РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015Справа №910/24855/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Полімерконсатінг»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Прінттім Груп»
Простягнення боргу в розмірі 126 547,64 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Григор'єва К.Є. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ПОЛІМЕРКОНСАЛТІНГ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІНТТІМ ГРУП" про стягнення 408 683,00 грн.

Ухвалою суду від 21.09.2015 року було порушено провадження у справі № 910/24855/15 та призначено її до розгляду на 05.10.2015 року.

В судовому засіданні 05.10.2015 року представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 05.10.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Судом розглянуто та задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим відкладено її розгляд до 19.10.2015 р.

16.10.2015 р. представником позивача, у зв'язку з частковим погашенням відповідачем суми основного боргу, було подано заяву про зменшення позовних вимог у відповідності до якої просить суд стягнути з ТОВ "ПРІНТТІМ ГРУП" 318 683,38 грн. із яких 165 746.54 грн. сума основного боргу, 140 976,30 грн. - пеня та 12 230,54 грн. - 3 % річних.

У судовому засіданні 19.10.2015 р. представник позивача надала усні пояснення, в яких підтримала подану через канцелярію суду заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Судом була розглянута та прийнята заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з чим нова ціна позову становить 318 683,38 грн.

Представник відповідача в судове засіданні 19.10.2015 року повторно не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача та необхідністю витребувати додаткові докази по справі, суд відклав розгляд справи на 26.10.2015 року.

21.10.2015 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 217 255,10 грн., з яких 164 036,88 грн. - сума основного боргу, 39 004,32 грн. - пеня, 14 213,90 грн. - 3% річних.

У судовому засіданні 26.10.2015 року представник позивача надав усні пояснення, відповідно до яких підтримав заяву по зменшення позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Судом розглянуто та прийнято заяву представника позивача про зменшення позовних вимог від 21.10.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання 26.10.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, а також необхідністю витребування додаткових доказів у справі, суд відклав розгляд справи до 09.11.2015 р.

03.11.2015 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 126 547,64 грн., з яких 90 853,86 грн. - сума основного боргу, 23 633,17 грн. - пеня та 12 060,61 грн. - 3% річних.

У судовому засіданні 09.11.2015 року представник позивача надав усні пояснення, відповідно до яких підтримав заяву по зменшення позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Пунктом 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 встановлено, що статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п., а тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи- об'єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, судом прийнято заяву про зменшення позовних вимог, у зв'язку з чим нова ціна позову становить 126 547,64 грн.

Представники відповідача у судове засідання 09.11.2015 року не з'явилися, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконали, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 09.11.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Полімерконсалтінг» (постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прінттім Груп» (покупець, відповідач) було укладені договір поставки № СО-01/11/19к, у відповідності до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар у кількості, асортименті та по цінах, вказаним у видаткових накладних. Товар поставляється на умовах товарного кредиту з відстроченням платежу.

Умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.2. договору, кількість, асортимент та ціна товару на кожну окрему партію зазначається у видаткових накладних.

Умовами п. 3.1. договору передбачено, що ціни на товар встановлюються в гривнях, з перерахунком іноземну валюту, яка вказується в кожній накладній або рахунку, за готівковим курсом продажу цієї валюти в комерційному банку ПАТ ВТБ банк (далі по тексту - курс ВТБ), що приводиться на Інтернет-сайті: www.vtb.ua.

Згідно з п. 4.1 договору, товар поставляється на умовах товарного кредиту, оплачується покупцем з відстроченням платежу протягом 15-денного строку з моменту відвантаження, якщо інше не передбачено додатковою угодою, специфікацією.

Умовами п. 4.2 договору передбачено, що оплата товару здійснюється в національній валюті України. У випадку, якщо після відвантаження товару, курс ВТБ іноземної валюти по відношенню до гривні, змінився більше ніж на 2 % по відношенню до курсу ВТБ, діючому на дату оплати, вартість товару змінюється і перераховується за формулою: So=(Sn)*K2, де So - вартість товару, Sn - вартість товару на дату відвантаження, К1 - курс ВТБ на дату відвантаження+2,5 %, К2 - курс ВТБ на дату оплати+2,5%.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він у період з 06.11.2013 р. по 29.12.2014 р. поставив відповідачу товар, враховуючи акти узгодження цін товарів, на загальну суму 363 125, 83 грн. В свою чергу, відповідачем частково було оплачено поставлений товар на суму 272 271,97 грн., у зв'язку з чим заборгованість останнього становить 90 853,86 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач не здійснив оплату за поставлений товар, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прінттім Груп» про стягнення 126 547,64 грн., з яких 90 853,86 грн. - сума основного боргу, 23 633,17 грн. - пеня та 12 060,61 грн. - 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 4.1 договору, товар поставляється на умовах товарного кредиту, оплачується покупцем з відстроченням платежу протягом 15-денного строку з моменту відвантаження, якщо інше не передбачено додатковою угодою, специфікацією.

Умовами п. 4.2 договору передбачено, що оплата товару здійснюється в національній валюті України. У випадку, якщо після відвантаження товару, курс ВТБ іноземної валюти по відношенню до гривні, змінився більше ніж на 2 % по відношенню до курсу ВТБ, діючому на дату оплати, вартість товару змінюється і перераховується за формулою: So=(Sn)*K2, де So - вартість товару, Sn - вартість товару на дату відвантаження, К1 - курс ВТБ на дату відвантаження+2,5 %, К2 - курс ВТБ на дату оплати+2,5%.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що на виконання умов договору позивачем відповідачу товар за видатковими накладними в яких було зазначено найменування, асортимент, кількість та ціна товару було поставлено товар на суму 289 218,36, що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

Також сторонами на виконання умов пункту 4.2 договору було підписані акти узгодження цін товарів на суму 73 907,47 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами узгодження цін товарів від 24.12.2013 року на суму 3 935,84 грн., від 14.03.2014 року на суму 983,03 грн., від 17.03.2014 року на суму 941,84 грн., від 20.03.2014 року на суму 125,56 грн., від 24.03.2014 року на суму 1 009,48 грн., від 27.05.2015 року на суму 1 646,45 грн., від 10.06.2014 року на суму 540,58 грн., від 25.06.2014 року на суму 799,54 грн., від 31.10.2014 року на суму 15 569,58 грн., від 28.11.2014 року на суму 5 552,72 грн., від 01.12.2014 року на суму 333,46 грн., від 03.12.2014 року на суму 8 573,11 грн., від 11.12.2014 року на суму 724,45 грн., від 19.12.2014 року на суму 13 983,49 грн., від 24.12.2014 року на суму 1 396,70 грн., від 29.12.2014 року на суму 9 976,42 грн.

Разом з тим, відповідач за товар поставлений у даному періоді з урахуванням актів корегування ціни розрахувався частково на суму 272 271,97 грн., у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар складає 90 853,86 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 90 853,86 грн.

Позивач за прострочення строків сплати за поставлений товар, керуючись пунктом 7.2 договору, нарахував та просить стягнути з відповідача 12 060,61 грн. пені.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.2 договору поставки встановлено, що у випадку порушення покупцем термінів оплати, відповідно до умов даного договору, він оплачує постачальнику штраф і вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми заборгованості, за кожен день прострочення оплати, за весь період нарахування пені.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов'язання та застосовуючи порядок розрахунків погоджений сторонами, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню повністю у розмірі 23 633,17 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Полімерконсалтінг» просить суд також стягнути з відповідача 12 060,61 грн. три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню повністю на суму 12 060,61 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прінттім Груп» (місцезнаходження: 01135, м. Київ, вул. Глібова, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Полімерконсалтінг» (місцезнаходження: 04074, м. Київ, вул.. Вікентія Хвойки, 21, к. 621, ) 90 853 (дев'яносто тисяч вісімсот п'ятдесят три) грн. 86 коп. основного боргу, 23 633 (двадцять три тисячі шістсот тридцять три) грн. 17 коп. пені, 12 060 (дванадцять тисяч шістдесят) грн. 61 коп. три відсотки річних та 1 898 (одну тисячу вісімсот дев'яносто вісім) грн. 21 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

16.11.2015 р.

Суддя Спичак О.М.