РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа № 924/1690/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Коломис В.В. ,

судді Огороднік К.М.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Рубан Т.Г.

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Департаменту житлово-комунального господарства Кам'янець-Подільської міської ради на рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.15 р. у справі № 924/1690/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Група компаній "Теплотехніка" м.Херсон

до Департаменту житлової політики, доріг та інфраструктури Кам'янець-Подільської міської ради

про стягнення заборгованості в сумі 49 500 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року по справі № 924/1690/14 (суддя Заверуха С.В.) позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 49500 грн. 00 коп. заборгованості. Також, даним рішенням покладено на Відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 грн.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції Відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій, з підстав, вказаних у цій апеляційній скарзі, просить рішення господарського суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року по даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Позивача в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вказане рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права. Крім того, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що з моменту фактичного прийняття робіт, відповідно до пунктів 5.7 та 6.1 Договору, у Відповідача виник обов'язок щодо їх оплати та відповідно право Позивача вимагати такої оплати, а саме з 27 червня 2011 року. Апелянт наголошує на тому, що пунктом 10.8 Договору передбачено, що обставини, не враховані при укладенні даного Договору, врегульовуються відповідно до норм чинного законодавства України. Як зазначає апелянт, враховуючи дійсність підписаного однією стороною акту здачі-приймання виконаних підрядних робіт, Відповідач зобов'язався їх оплатити протягом 3 банківських днів з моменту фактичного прийняття. У зв'язку з цим, на думку Відповідача, відповідно до норм частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності розпочався зі спливом вказаного строку виконання зобов'язання, тобто у липні 2011 року, а позовна заява була відправлена в листопаді 2014 року.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 р. апеляційну скаргу задоволено. Рішення господарського суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою вищого господарського суду від 25.08.15 скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 р. у справі № 924/1690/14 та справу направлено на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

В судове засідання представник апелянта не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Разом з цим, направив суду додаткові пояснення від 30.10.2015 р. № 01-20/1134 в яких вказує, що згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач стверджує, що в грудні 2010 року передав відповідачу проектну документацію, а також акти виконаних робіт, та в червні 2011 року повторно направив акти виконаних робіт. Звідси випливає, що позивачу було відомо про факт порушення відповідачем умов договору щодо непідписання актів та непроведення оплати за виконані роботи ще в грудні 2010 року. Додатково відзначає, що умовами договору було встановлено виконання та передачу робіт у липні 2010 року. Встановлено також вартість робіт на 2010 рік та відповідно міським бюджетом призначене фінансування у 2010 року. Оскільки позивач не передав у 2010 році виконані роботи належному представнику відповідача, відповідач в свою чергу був позбавлений можливості здійснити видатки з міського бюджету для оплати робіт у встановленому договором порядку та з дотриманням норм бюджетного законодавства. На пропозицію укласти додаткову угоду на 2011 рік (з огляду на відсутність відповідних бюджетних призначень) відповідач жодних дій не вчинив, чим позбавив відповідача можливості здійснити розрахунки.

Позивач під час нового розгляду подав письмовий відзив на апеляційну скаргу в якому з підстав висвітлених у відзиві, заперечує проти доводів зазначених в апеляційній скарзі та просить залишити рішення господарського суду Хмельницької області без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року по справі № 924/1690/14 залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.10.2009р. між Управління житлово-комунального господарства міста Кам'янець-Подільський (надалі Замовник - іден. код 03356364) та Закритим акціонерним товариством "Теплотехніка" (надалі Підрядник), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Теплотехніка" (п. 1.1. Статуту ТОВ "Група Компаній "Теплотехніка") був укладений договір підряду на створення і передачу науково-технічної продукції №0809/220.

Пунктом 1.1 розділу 1 вказаного Договору, визначено, що згідно зі статтею 6 Закону України "Про теплопостачання" та з метою оптимального поєднання систем централізованого, помірно-централізованого та автономного опалення у схемі теплопостачання міста Позивач приймає на себе зобов'язався за дорученням Відповідача виконати розробку Схеми теплопостачання міста Кам'янець-Подільський (в подальшому Схема), а Відповідач зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно пунктів 2.1 та 2.2 розділу 2 договору, договірна вартість робіт, доручених Позивачу, складає 99 500 грн., в т.ч. ПДВ - 16 583 грн. 33 коп.; при цьому в 2009 році вартість робіт відповідно до календарного плану складає 50 000 грн. згідно бюджетних призначень за І та ІІ етапи. Фінансування наступних етапів буде здійснюватись при наявності відповідного бюджетного призначення.

Договірна вартість складається з робіт пов'язаних з розробкою науково-технічної продукції, перелік та вартість яких наведено в "Кошторисі на створення науково-технічної продукції № 1" (Додаток № 3 Договору), та узгоджується Позивачем та Відповідачем шляхом підписання "Протоколу узгодження ціни на виконання робіт" (Додаток № 2 Договору).

Пунктом 3.1 розділу 3 договору передбачено, що плановий термін виконання робіт вказаних в пункті 1.1 складає 90 календарних днів після надання Відповідачем повного пакету достовірних вихідних даних (згідно Додатку № 4, є невід'ємною частиною Договору).

Пунктами 5.1, 5.2, 5.3, 5.6 розділу 5 договору визначено, що здача-приймання етапів виконаних робіт здійснюється оформленням актів виконаних робіт в формі, регламентованій чинним законодавством, та вимогами Сторін, які складаються підрядником в 2-х примірниках.

Відповідач зобов'язався на протязі 3-х календарних днів після отримання акта виконаних робіт підписати його та надати Позивачу один примірник акту, або в ті ж строки надати докладне письмове обґрунтування відмови в прийнятті робіт.

Після закінчення робіт Позивач передає Відповідачу документацію в 4-х примірниках по акту здачі-приймання.

У випадку відмови від прийняття робіт - Відповідач протягом 3-х днів з дня надання акту виконаних робіт направляє Позивачу детальний опис недоробок, неякісного виконання робіт чи порушень умов Договору та проект двостороннього акту з переліком необхідних доопрацювань, строків їх виконання, які підлягають узгодженню з Позивачем.

Пунктом 5.7 розділу 5 договору визначено, що несвоєчасне підписання акту, не підписання акту без надання докладного письмового обґрунтування недоробок в установлені строки, а також необґрунтована претензія відносно виконаних робіт - вважаються фактичним прийняттям робіт.

Зі змісту пунктів 6.1 та 6.2 розділу 2 Договору вбачається, що Замовник (відповідач) перераховує на розрахунковий рахунок Позивача кошти поетапно, на підставі актів виконаних робіт по мірі надходження бюджетних коштів.

Підставою для кінцевого перерахування коштів на розрахунковий рахунок Позивача Відповідачем є рахунок наданий Позивачем у відповідності до умов Договору та Акта виконаних робіт; Відповідач здійснює кінцевий розрахунок за виконані роботи на протязі 3 банківських днів з моменту підписання Акту виконаних робіт.

Підпунктами 7.1.1 та 7.2.3 Договору визначено, що Позивач бере на себе обов'язки виконати роботи в порядку установленому даним Договором; Відповідач бере на себе обов'язки прийняти від Позивача фактично виконані роботи за актами виконаних робіт, та протягом 3-х днів з моменту отримання підписати акти (з передачею 1 примірника акта Підряднику або підтвердженням факту підписання у відповідності до пункту 12.4) в порядку передбаченому цим Договором.

Пунктами 10.1 та 10.2 розділу 10 Договору визначено, що останній набуває чинності з моменту підписання (з 8 жовтня 2009 року) і діє до 8 січня 2010 року, але не менше ніж 96 календарних днів з моменту надання повного пакету вихідних даних для розборки Схеми.

Після закінчення терміну дії Договору його умови стосовно взаєморозрахунків продовжують діяти до повного виконання Сторонами зобов'язань за Договором.

Додатком № 1 до Договору сторони погодили календарний план робіт, зокрема термін виконання робіт складає 3 місяці.

Додатком № 2 до Договору сторони погодили протокол узгодження ціни на виконання робіт, згідно якого вартість виконаних робіт складає 99 500 грн.

Крім того, сторонами було затверджено кошторис № 1 на створення науково-технічної продукції загальною вартістю 99 500 грн., котрий є Додатком № 3 до Договору.

В подальшому між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №0809/220 від 08.10.2009 року, відповідно до пункту 1 якої пункт 2.1 Договору було викладено в наступній редакції: "Договірна вартість робіт, доручених Позивачу, складає 99 500 грн., в т.ч. ПДВ - 16 583 грн. 33 коп. При цьому у 2009 році вартість робіт відповідно календарного плану складає 50 000 грн. згідно бюджетних призначень за І та ІІ етапи. В 2010 році вартість робіт відповідно календарного плану складає 49 500, грн., згідно бюджетних призначень за ІІІ та ІV етапи".

Відповідно до пункт 2 вказаної Додаткової угоди №1, пункт 10.1 Договору було викладено в наступній редакції: "Договір набуває чинності з 8 жовтня 2009 року і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань".

Додаткова угода була підписана представниками Позивача та Відповідача та скріплена їх печатками.

Додатком № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору Позивачем та Відповідачем було погоджено календарний план робіт на 2010 рік, котрим затверджено наступне: термін виконання робіт 1,5 (півтора місяці), розрахункова ціна етапу - 49 500 грн. (III етап Гідравлячні розрахунки та розробки схеми теплопостачання червень-липень 2010 рік - 30 845 грн.; IV етап Розробка креслень системи теплопостачання м. Кам'янець-Подільський - липень 2010 рік, 18 655 грн.).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з виписки по рахунку Позивача, 26 жовтня 2009 року Відповідачем було перераховано Позивачу грошові кошти в сумі 50 000 грн., з призначенням платежу: "оплата за розроблення схеми теплопостачання міста Кам'янець-Подільський, згідно акту здачі-прийняття виконаних проектно-дослідних робіт № 1 від 12 жовтня 2009 року на підставі договору № 0809/220 від 8 жовтня 2009 року".

Також в матеріалах справи міститься акт № 1 здачі-приймання виконаних проектно-дослідних робіт за Договором від 12 жовтня 2009 року, щодо виконання Позивачем робіт на суму 50 000 грн. та прийняття їх Відповідачем, що підтверджується їхніми підписами та відтисками печаток сторін. Листом Міністерства з питань Житлово-комунального господарства України від 24 листопада 2010 року № 719-13824 було повідомлено Кам'янець-Подільську міську раду, що Міністерство з питань житлово-комунального господарства розглянуло схему теплопостачання м. Кам'янець-Подільського та зазначено, що вона погоджена на засіданні робочої групи експертів з розгляду регіональних програм модернізації систем теплопостачання та схем теплопостачання населених пунктів і занесена до реєстру схем теплопостачання населених пунктів України Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, про що складено протокол № 13 від 18 листопада 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач 15 червня 2011 року звернувся до Відповідача з листом щодо оплати виконаних робіт III і IV етапів та підписання примірника акту ( Т.1, а.с. 28; доказ направлення на а.с. 35), повторно направивши для Відповідача акти виконаних робіт та рахунок на оплату вартості робіт.

Крім того, Позивач 15 червня 2011 року звернувся до голови м. Кам'янець-Подільський з листом № 46 (Т.1, а.с. 135; доказ отримання на звороті а.с. 87), в якому просив посприяти у вирішенні питання підписання актів і оплати за виконані Позивачем роботи.

З відповіді виконавчого комітету Кам'янець- Подільської міської ради № 3/02-18-2366 від 9 серпня 2011 року (Т.1,а.с. 136) направленої на адресу Позивача, вбачається, що Відповідачем в ній вказано, що оплата за надані послуги буде проведена у відповідності до затвердженого плану фінансування, а щодо підписання акту було запропоновано звернутися до Відповідача.

Позивач звернувся до Відповідача з претензією - вимогою № 288 від 20 серпня 2013 року (Т.1,а.с. 33-34), згідно якої просив оплатити вартість виконаних робіт в сумі 49 500 грн.. Однак, як вбачається з матеріалів справи вказана претензія залишена Відповідачем без відповіді та задоволення.

Представником Позивача було долучено до матеріалів справи роздруківку інформації МінЖКГ станом на 1 травня 2012 року щодо інформації про наявність схем теплопостачання населених пунктів України, розроблених та погоджених відповідно до вимог чинного законодавства, з котрої вбачається, що схема теплопостачання м. Кам'янець-Подільського була погоджена 18 листопада 2010 року, протоколом № 13 (Т.1,а.с. 74).

Також, в матеріалах справи наявна роздруківка про наявність в Мінрегіоні України схем оптимізації теплопостачання станом на 1 липня 2014 року, звідки вбачається наявність схеми теплопостачання м. Кам'янець-Подільського, розробник - Позивач (Т.1,а.с. 81).

Однак, вимоги Позивача щодо підписання акту та оплати виконаних робіт Відповідач не виконав, що стало підставою для звернення Позивача, на його думку, за захистом свого порушеного права, до суду з позовом про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості в розмірі 49 500 грн.

Колегія апеляційного господарського суду зауважує, що укладений між Відповідачем та Позивачем Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 844 ЦК України передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Статтею 853 ЦК України визначено обов'язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником.

Зокрема, Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Позивачем направлено 15.06.2011 р. відповідний акт здачі-приймання виконаних проектно-дослідних робіт від 17.06.2011р. (згідно календарного плану робіт ІІІ -ІV етапи) на суму 49500 грн., але матеріали справи не містять доказів надання Відповідачем обґрунтованих доводів щодо неприйняття цих робіт або визнання недійсним вказаного акту.

Доводи відповідача про не отримання вказаного акту та листа позивача, спростовуються копію журналу вхідної кореспонденції Департаменту від 24.06.2011 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції вірно зазначив, що замовник на порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), і отже він не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду (аналогічна позиція в постанові Вищого господарського суду України від 11.05.2012 № 21/5005/14068/2011, листі Вищого господарського суду України №01-06/374/2013 від 18.02.2013р.).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом попередньої інстанції встановлено, що на виконання договору підряду № 0809/220 від 08.10.2009 р. позивач виконав підрядні роботи з розробки "Схеми теплопостачання м. Кам'янець-Подільський" на загальну суму 99500,00 грн., що підтверджується сукупністю наданих доказів, в т.ч. схемою теплопостачання, протоколом засідання робочої групи №13 від 18.11.2010 р., листами, тощо. Однак, відповідач повну оплату за проведені роботи не здійснив, сплатив лише 50000,00 грн., у зв'язку з чим неоплаченою залишається 49500,00 грн. Доказів про оплату зазначених коштів суду не подано.

При цьому, як вірно зазначив місцевий суд, акт здачі-приймання виконаних підрядних робіт є дійсним (оскільки не визнаний у встановленому порядку недійсним), а пунктом п. 5.7 укладеного договору сторони домовились, що несвоєчасне підписання акту, не підписання акту без надання докладного письмового обґрунтування недоробок в установлені строки, а також необґрунтована претензія відносно виконаних робіт - вважаються фактичним прийняттям робіт.

Колегія суддів погоджується з тим що, застосування в даному випадку до акту на суму 49500 грн. п. 6.2 договору є неможливим з огляду на те, що останній не підписаний відповідачем (згідно даного пункту замовник перераховує кошти з моменту підписанням останнім акту приймання-передачі), при цьому інші пункти договору жодним чином не регулюють питання оплати підписаних однією стороною актів.

Доводи відповідача про невиконання (виконання) позивачем п. 5.3 договору стосовно передачі документації, не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки неприйняття замовником робіт можливо лише у випадках зазначених у п. 5.5 договору, а не виконання п. 5.3 договору не може бути підставою для не оплати виконаних підрядних робіт (згідно змісту договору).

З огляду на вказане колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги заявлені правомірно, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 251 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За приписами статті 212 Цивільного кодексу України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина).

Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Якщо настанню обставини недобросовісно сприяла сторона, якій це вигідно, обставина вважається такою, що не настала.

Отже, укладаючи умовний правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов'язують виникнення прав і обов'язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність.

Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов'язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні.

Таким чином, на відміну від строку, яким є визначений проміжок часу до відомого моменту або події, яка неминуче має настати, відкладальна обставина має характер такої обставини, що може і не настати.

Як встановлено договором, фінансування наступних етапів робіт буде здійснюватись при наявності відповідного бюджетного призначення (п. 2.1). Замовник перераховує на розрахунковий рахунок підрядника кошти поетапно, на підставі акктів виконаних робіт по мірі надходження бюджетних коштів (п. 6.1). Замовник здійснює кінцевий розрахунок за виконані роботи на протязі 3 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт (п. 6.2).

З контексту зазначених положень договору випливає, що виконання відповідачем, як замовником, п. 6.2 договору безпосередньо залежить від відповідного бюджетного призначення та надходження бюджетних коштів. Разом з цим, положення договору не обумовлюють жодних зобов'язань по відношенню до виконання дій з отримання бюджетних призначень. Дана обставина є відкладальною стосовно визначення строку проведення розрахунків, а тому зобов'язання відповідача в частині оплати слід вважати таким, строк виконання якого не визначений.

За приписами статей 2, 23, 75-77 Бюджетного кодексу України будь-які платежі за рахунок коштів місцевого бюджету можуть здійснюватись лише за наявності відповідного бюджетного призначення та в його межах. Тривалість процесу отримання бюджетного призначення в поточному році не залежить від волі головних розпорядників коштів, а отже, неможливість головного розпорядника бюджетних коштів здійснити той чи інший платіж в поточному бюджетному періоді до ухвалення рішення про місцевий бюджет виникає незалежно від бажання такого розпорядника та не з його вини.

Матеріалами справи не підтверджується той факт, що відповідач вчиняв будь-які дії спрямовані на отримання бюджетного фінансування для оплати робіт по договору, а позивачу в цей же час було відомо про вчинення таких дій відповідачем. Вищезазначене вказує на те, що позивач не міг бути обізнаний про факт порушення його прав відповідачем.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно зазначив, що строк позовної давності в даному випадку обліковується з моменту пред'явлення вимоги.

Позивачем дотримано вимоги ст. 530 ЦК України, про що свідчить вимога від 20.08.2013р. №288 направлена на адресу відповідача, що не заперечується останнім.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування строків позовної давності.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства Кам'янець-Подільської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2015 року у справі № 924/1690/14 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.