Відповідно до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи тяжкий фінансово-економічний стан відповідача, а також те, що неустойка як засіб розумного стимулювання виконувати основне грошове зобов"язання не повинна перетворюватись на джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% та стягнути 1 153,30грн.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач докази сплати заборгованості до суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню - стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки №14-214-П від 24.09.2014р. у розмірі 9 121,48 грн., пені у розмірі 1 153,30грн., 3% річних у розмірі 224,91грн. та інфляційних у розмірі 3 384,07 грн.

Відповідно до п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст.49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" (52800, Дніпропетровська область, м. Першотравенськ, вул. Леніна, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОТ БУД" (40022, м. Суми, вул. 1-ша Залізнична, 1/2, ) заборгованість за договором поставки №14-214-П від 24.09.2014р. у розмірі 9 121,48 грн. (дев"ять тисяч сто двадцять одна грн. 48коп.), пеню у розмірі 1 153,30грн. (одна тисяча сто п"ятдесят три грн. 30коп.), 3% річних у розмірі 224,91грн. (двісті двадцять чотири грн. 91коп.), інфляційні у розмірі 3 384,07 грн. (три тисячі триста вісімдесят чотири грн. 07коп.) та 1 218,00грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.11.2015р.

Суддя ОСОБА_2