РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015Справа №910/25679/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 3289,55 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники: не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 3289,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №743а/13к-02 від 13.11.2013внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Smart, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, водієм якого скоєно ДТП, застрахована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1315620, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

03.11.2015 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що позивач як особа, яка має право на виплату страхового відшкодування, не звертався до відповідача протягом року, що за твердженням позивача, з огляду на положення п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2015 розгляд справи було відкладено на 25.11.2015.

Представники сторін в судове засідання, призначене на 30.09.2015, не з'явилися.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Третя особа представників в судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалась.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сушия» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №743а/13к-02 (надалі - «Договір»), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, в тому числі автомобілем марки Smart, державний номер НОМЕР_1, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

Вигодонабувачем за Договором є страхувальник.

31.03.2014 об 11 год. 05 хв. в м. Києві по пр. Голосіївському, 22, сталася ДТП, а саме: ОСОБА_1, керуючи автомобілем Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, при зміні напрямку руху не надав переваги у русі автомобілю Smart, державний номер НОМЕР_1, внаслідок чого відбулося зіткнення наведених автомобілів. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 15.04.2014 у справі №752/4691/14, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхових актів №1.001.14.05477/VESKO28362 від 03.10.2014, №1.001.14.05477 /VESKO28377 від 03.10.2014, у відповідності до розрахунків сум страхового відшкодування, визначених вказаними актами, та заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП у сумі 3289,55 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №134172 від 06.10.2014 на суму 1924,50 грн та №134174 від 06.10.2014 на суму 1365,05 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» перейшло в межах суми 3289,55 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 15.04.2014 у справі №752/4691/14 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Smart, державний номер НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_1

Частинами 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, на момент ДТП була застрахована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1315620.

Згідно з інформацією з єдиної централізованої бази даних, наданою Моторним (транспортним) страховим бюро України на запит суду, договором (поліс № АС/1315620) встановлено франшизу у розмірі 0,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження розміру шкоди, завданої внаслідок спірної ДТП, позивачем подано рахунки на оплату №2127337 від 03.10.2014 та №197 від 02.10.2014, виставлені виконавцями ремонтних робіт - Спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц» та Товариством з обмеженою відповідальністю «П.Г.».

Відповідачем не було надано заперечень щодо переліку робіт, зазначених у рахунках на оплату №2127337 від 03.10.2014 та №197 від 02.10.2014.

Таким чином, враховуючи визначені полісом № АС/1315620 розміри лімітів відповідальності та франшизи, розмір шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, а також вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 3289,55 грн.

Доводи відповідача щодо наявності підстав для відмови у виплаті заявленої до стягнення суми страхового відшкодування у зв'язку із тим, що позивач не звертався до відповідача із відповідною заявою протягом року, судом відхиляються з огляду на таке.

За правилами п. 35.1 ст. 35 Законом України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Наведена норма матеріального права регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком, які відбуваються до заміни кредитора.

Враховуючи викладене, до нового кредитора, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», обов'язок подачі заяви та інших документів не перейшов і не міг перейти, оскільки для останнього відповідач у справі, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», не є страховиком у розумінні наведеної норми, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Таким чином, позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 3-165гс14.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3289,55 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м.Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м.Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, ідентифікаційний код 20474912) суму страхового відшкодування у розмірі 3289 (три тисячі двісті вісімдесят дев'ять) грн 55 коп. та судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 27.11.2015.

Суддя Ю.М. Смирнова