донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

24.11.2015 справа №905/1331/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4В
За участю представників сторін:

від позивача не зявився

від відповідача не зявився

від третьої особи 1 не зявився

від третьої особи 2 не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь", м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від10.09.2015р. (повний текст підписано 11.09.2015р.)
у справі№ 905/1331/15 (суддя Демідова П.В.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Азовелектросталь", м. Маріуполь Донецької області
до 3-і особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаПублічного акціонерного товариства "ОТП Банк", м. Київ 1. Публічне акціонерне товариство "Маріупольський завод важкого машинобудування", м. Маріуполь Донецької області 2. Публічне акціонерне товариство "Азовзагальмаш", м. Маріуполь Донецької області
провизнання поруки припиненою

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство Азовелектросталь звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства ОТП Банк про визнання припиненою поруки, що виникла на підставі договору поруки № SR 11-040/28-4 від 24.02.2011р., укладеного між ПрАТ «Азовелектросталь» та ПАТ «ОТП Банк».

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неотримання ПАТ «МЗВМ» (третьою особою 1) кредитних коштів за кредитним договором, збільшення, без його згоди як поручителя, обсягу відповідальності за договором про надання кредиту № CR 11-026/28-4 від 24.02.2011р., що відповідно до ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.09.2015р. у справі № 905/1331/15 у задоволенні позовних вимог ПрАТ Азовелектросталь до ПАТ ОТП Банк, за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПАТ Маріупольський завод важкого машинобудування та ПАТ Азовзагальмаш про визнання припиненою поруки, що виникла на підставі договору поруки від 24.02.2011р. № SR11-040/28-4, відмовлено.

Рішення мотивовано необґрунтованістю заявлених позивачем вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПрАТ "Азовелектросталь" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 10.09.2015р. по справі № 905/1331/15; прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПрАТ «Азовелектросталь» у повному обсязі та визнати припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки № SR11-040/28-4 від 24.02.2011р., укладеного між ПрАТ «Азовелектросталь» та ПАТ «ОТП Банк».

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального права, а саме ст.ст. 509, 541, 542, 553, 559, 1046 ЦК України. Зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір про надання кредиту № CR 11-026/28-4 від 24.02.2011р. відносно ПАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" є неукладеним, не породжує для останнього будь яких прав та обовязків, та тим самим відносно поручителя (ПрАТ «Азовелектросталь») збільшено обсяг відповідальності за зобовязаннями. Оскільки для поручителя зобов»язання змінилися в сторону збільшення без погодження з ним, тим самим збільшився обсяг відповідальності поручителя, то порука з цього моменту припинилася згідно з ч.1 ст.559 ЦК України.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.2015р. апеляційну скаргу ПрАТ «Азовелектросталь» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.11.2015р.

Сторони та треті особи не скористалися правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 09.10.2015р. про прийняття апеляційної скарги до провадження сторони та треті особи не зобовязувалися забезпечити явку повноважних представників в судове засідання, крім того сторін було попереджено, що у разі незявлення їх представників у судове засідання, апеляційну скаргу буде розглянуто за наявними у справі матеріалами.

24.11.2015р. до Донецького апеляційного господарського суду від ПрАТ "Азовелектросталь» надійшло клопотання № 523/1175 від 24.11.2015р. про продовження строку розгляду апеляційної скарги на 15 днів та відкладення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, у звязку з неможливістю представника зявитись у судове засідання через введення режиму простою на підприємстві, відсутністю фінансування та проведення антитерористичної операції в Донецькій області.

Судом апеляційної інстанції не задоволено подане клопотання, виходячи з наступного.

Положеннями ст.77 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право відкладення розгляду справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до ст.28 Господарського процесуального кодексу України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації; адвокати. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Звертаючись з апеляційною скаргою, заявник не був позбавлений вирішити питання щодо участі керівника та/або представника, згідно ст. 28 ГПК України, в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Ухвалою суду про прийняття апеляційної скарги до провадження сторони не зобовязувалися забезпечити участь представників в судовому засіданні, крім того сторін було попереджено, що у разі незявлення їх представників у судове засідання, апеляційну скаргу буде розглянуто за наявними у справі матеріалами.

Позиція ПрАТ «Азовелектросталь» є викладеною в апеляційній скарзі, що в сукупності з матеріалами судової справи є достатнім для розгляду апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 10.09.2015р. у справі № 905/1331/15.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, , 43 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

24.02.2011р. між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк (далі - банк), Відкритим акціонерним товариством Маріупольський завод важкого машинобудування (далі позичальник 1) та Відкритим акціонерним товариством Азовзагальмаш (далі позичальник 2) укладено договір про надання кредиту № СR 11-026/28-4 (далі кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого, банк надає позичальнику кредит в розмірі, що не перевищує ліміт фінансування, а позичальник приймає, зобовязується належним чином використати та повернути банку кредит, а також сплатити проценти та виконати інші зобовязання, встановлені у цьому договорі.

До договору про надання кредиту № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011р. його сторонами, Публічним акціонерним товариством ОТП Банк (банк), Публічним акціонерним товариством Маріупольський завод важкого машинобудування (позичальник 1) та Публічним акціонерним товариством Азовзагальмаш (позичальник 2), укладені договори про зміну договору про надання кредиту № СR 11-026/28-4 (№№ 1- 8), які відповідно до п. 7.3 кредитного договору, є його невідємною частиною.

У відповідності до розділу Визначення термінів кредитного договору, сторони визначили, що під поняттям «позичальник», яке застосоване в договорі, вони розуміють позичальника 1 (ПАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування") та/або позичальника 2 (ПАТ "Азовзагальмаш").

Ліміт фінансування за договором - максимально дозволена сума заборгованості позичальника за кредитом. Ліміт фінансування складає 23 500 000,00 доларів США.

Позичальник зобовязаний сплатити Банку відповідну плату від суми кредиту в порядку та на умовах, визначених п. 1.4. договору. Проценти за кредит розраховуються банком від суми кредиту на підставі процентної ставки в розмірі 11,5% річних із розрахунку 360 днів на рік, якщо інше не буде погоджено сторонами.

За змістом кредитного договору отримання кредитних коштів може бути здійснено позичальником 1 та/або позичальником 2, але в межах спільного ліміту фінансування.

Банк здійснює надання кредиту позичальнику відповідно до кредитної(их) заявки(ок), яка(і) надається(ються) позичальником банку щонайменше за три банківські дні до передбачуваної дати отримання позичальником траншу, якщо сторони не домовляться про інше (п. 1.7.1 кредитного договору). Не зважаючи на інші умови договору, сторони домовились про те, що кредитна(і) заявка(и) може(уть) бути підписана(і), лише тим позичальником, за дорученням якого згідно кредитної(их) заявки(ок) банк зобовязується надати транш на умовах, зазначених в такій(их) кредитній(их) заявці(заявках) (п. 1.7.1.1. кредитного договору).

Позичальник зобовязався виконати боргові зобовязання у повному обсязі в строк до 31.12.2012р., включно. При цьому, у випадку укладання додаткової угоди,позичальник зобовязаний виконати Боргові зобовязання в повному обсязі в строк до 31.12.2015р. (включно), якщо інше не буде письмово погоджене Сторонами (п.1.6 кредитного договору).

Договорами про зміну договору про надання кредиту № 3 від 23.08.2012р., № 6 від 30.04.2013р., № 7 від 29 липня 2013р. сторони дійшли згоди, що Ліміт фінансування за цим договором змінюється ( зменшується) за графіком, визначеним сторонами у п.1.1.3 договору (п. 1.1.3. договору).

Договором № 4 про зміну договору про надання кредиту сторонами внесені зміни до п.1.1.2. основного договору стосовно розміру зваженої вартості предмету застави; до п. п.1.4.4.- 1.4.6. основного договору стосовно порядку нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, та визначений порядок використання персональних даних.

Договором № 8 від 27.09.2013р. про зміну договору про надання кредиту сторонами, зокрема, внесені зміни до п. 1.1.3 кредитного договору, а саме, сторони дійшли згоди про загальне зменшення ліміту фінансування до 18 739 199,66 дол. США., встановили, що починаючи з 30.09.2014р. погашення Кредиту здійснюється щоквартально рівними платежами від розміру заборгованості Позичальника, що існуватиме перед Банком станом на 30.09.2014р. Пункт п.1.6. кредитного договору змінений, шляхом прийняття на себе позичальниками зобов'язання виконання Боргових зобов'язань в строк до 29.12.2016 року включно, в порядку встановленому п. 1.1.3 Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.12. кредитного договору, сторони домовились, що позичальник 1 та позичальник 2 зобовязуються перед банком виступати солідарними боржниками по цьому договору. Позичальник 1 та позичальник 2 несуть солідарну відповідальність перед банком до тих пір, поки боргові зобовязання не будуть виконані в повному обсязі. Банк може звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань до позичальника 1 або позичальника 2, або до всіх одночасно. Банк має право звернутись до позичальника 1 або позичальника 2 з вимогою про виконання боргових зобовязань як в повному обсязі, так і визначеній банком частині. Предявлення банком вимоги щодо виконання частини боргових зобовязань не позбавляє банк права предявлення вимоги щодо виконання іншої частини боргових зобовязань.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, і залишатиметься чинним до моменту виконання кожною із сторін своїх зобовязань за цим договором у повному обсязі, та такий день вважатиметься днем припинення цього договору (п. 8.2. кредитного договору).

В забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання кредиту № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011р. між ПАТ «ОТП Банк» (кредитор) та ЗАТ «Азовелектросталь» , правонаступником якого є ПрАТ «Азовелектросталь» (поручитель) укладено договір поруки № SR 11-040/28-4 від 24.02.2011р.

Відповідно до п. 1.1. договору поруки сторони зазначили, що кредитор уклав кредитний договір про зобовязання з боржником, відповідно до положень якого повне, своєчасне та належне виконання зобовязання боржником має бути забезпечене поручителем; беручи до уваги, що поручитель ознайомлений з текстом Договору про зобовязання (кредитного договору), цілком розуміє його зміст та погоджується поручитися перед кредитором. Цим поручитель безумовно та безвідклично приймає на себе зобовязання відповідати перед кредитором за повне своєчасне та неналежне виконання боржником зобовязань у повному обсязі зобовязання; та зобовязується перед кредитором, у випадку невиконання та/або неналежного виконання боржником зобовязання, протягом 3-х банківських днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора виконати таке зобовязання на користь кредитора, якщо інше не буде вимагатися кредитором у письмовій формі.

У відповідності до розділу Визначення термінів договору поруки, сторони визначили, що під поняттям боржник, яке застосоване в договорі, вони розуміють боржника -1 (ВАТ Маріупольський завод важкого машинобудування) та/або боржника-2 (ВАТ Азовзагальмаш). Договом про зобовязання сторонами обумовлено договір про надання кредиту № СR 11-026/28-4, укладений кредитором та боржником 24.02.2011р., з усіма додатками, змінами та доповненнями до нього.

Порука за цим договором забезпечує вимоги кредитора щодо виконання боржником зобовязання, що підлягають виконанню за договором про зобовязання та/або повязані з договором про зобовязання, у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як це встановлено договорі про зобовязання, в тому числі будь-якими змінами та доповненнями до договору про зобовязання, які можуть бути укладені сторонами договору про зобовязання в майбутньому (п. 2.1 договору поруки).

Умовами п.2.1.договору поруки сторонами визначено обсяг вимог кредитора згідно договору про надання кредиту № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011р., що забезпечуються порукою за цим договором.

За змістом п. 2.1.7. договору поруки, сторони підтвердили, що вони вичерпно ознайомлені зі змістом договору про зобовязання та будь-яке посилання в тексті цього договору на договір про зобовязання чи окремі положення договору про зобовязання є достатнім для включення відповідних положень договору про зобовязання в текст цього договору лише шляхом посилання. Сторони встановили, що за обставини укладання сторонами договору про зобовязання змін та/або доповнень до договору про зобовязання, в тому числі, але не виключно, щодо зміни суми кредиту, процентної ставки, порядку та строку виконання зобовязань, сторони цим наперед погоджуються та виражають свою згоду на забезпечення цією порукою та розповсюдження цієї поруки на забезпечення виконання боржником зобов'язання з врахуванням таких змін та/або доповнень, незалежно від того чи відображені такі зміни в договорі поруки чи ні.

У разі зміни розміру зобовязання після укладання договору поруки, в тому числі збільшення, таке зобовязання забезпечується порукою у повному обсязі (п. 2.3. договору поруки).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, і залишатиметься чинним до моменту виконання кожною із сторін своїх зобовязань за цим договором у повному обсязі, а також повного виконання зобовязання за договором про зобовязання, і такий день вважатиметься днем припинення цього договору (п. 8.2. договору поруки).

14.09.2012 року між кредитором та поручителем укладено договір № 1 про внесення змін до договору поруки, за змістом п.2 якого поручитель погоджується із положеннями Договору № 4 від 14.09.2012 року про зміну договору про зобовязання, а також підтверджує, що зміни до договору про зобовязання були попередньо погоджені із поручителем, при цьому основний договір цілком і повністю забезпечує зобовязання, що випливають із договору про зобовязання, в тому числі з врахуванням змін внесених договором № 4.

27.09.2013 року кредитор та поручитель уклали договір № 2 про зміну договору поруки та визначили остаточний строк повернення кредиту до 29.12.2016 року, включно, в порядку та на умовах, що встановлені в договорі про зобовязання.

Договір поруки від 24.02.2011р. №SR11-040/28-4 та договори про внесення змін до нього підписані та скріплені печатками сторін без зауважень.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статей 6, 627, 628 та 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 546 ЦК України порука є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі (ст.553 Цивільного кодексу України).

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника перед кредитором.

З матеріалів справи вбачається виконання банком прийнятих на себе зобов'язань. Факт надання банком грошових коштів ВАТ «Азовзагальмаш» (позичальнику № 2) згідно кредитного договору № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011р. підтверджується наявними в матеріалах справи копіями меморіальних ордерів №817152611 від 25.02.2011р., №817152610 від 25.02.2011р., №87120 від 30.04.2013р., №5903936 від 30.07.2013р., №1147 від 30.09.2013р., що не суперечить умовам договору про надання кредиту № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011р.

За умовами п. 1.12 договору про надання кредиту, виникнення солідарного обовязку у ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та у ВАТ «Азовзагальмаш» з виконання зобовязань за договором № СR 11-026/28-4 не ставиться в залежність від того ким саме фактично були отримані кредитні кошти.

Отже, у позичальника, ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та ВАТ «Азовзагальмаш», виникло зобов'язання забезпечити повернення відповідачеві кредитних коштів, сплати процентів та інших платежів в порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту № СR 11-026/28-4.

Частиною 1 ст. 559 Цивільного кодексу України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Підставою для припинення поруки в порядку ч.1 ст.559 ЦК України є внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014року у справі №6-160цс13.

За позицією Верховного суду України, що викладена ним у постановах №6-73цс12 від 18.06.2012 року, №6-172цс12 від 20.02.2013 року, №6-97цс13 від 25.09.2013 року, №6-160цс13 від 24.06.2015р., збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

За змістом п.4.1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зміна умов зобов'язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя може припинити поруку лише у випадку, коли зазначене призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за забезпеченим порукою зобов'язанням. Збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни забезпеченого порукою зобовязання розуміється як: підвищення розміру процентів або встановлення нових умов щодо порядку зміни розміру процентної ставки, що призведе до її збільшення; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти; установлення або збільшення розміру неустойки; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним тощо. У разі якщо поручитель під час укладення договору поруки погодив встановлення у майбутньому розміру процентної ставки за кредитним договором на підставі додаткових договорів, то таке встановлення процентної ставки за додатковими договорами не є збільшенням обсягу відповідальності поручителя і не може бути підставою для припинення договору поруки згідно із ст.559 ЦК України.

Як вже зазначалося, умовами договору поруки передбачено, що порука за цим договором забезпечує вимоги кредитора щодо виконання боржником зобовязання, що підлягають виконанню за договором про зобовязання та/або повязані з договором про зобовязання, у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як це встановлено договорі про зобовязання, в тому числі будь-якими змінами та доповненнями до договору про зобовязання, які можуть бути укладені сторонами договору про зобовязання в майбутньому (п. 2.1 договору поруки). У разі зміни розміру зобовязання після укладання договору поруки, в тому числі збільшення, таке зобовязання забезпечується порукою у повному обсязі (п. 2.3. договору поруки).

Крім того, 27.09.2013 року кредитор та поручитель уклали договір № 2 про зміну договору поруки та визначили остаточний строк повернення кредиту до 29.12.2016 року, включно, в порядку та на умовах, що встановлені в договорі про зобовязання. Вказаний договір підписано та скріплено печатками сторін.

Наведене свідчить про обізнаність та згоду позивача із змінами забезпеченого зобов'язання, за виконання якого він поручився.

Отже, вірним є висновок господарського суду Донецької області про відмову позивачеві у задоволенні вимог про визнання припиненою поруки, що виникла на підставі договору поруки № SR 11-040/28-4 від 24.02.2011р., укладеного між ПрАТ "Азовелектросталь» та ПАТ «ОТП Банк».

Враховуючи вищенаведене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в звязку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Донецької області від 10.09.2015 у справі № 905/1331/15. Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" на рішення господарського суду Донецької області від 10.09.2015р. (підписано 11.09.2015р.) у справі № 905/1331/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 10.09.2015р. (підписано 11.09.2015р.) у справі № 905/1331/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: Н.М. Дучал

Судді: О.І. Склярук

ОСОБА_3

Надруковано 7 екз.:

1-позивачу,

1 відповідачу

2 третім особам

1-у справу,

1-ДАГС,

1-ГСДО