Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" листопада 2015 р. Справа № 906/1384/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача-1: не з'явився;

від позивача-2: не з'явився;

від відповідача: Горопашин С.С. - адвокат, договір про надання правової допомоги від 21.09.2015 р.;

прокурор: Рудченко М.М., посвідчення №031535 від 23.01.2015 р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом В.о. Коростенського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі 1) 1) Коростенської міської ради

2) Комунального підприємства "Теплозабезпечення"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 22004,12 грн.

В судовому засіданні 04.112015 оголошувалась перерва до 11.11.2015.

Спір розглянуто в більш тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 10909,96 грн. - основного боргу, 10575,86 грн. - пені, 371,61 грн. - інфляційних, 371,61 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Житомирської області строк розгляду спору продовжено на 15 днів.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив задовольнити.

Позивач-1 в судове засідання уповноваженого представника не направив, відзив на позов не подав, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія реєстру на відправку рекомендованої з повідомленням кореспонденції за 05.11.2015.

Позивач-2 в судове засідання уповноваженого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія реєстру на відправку рекомендованої з повідомленням кореспонденції за 05.11.2015.

04.11.2015 представником позивача-2 подано клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника. Також представником позивача-2 зауважено, що позовні вимоги підтримує в частині стягнення основної суми боргу, 3% річних та інфляційних, в частині стягнення пені покладався на розсуд суду.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі основного боргу, 3% річних, інфляційних.

Також в матеріалах справи міститься клопотання відповідача від 04.11.2015 про зменшення розміру пені до 1000,00 грн., обґрунтовуючи його тим, що обсяг торгівлі в магазині за період 2013-2014 роки значно зменшився, що вплинуло на доходи та на платоспроможність.

Крім цього, відповідачем станом на день розгляду справи в добровільному порядку сплачено заборгованість та пеню в сумі 1100,00 грн., на підтвердження чого до справи додано копію заяви на переказ готівки №59 від 09.11.2015.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2012 між КП «Теплозабезпечення» (виконавець/позивач-2) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (споживач/відповідач) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення №91, відповідно до якого виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (п. 1 договору).

Об'єктом надання послуг є приміщення магазину АДРЕСА_1, опалювальною площею 134, 47 кв. м (п. 3 договору).

Відповідно до п. 5.1. договору, тариф за одиницю фактично спожитої теплової енергії для споживачів із засобами обліку в розрахунку за 1 Гкал становить в опалювальний сезон - 617,82 грн., в т.ч. ПДВ - 102, 97 грн.; для споживачів без засобів обліку щомісячно протягом опалювального сезону становить - 617, 82 грн., в т.ч. ПДВ - 102, 11 грн.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення договору становить: в опалювальний сезон - 2973,68 грн. в.т.ч. ПДВ, в міжопалювальний сезон - 184,22 грн. в.т.ч. ПДВ.

Згідно п. 5.3 договору передбачено, що до моменту встановлення прибудинкових засобів обліку теплової енергії розрахунки за фактично спожиту теплову енергію проводяться по щомісячних фактичних витратах пропорційно до теплового навантаження 0, 012 Гкал/год.

Пунктом 6 договору сторони погодили, що плата за теплову енергію за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 7 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

За умовами договору (п. 11), плата за послуги вноситься на розрахунковий рахунок: р/р НОМЕР_2 в ТВБВ № 10005/029 АТ «Ощадбанк», МФО 311647.

Згідно підпунктів 1, 6 пункту 15 договору, споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлений договором строк, а у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню в установленому законом та цим договором розмірі.

Даний договір укладено на 5 років і набирає чинності з дня його укладення (п. 29 договору).

Плата за теплову енергію розраховується по тарифах з дня вводу їх в дію з повідомленням споживачів через засоби масової інформації (п. 33 договору).

Так розмір оплати за теплову енергію розраховується, враховуючи наступні норми.

Відповідно до ст. 20 Закону України « Про теплопостачання»: тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг з 13.06.2014 року тариф на теплову енергію встановлюється у вигляді вартості 1 Гк

Оскільки ні приміщення, яке знаходиться у власності відповідача, ані багатоквартирний житловий будинок, у якому розміщене це приміщення, не було обладнано засобами обліку теплової енергії, тому визначення обсягу теплової енергії (кількості Гкал). витраченої на обігрів, визначається на підставі КТМ 204 України 246-99., і вказується у Гкал, які в подальшому застосовуються у розрахунку вартості спожитої теплоенергії.

Відповідно КТМ 204 України 244-94, норма витрат тепла на опалення громадських споруд розташованих в колишніх житлових приміщеннях Гкал на 1 м3 будов на опалювальний період (табл. 7.1) по м. Коростень для будівель 3-4 поверхових приймається 0,042 Гкал/мЗ. Об'єм приміщення відповідача за адресою: АДРЕСА_1, складає 365 куб.м.

Позивачем визначено річні витрати теплоти на опалення Q о рік.

Qoрік = Vн * qорік = 365 * 0,042 = 15.3 Гкал,

де Vн - зовнішній будівельний об'єм, м3;

qорік - норма витрат тепла на опалення громадських споруд на опалювальний період Гкал/м3.

Теплове навантаження розраховується виходячи з формули (2.12) КТМ 204 України 244-94

Qo = Qopік/ Kо,

де Ко = (tвн - tcp.o)/(tвн - tp.o.) * nо * 24формула (2.12) КТМ 204 України 244-94

Ко= (18-(-1))/(18-(-21 ))* 194*24 = 2268

де tвн - розрахункова температура внутрішнього повітря 18°С (таблиця 2.2);

tсp.o - середня температура зовнішнього повітря за опалювальний період -1°С (додаток 1);

tp.o. - розрахункова температура зовнішнього повітря для проектування опалення -21 °С (додаток 1)

по - тривалість опалювального сезону 194 доби (додаток 1)

24 - кількість годин роботи системи опалення за добу, год.

Тоді:

Qо= 15,33/2268 = 0,007 Гкал/год - теплове навантаження споживача.

Пропорційно до загального теплового навантаження по підприємству визначається кількість відпущеної теплової енергії споживачу.

Наприклад загальна кількість відпущеного тепла 1000 Гкал загальне теплове навантаження 3,0 Гкал, складаємо пропорцію:

0,007/3,0 = Х/1000

X = 2,ЗЗЗГкал

Ви ходячи з вищевикладеного позивачем обраховувалась оплата за надані послуги з централізованого теплопостачання.

На виконання вимог договору позивачем надав відповідачу послуги з централізованого опалення на загальну суму 12309,96 грн. та виставив відповідні рахунки-фактури (а.с. 60-66).

Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на день пред'явлення позову, згідно розрахунку утворилась заборгованість перед позивачем за отримані послуги з централізованого опалення в сумі 10909,96грн. за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 (включно).

КП «Теплозабезпечення» 25.05.2015 направлено ФОП ОСОБА_2 претензію про те, що станом на 01.05.2015 в останнього існує заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 11909, 96 грн., з вимогою сплатити вказану заборгованість. Однак, заборгованість так і не була погашена.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст. 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, крім випадків, передбачених законом або договором.

Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 10909,96грн. є правомірними.

Як раніше зазначалося. прокурор просить стягнути з відповідача 10575,86 грн. - пені, 371,61 грн. - інфляційних, 371,61 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних та 3% річних (а.с. 21-22), суд вважає його правильним і таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Згідно ст. 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 18 договору передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені.

Пунктом 12 договору сторони узгодили, що за несвоєчасне внесення плати із споживача / стягується пеня у розмірі, встановленому Законом України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» № 686-XIV від 20.05.1999.

В свою чергу ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" передбачено, що за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги суб'єкти підприємницької діяльності сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Наданий позивачем розрахунок є вірним та відповідає обставинам справи.

04.11.2015 відповідачем подано клопотання про зменшення розміру пені, за яким відповідач просить суд зменшити розмір пені до 1000,00 грн.

Розглядаючи дане клопотання, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідач звертав увагу суду на те, що знаходиться у скрутному фінансовому становищі, але основний борг ним було сплачено в повному обсязі.

За наведених обставин, суд вважає даний випадок винятковим, оскільки: по-перше, зобов'язання не виконувались з об'єктивних причин, зокрема, у зв'язку з важким фінансовим становищем відповідача внаслідок зменшення обсягів торгівлі в магазині та зниження прибутку.

Також, суд приймає до уваги ступінь виконання зобов'язання, а саме, повне погашення основної суми боргу відповідачем, а отже, повне усунення порушення відповідачем.

Таким чином, клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені задовольняється. Суд зменшує розмір пені, що стягується з відповідача на користь позивача до 1000,00 грн.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 10909,96 грн. - основного боргу, 371,61 грн. - інфляційних, 371,61 грн. - 3% річних обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. Також суд зменшує розмір пені, що стягується з відповідача на користь позивача з 10575,86 грн. до 1000,00 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Крім цього суд приймає до уваги п.п. 3.16.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р., судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені, що стягується з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до 1000,00 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (10004, АДРЕСА_2, ід. номер НОМЕР_1)

- на користь Комунального підприємства "Теплозабезпечення" (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Кірова, 8А, ід. код 31871157) 10909,96 грн. - основного боргу, 371,61 грн. - інфляційних, 371,61 грн. - 3% річних, 1000,00 грн. - пені.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (10004, АДРЕСА_2, ід. номер НОМЕР_1)

- в дохід Державного бюджету України 1827,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.11.15

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу.