ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 р. Справа № 917/1252/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5

до Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука", 39605, Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 27

Треті особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, 03150, м. Київ, вул. Димитрова, 24

2. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, 03680, м. Київ, вул. Смоленська,19.

про розірвання договору

Головуючий суддя Гетя Н.Г., суддя Киричук О.А., суддя Іванко Л. А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: 1. не з'явився; 2. не з'явився

Після виходу з нарадчої кімнати, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомив дату складання повного тексту рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява про розірвання договору оренди індивідуально визначеного майна 291 від 01.03.2001 року з моменту подання позовної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та надав заперечення на відзив на позовну заяву.

Від відповідача 06.11.2015 р. надійшов відзив на позов, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає їх необґрунтованими і безпідставним. У зв'язку зі скрутним фінансовим становищем розгляд справи просить провести без участі представника.

Представник третьої особи 1 в судове засідання не з'явився, ухвала від 01.09.2015 року, направлена на його адресу, повернулася до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Від представника третьої особи 2 на адресу суду надійшло клопотання б/н (вх. № 14023 від 28.09.2015 р.), в якому зазначає, що на адресу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг не надійшла позовна заява з доданими до неї документами, що унеможливлює надання третьою особою 2 пояснень по суті спору. 30.10.2015 р. позивач надав суду докази направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу третіх осіб (а.с.161).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представників позивача, колегія суддів встановила:

01.03.2001 року між сторонами було укладено Договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності №291 (надалі Договір, а.с. - 9-13).

Договір укладено строком на 25 років з 01 березня 2001 року до 01.03.2026 року включно.

Згідно п. 10.3. договору, зміни і доповнення або розірвання цього ОСОБА_3 допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Згідно п. 10.4. ОСОБА_3, за ініціативою однієї із сторін цей Договір може бути розірвано рішенням арбітражного суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Як зазначає позивач, предметом даного ОСОБА_3 є індивідуально визначене майно, що знаходиться на балансі комунального підприємства «Благоустрій Кременчука».

Відповідно до абз. 2 п. 1.1 згаданого ОСОБА_3, майно передавалося в оренду з метою забезпечення належного утримання та ефективної експлуатації обєкта оренди, забезпечення безперебійного надання послуг по теплопостачанню на необхідному рівні та необхідної якості бюджетним організаціям та населенню міста, погашення заборгованості міського бюджету за теплову енергію.

Позивач стверджує, що до 01.01.2014 року вартість оренди майна по ОСОБА_3 входила до структури тарифів, встановлених ПАТ «Полтаваобленерго» у м. Кременчуці.

31 грудня 2013 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, було ухвалено Постанову № 497, якою було затверджено тарифи на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії ПАТ «Полтаваобленерго».

В подальшому до цієї Постанови вносилися зміни від 03.03.2015 р. та від 30.04.2015 р, однак, на даний час, за даними позивача, в зазначеній Постанові до структури тарифів не включена вартість оренди майна по ОСОБА_3.

Таким чином, позивач стверджує, що у випадку, якщо б ПАТ «Полтаваобленерго» могло передбачити зміну обставин, а саме: відсутність витрат на оренду необхідного майна в складі структури тарифів на теплопостачання то зазначений Договір був би укладений на інших умовах та вважає, що договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1. У момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане ПАТ «Полтаваобленерго» та КП «Благоустрій Кременчука» не передбачали та не могли передбачити зміну розміру та структури тарифів на теплопостачання;

2. Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися ПАТ «Полтаваобленерго» не в змозі усунути зазначену обставину, оскільки визначення розміру та структури тарифів є прерогативою відповідного державного органу, а ПАТ «Полтаваобленерго» не є таким органом;

3. Виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору ПАТ «Полтаваобленерго» не розраховувало на таких стан справ, коли укладало Договір;

4. Із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона ні в ОСОБА_3, ні в звичаях ділового обороту не міститься положення, яке б покладало ризики зміни тарифів на теплопостачання та його структуру на ПАТ «Полтаваобленерго».

Відповідач проти позову заперечив, вказуючи, що відповідно до акту від 01.06.2001 року приймання-передачі обєкта оренди за укладеною між сторонами Додатковою угодою від 01.06.2001 року Кременчуцької міської ради комунальне підприємство «Благоустрій» передало, а позивач прийняв в строкове платне користування тепломережі. Зазначений акт підписаний представниками сторін та засвідчений печатками. Отже, відповідач належним чином умови ОСОБА_3 виконав в повному обсязі.

Як зазначає відповідач, на даний час, відповідно до ч. 1 п. 3.1. ОСОБА_3 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку ( останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції ) січень 2001 року - 38 565,30 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Орендна плата за перший місяць оренди березень 2001 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за лютий. Березень 2001 року.

Крім того, відповідно до п. 2 додаткової угоди від 01.06.2011 року до ОСОБА_3 розмір орендної плати за користування майном, передбаченого п. 1 цієї додаткової угоди становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2011 року 30 578,50 грн., крім того ПДВ 20%.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майн», методика розрахунку орендної плати та пропозиції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим ( для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування ( для об'єктів, що перебувають у комунальній власності ) на тих самих метрологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Кабінет Міністрів України затвердив зазначену Методику своєю Постановою №786 від 04.10.1995 року.

Відповідно до положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Постанови Кабінету Міністрів України №786 «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу» від 04.10.1995 року, орендна плата за майно, що належить до комунальної власності ( у тому числі, теплові мережі та їх споруди, що є предметом договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна №291 від 01 березня 2001 року, визначається виключно на підставі нормативно затвердженої методики, виходячи із вартості майна, визначеної шляхом проведення незалежної оцінки та встановленої нормативно орендної ставки.

Відповідач зазначає, оскільки розмір орендної плати за ОСОБА_3 відповідає чинним нормативно-правовим актам, підстави для розірвання договору на які посилається позивач не є істотними та позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу збитковості його господарської діяльності, а тому відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та таким, що не підлягають до задоволення.

При винесенні рішення колегія суддів виходила з наступного:

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як розяснено в п.п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», приписи статті 188 ГК України та статті 11 ГПК України не позбавляють сторону договору права на звернення до суду з вимогою про зміну або розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

Частиною 1 ст. 652 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), на підставі якої предявлено даний позов, передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України встановлено, якщо сторони не досягли згоди, щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених ч. 4 цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Аналогічна позиція викладена у Висновках Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України, за I півріччя 2012 р.

Так, Постановою Верховного суду України від 27.02.2012 у справі № 3-9гс12 встановлено, що у разі якщо заінтересована особа не довела одночасної наявності чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК, підстав для розірвання спірного договору оренди немає.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» тариф (ціна) на теплову енергію визначається як грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

У відповідності до п.п. 18-19 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. N 869, вартість оренди основних засобів та інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання належить до планованих витрат, що включаються до повної собівартості теплової енергії, її виробництва, транспортування та постачання.

Таким чином, до 01.01.2014 року вартість оренди майна по ОСОБА_3 № 291 входила до структури тарифів, встановлених ПАТ «Полтаваобленерго» у м. Кременчуці.

31 грудня 2013 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, було ухвалено Постанову № 497, якою було затверджено тарифи на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії ПАТ «Полтаваобленерго». Як вбачається з додатку №3 до Постанови НКРКП від 31.12.2013 року №497 до структури тарифів на транспортування теплову енергію ПАТ «Полтаваобленерго» не включені витрати на оренду майна.

03 березня 2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було винесено Постанову №728, якою було встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ «Полтаваобленерго», а 30 квітня 2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - Постанову №1366, якою було встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів ( крім населення ) ПАТ «Полтаваобленерго».

В додатках №3, вказаних вище Постанов в структурі тарифів на транспортування теплової енергії ПАТ «Полтаваобленерго» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг не включена вартість оренди майна за квартальні теплові мережі по ОСОБА_3 № 291 від 01.03.2001 року, а лише включена вартість оренди державного майна магістральні теплові мережі по ОСОБА_3 №1056 від 22.09.1999 року.

Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року.

До кінця серпня 2014 р. державне регулювання діяльності підприємства відповідно до Закону України «Про природні монополії» та Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» здійснювалося Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі НКРКП), а з 10.09.2014 року державне регулювання діяльності підприємства відповідно до здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

У судовому засіданні на підтвердження порушення майнових інтересів представник позивача надав калькуляцію по збиткам ПАТ «Полтаваобленерго» за 2014-2015 роки в звязку з виконанням договору №291 від 01.03.2001 року.

Таким чином, позивач надав суду докази того, що саме виконання позивачем ОСОБА_3 завдало товариству значних збитків та призвело до збиткових витрат, які не відшкодовуються, у вигляді сплати КП «Благоустрій Кременчука» орендної плати на суму 21 405 534,31 грн.

Оцінивши Договір №291 суд дійшов висновку, що ні в пунктах даного ОСОБА_3, ні в звичаях ділового обороту не міститься положення, яке б покладало ризики зміни тарифів на теплопостачання та його структуру на ПАТ «Полтаваобленерго».

Суд не бере до уваги твердження відповідача, стосовно того, що оскільки розмір орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного ( нерухомого ) майна №291 від 01.03.2001 року відповідає чинним нормативно-правовим актам, підстави для розірвання договору, на які посилається позивач не є істотними, та позивачем не наведено жодного належного та допустимого доказу збитковості його господарської діяльності в звязку з тим, що розмір орендної плати, встановлений ОСОБА_3 №29 та проведений на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 року №786, оскільки дані твердження не ставиться під сумнів позивачем, та не є предметом даного господарського спору.

Згідно ч.3 ст.653 ЦК України якщо договір розривається в судовому порядку, зобов"язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 22, 32, 33,43,49, ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір оренди індивідуально визначеного майна №291, укладений 01.03.2001 р. між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) та Комунальним підприємством "Благоустрій Кременчука" (39605, Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 27, код ЄДРПОУ 300131) з моменту набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" (39605, Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 27, код ЄДРПОУ 300131) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) 1218,00 грн. судового збору

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити в задоволенні

Повне рішення складено 17.11.2015 р.

Головуючий суддя Н.Г. Гетя

Суддя О.А. Киричук

Суддя Л.А. Іванко