РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2015Справа №910/26590/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектний центр "Спаський"

до Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний банк"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектний центр "Спаський" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний банк" про зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що 08.09.2015 він звернувся до відповідача з платіжним дорученням № 389 на перерахування коштів у розмірі 8595, 77 грн.; 09.09.2015 - з платіжними дорученнями № 396 на перерахування коштів у розмірі 712, 55 грн.,№ 397 на перерахування коштів у розмірі 34 383, 12 грн., № 398 на перерахування коштів у розмірі 6999, 54 грн., № 399 на перерахування коштів у розмірі 12 000, 00 грн., № 394 на перерахування коштів у розмірі 2400, 00 грн., № 393 на перерахування коштів у розмірі 2368, 00 грн., № 395 на перерахування коштів у розмірі 852, 49 грн.; 11.09.2015 позивач звернувся до відповідача з платіжним дорученням № 400 на перерахування коштів у розмірі 1238, 47 грн. Однак, відповідач не виконав подані позивачем платіжні доручення, у зв'язку з чим позивач просить суд зобов'язати відповідача перерахувати грошові кошти згідно з вищезазначеними платіжними дорученнями. Також, позивач вказує на те, що 10.09.2015 він звернувся до відповідача з вимогою про забезпечення підприємства готівковими коштами на виплату заробітної в розмірі 4720, 00 грн. Однак, такі вимоги відповідачем не було виконано, у зв'язку з чим позивач також просить суд зобов'язати відповідача видати грошові кошти на виплату заробітної плати працівникам за вересень 2015 року в розмірі 4 720, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 порушено провадження у справі № 910/26590/15 та розгляд справи призначено на 30.10.2015.

30.10.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив із викладеними запереченнями проти позову з підстав виконання відповідачем заявлених в позові вимог ще до моменту звернення позивача з даним позовом до суду, а також з підстав звернення з вимогами про забезпечення підприємства готівковими коштами на виплату заробітної в розмірі 4720, 00 грн. на підставі листа, який не є розрахунковим документом.

Представник позивача у судове засідання 30.10.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У судове засідання 30.10.2015 з'явився представник відповідача, надав усні пояснення по суті спору.

Враховуючи неявку представника позивача у судове засідання та невиконання позивачем вимог ухвали суду, суд відклав розгляд справи на 13.11.2015, про що виніс відповідну ухвалу.

Представник позивача у судове засідання 13.11.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана в спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21310001 від 13.10.2015 від 13.10.2015, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень (відповідно до яких поштове відправлення з ухвалою суду від 30.10.2015 не вручене позивачу та знаходиться у відділенні поштового зв'язку з 06.11.2015) з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Представник відповідача в судове засідання 13.11.2015 також не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 30.10.2015, а також підписом уповноваженого представника відповідача Донченко Т.Г. на розписці про відкладення розгляду справи на 13.11.2015 о 11 год. 00 хв.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності сторін в судовому засіданні 13.11.2015 до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 13.11.2015 за відсутності представників сторін, та з урахуванням процесуальних строків розгляду справи відповідно до ст. 69 ГПК України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

При цьому, 09.11.2015 відділом діловодства суду отримано від позивача клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмету спору внаслідок виконання відповідачем всіх вимог позивача.

У судовому засіданні 13.11.2015 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 між Публічним акціонерним товариством «Український Інноваційний банк» (відповідач,банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектний центр «Спаський» (позивач, клієнт) укладено договір банківського рахунку №0421 (далі - Договір).

Відповідно до п.п. 1.1. Договору, банк відкриває клієнту рахунок у національній валюті №0421 та зобов'язується приймати і зараховувати грошові кошти,що йому надходять,виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Як передбачено умовами пункту 1.3 Договору, платежі з рахунків клієнта банк зобов'язаний здійснювати в межах залишків коштів на цих рахунках на початок операційного дня. Банк має право здійснювати платежі з рахунків з урахуванням сум,що надходять на рахунки Клієнта протягом операційного часу.

За змістом п. 2.3.2. Договору, банк зобов'язаний своєчасно виконувати розрахунково-касові операції згідно з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п. 6.1. Договору, останній набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє протягом необмеженого строку. Дія цього договору може бути припинена за згодою сторін у разі подання від клієнта заяви про закриття рахунку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору банківського рахунку №0421 від 31.03.2014, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором банківського рахунку.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 1067 Цивільного кодексу України, Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. 1074 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з платіжними дорученнями про перерахування з рахунку позивача №0421 грошових коштів, а саме:

- платіжне доручення №396 від 09.09.2015 на суму 712,55 грн. (отримувач ДП КП «Миколаївкомунтранс» з призначенням платежу за послуги з вивезення ТПВ за вересень 2015 (дата отримання Банком - 09.09.2015);

- платіжне доручення №397 від 09.09.2015 на суму 34383,12 грн. (отримувач УК м. Миколаїв, Центральний район з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб (дата отримання Банком - 09.09.2015);

- платіжне доручення №399 від 09.09.2015 року на суму 12000,00 грн. (отримувач УК м. Миколаїв,Центральний район з призначенням платежу єдиний податок з юридичних осіб (дата отримання Банком - 09.09.2015);

- платіжне доручення №398 від 09.09.2015 на суму 6999,54 грн. (отримувач УК м. Миколаїв, Центральний район з призначенням платежу податок на нерухоме майно (дата отримання Банком - 09.09.2015);

- платіжне доручення №389 від 08.09.2015 на суму 8595,77 грн. (отримувач УК м.Миколаїв, Центральний район з призначенням платежу орендна плата за землю за серпень 2015 року (дата отримання Банком - 08.09.2015);

- платіжне доручення №394 від 09.09.2015 на суму 2400,00 грн. (отримувач МКП «Миколаївводоканал» з призначенням платежу за водопостачання за вересень 2015 (дата отримання Банком - 09.09.2015);

- платіжне доручення №393 від 09.09.2015 на суму 2368,00 грн. (отримувач ДПІ у Центрального району м. Миколаєва з призначенням платежу єдиний внесок, нарахований та утриманий на ФОП найманих працівників за вересень 2015 року, клас ризику 2 (дата отримання Банком - 09.09.2015);

- платіжне доручення №400 від 11.09.2015 на суму 1238,47 грн. (отримувач ПАТ «Миколаївгаз» з призначенням платежу за перевірку димових вентиляційних каналів (дата отримання Банком - 11.09.2015);

- платіжне доручення №395 від 09.09.2015 на суму 852,49 грн. (отримувач КП «Миколаївліфт» з призначенням платежу за технічне обслуговування ліфта за вересень 2015 (дата отримання Банком - 09.09.2015).

При цьому, дати отримання банком вищевказаних платіжних доручень підтверджуються вхідним реєстраційним штампом Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний банк» (належним чином засвідчені копії вищевказаних платіжних доручень знаходяться в матеріалах справи).

Судом встановлено, що станом на дату звернення позивача із вказаними платіжними дорученнями до банку, а саме 08.08.2015, 09.09.2015, 11.09.2015, на поточному рахунку позивача №0421 станом на 08.09.2015 знаходились грошові кошти у сумі 9 893, 47 грн., станом на 09.09.2015 знаходились грошові кошти у сумі 76 493, 47 грн., станом на 11.09.2015 знаходились грошові кошти у сумі 85 140, 58 грн. , що підтверджується банківською випискою з рахунку №0421 за період з 08.09.2015 по 15.10.2015, долученою позивачем до відзиву, поданого 30.10.2015.

Таким чином, обсяг грошових коштів на рахунку позивача №0421 був у достатньому розмірі для виконання платіжних доручень № 396 на перерахування коштів у розмірі 712, 55 грн.,№ 397 на перерахування коштів у розмірі 34 383, 12 грн., № 398 на перерахування коштів у розмірі 6999, 54 грн., № 399 на перерахування коштів у розмірі 12 000, 00 грн., № 389 на перерахування коштів у розмірі 8595, 77 грн., № 394 на перерахування коштів у розмірі 2400, 00 грн., № 393 на перерахування коштів у розмірі 2368, 00 грн., № 400 на перерахування коштів у розмірі 1238, 47 грн., № 395 на перерахування коштів у розмірі 852, 49 грн.

Однак, відповідач свій обов'язок за Договором банківського рахунку №0421 від 31.03.2014 щодо виконання вказаних платіжних доручень в день їх отримання не виконав, що не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву, поданому через відділ діловодства суду 30.10.2015.

В той же час, як вбачається з банківської виписки з рахунку №0421 за період з 08.09.2015 по 15.10.2015, доданої до відзиву відповідача, останній виконав спірні платіжні доручення №№ 396, 397, 398, 399, 394, 393, 400, 395 в період з 18.09.2015 по 22.09.2015, а саме: платіжне доручення № 396 на перерахування коштів у розмірі 712, 55 грн., одержане банком 09.09.2015, виконане 22.09.2015; платіжне доручення № 397 на перерахування коштів у розмірі 34 383, 12 грн., одержане банком 09.09.2015, виконане 22.09.2015; платіжне доручення № 398 на перерахування коштів у розмірі 6999, 54 грн., одержане банком 09.09.2015, виконане 18.09.2015; платіжне доручення № 399 на перерахування коштів у розмірі 12 000, 00 грн., одержане банком 09.09.2015, виконане 18.09.2015; платіжне доручення № 394 на перерахування коштів у розмірі 2400, 00 грн., одержане банком 09.09.2015, виконане 22.09.2015; платіжне доручення № 393 на перерахування коштів у розмірі 2368, 00 грн., одержане банком 09.09.2015, виконане 22.09.2015; платіжне доручення № 400 на перерахування коштів у розмірі 1238, 47 грн., одержане банком 11.09.2015, виконане 22.09.2015; платіжне доручення № 395 на перерахування коштів у розмірі 852, 49 грн., одержане банком 09.09.2015, виконане 22.09.2015.

За таких обставин, усі спірні платіжні доручення, за винятком платіжного доручення № 389, одержаного банком 08.09.2015, на перерахування грошових коштів у розмірі 8 595, 77 грн., виконані відповідачем.

При цьому, з викладених у відзиві пояснень, а також з банківської виписки з рахунку №0421 вбачається, що 15.10.2015 позивач надав відповідачу розпорядження про перерахування коштів в сумі 15 777, 94 грн. - платіжне доручення № 404 від 13.10.2015, належним чином засвідчена копія якого додана до відзиву, на рахунок ТОВ «ПВІ «Миколаївагропроект», яке було виконане відповідачем в повному обсязі.

За наслідками виконання відповідачем 15.10.2015 платіжного доручення № 404 від 13.10.2015, відповідно до банківської виписки по рахунку №0421 на банківському рахунку позивача №0421 станом на 15.10.2015 наявні грошові кошти в розмірі 150, 00 грн.

Окрім того, судом встановлено, що 10.09.2015 позивач звернувся до відповідача з листом № 28 від 10.09.2015, копія якого додана до позову, з вимогами забезпечити підприємство готівковими коштами на виплату заробітної плати працівникам за вересень 2015 року в розмірі 4 720, 00 грн.

Вимога за вказаним листом № 28 від 10.09.2015 не була виконана відповідачем, даний факт сторонами не заперечується.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується із положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України; безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Відповідно до п. 1.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004р. № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004р. за № 377/8976, доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України

Приписами пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Пунктом 1.12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, встановлено, що банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку"; ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності.

Відповідно до частини першої пункту 2.19 вказаної Інструкції, розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі.

Як встановлено судом, відповідач виконав платіжні доручення №№ 396, 397, 398, 399, 394, 393, 400, 395 в період з 18.09.2015 по 22.09.2015, що підтверджується банківською випискою з рахунку №0421 за період з 08.09.2015 по 15.10.2015.

З матеріалів поданого позову вбачається, що позивачем за допомогою засобів поштового зв'язку 06.10.2015 направлено до Господарського суду міста Києва позовну заяву № 28 від 06.10.2015 про зобов'язання вчинити дії, якій 09.10.2015 присвоєно реєстровий номер № 26590/15. Таким чином, датою звернення позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний центр «Спаський», до Господарського суду міста Києва з даним позовом є 06.10.2015 - дата відправлення позовної заяви № 28 від 06.10.2015.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з вимогами про зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення, зокрема, №№ 396, 397, 398, 399, 394, 393, 400, 395 в той час, коли останні вже були такими, що виконані.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення № 396 на перерахування коштів у розмірі 712, 55 грн., № 397 на перерахування коштів у розмірі 34 383, 12 грн., № 398 на перерахування коштів у розмірі 6999, 54 грн., № 399 на перерахування коштів у розмірі 12 000, 00 грн., № 394 на перерахування коштів у розмірі 2400, 00 грн., № 393 на перерахування коштів у розмірі 2368, 00 грн., № 400 на перерахування коштів у розмірі 1238, 47 грн., № 395 на перерахування коштів у розмірі 852, 49 грн. у зв'язку з відсутністю порушення прав позивача на дату звернення з даним позовом до суду.

Стосовно ж платіжного доручення № 389 від 08.09.2015, отриманого банком 08.09.2015, на перерахування коштів у розмірі 8595, 77 грн., то останнє виконане не було, доказів протилежного суду не надано. Власне, сам відповідач не заперечував проти факту його невиконання.

Однак, як встановлено судом, за наслідками виконання відповідачем платіжного доручення № 404 від 13.10.2015 про перерахування грошових коштів в розмірі 15 777, 94 грн., відповідно до банківської виписки по рахунку №0421, станом на 15.10.2015 на банківському рахунку позивача №0421 наявні грошові кошти в розмірі 150, 00 грн., що унеможливлює виконання банком платіжного доручення № 389 на перерахування коштів у розмірі 8595, 77 грн.

За таких обставин, за відсутності на банківському рахунку позивача №0421 коштів, достатніх для виконання банком платіжного доручення № 389 на перерахування коштів у розмірі 8595, 77 грн., вимога банку про зобов'язання виконати таке платіжне доручення не підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про зобов'язання відповідача видати позивачу готівкові кошти на виплату заробітної плати в розмірі 4 720, 00 грн.

Вказані вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем вимог, викладених в листі № 28 від 10.09.2015, копія якого додана до позову, про забезпечення підприємства готівковими коштами на виплату заробітної плати працівникам за вересень 2015 року в розмірі 4 720, 00 грн.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказаний лист № 28 від 10.09.2015 не є розрахунковим документом, тобто законною підставою для видачі банком готівкових коштів з поточного рахунку.

Так, згідно з п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Відповідно до п. 17.1. ст. 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов'язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

З матеріалів справи, а саме банківської виписки по рахунку позивача, вбачається, що з урахуванням даних вимог закону, готівкові грошові кошти в сумі 4720,00 грн. були виплачені відповідачем на підставі належного розрахункового документа позивача - грошового чека ЯЯ 0537132 позивача, виписаного на ім'я ОСОБА_2 29.09.2015, належним чином засвідчена копія якого додана до відзиву.

Так, з банківської виписки по рахунку позивача вбачається, що дана сума коштів була видана одержувачу, 01.10.2015, тобто з дотриманням строку пред'явлення чеків до оплати (згідно з п. 7.7. Глави 7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена Постановою НБУ від 21.01.2004 № 22, чек із чекової книжки пред'являється до оплати в банк чекодержателя протягом 10 календарних днів).

За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення вимог про зобов'язання відповідача видати позивачу готівкові кошти на виплату заробітної плати в розмірі 4 720, 00 грн.

Стосовно клопотання позивача про припинення провадження у справі, поданого через відділ діловодства суду 09.11.2015, суд зазначає таке.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011, припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

З огляду на встановлені обставини щодо виконання відповідачем заявлених у позові вимог ще до звернення позивача з таким позовом до суду, підстав для припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України немає, у зв'язку з чим в задоволенні клопотання про припинення провадження у справі судом відмовлено.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінивши всі наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши правове обґрунтування позовних вимог позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Згідно з приписами статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача з огляду на відмову суду в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 20.11.2015

Суддя І.М. Отрош